Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

31.10.2023 представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 16.05.2017 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. AT «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідачки на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «АЛЬФА-БАНК». Тобто відповідачка погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором AT «АЛЬФА-БАНК» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. 20.12.2021 між AT «АЛЬФА-БАНК» та TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.05.2017, укладеним між AT «АЛЬФА-БАНК» та відповідачкою. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачкою станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 33 549,70 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати. 08.01.2024 представник відповідачки адвоката Зубань О.О. надіслав письмові пояснення відповідно до яких клопотав суд: застосувати 3- річний строк позовної давності передбачений ст.257 ЦК України; відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Клопотання мотивоване тим, що відсутня належним чином засвідчена квитанція банку чи платіжне доручення, яке підтверджує те, що Позивач перерахував банку оплату згідно Договору факторингу; Заявлений розмір позовних вимог в частині тіла кредиту 29647,39грн. не відповідає дійсності, а лише підтверджується в розмірі 18596,53 грн; оскільки невірно нараховано тіло кредиту, то невірним вважається і розраховані проценти; Позивач нараховував проценти за користування кредитом поза межами дії кредитного договору; Також позивачем пропущено 3-х річний строк позовної давності щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Адже, по відсоткам строк позовної давності нараховується по кожному місяцю окремо. Наприклад строк позовної давності по відсоткам нарахованим за червень 2017 року скінчився в липні 2020 року (і так по кожному місяцю окремо), в той час як Позивач звернувся з позовом аж в 2023 році, тобто після спливу строків позовної давності по більшості місяців (а.с. 54-56). У свою чергу представник позивача 19.01.2024 надав додаткові пояснення якими наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. На спростування заперечень надав платіжне доручення на підтвердження оплати за право вимоги згідно договору факторингу. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджує випискою по рахунку клієнта, яка є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так я він є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому може бути належним та допустимим доказом. Щодо незгоди відповідача із сумою заборгованості звертає увагу, що розрахунку заборгованості відповідач не надає, а відтак із посиланням на практику судів вищих інстанції вважає, що невірний розрахунок суми заборгованості не може бути підставою для повної відмови у задоволенні позову. Заяву про застосування строків позовної давності вважає безпідставною із посиланням на протикарантинні заходи які почались із 12.03.2020 та неодноразово продовжувались, а введення карантину віднесено до форс-мажорних обставин. Відтак у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин Представник позивача до судового засідання не з`явився. Натомість представник позивача - Плачинда К.О. (котрий уповноважений представляти інтереси позивача на підставі довіреності від 26.04.2024 (а.с. 76) надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить судове засідання проводити у його відсутність. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, складу суду довіряє, відводів не має, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 82). Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась. ЇЇ представник - адвокат Зубань О.О. надіслав 02.02.2024 на електронну адресу суду клопотання, відповідно до якого просив відкласти справу на іншу дату, оскільки він зайнятий в іншому процесі. У випадку неможливості відкладення справи просив врахувати його позицію відносно позову викладену і направлену до суду в письмовому виді (а.с. 80). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї кримінального обвинувачення. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.05.2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. (а.с. 5). АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «АЛЬФА-БАНК»». Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування (а.с. 6). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором AT «АЛЬФА-БАНК» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача (а.с. 14-17). 20.12.2021 між AT «АЛЬФА-БАНК» та TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.05.2017, укладеним між AT «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем (а.с. 8-12). Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 33 549,70 грн. (а.с. 18). Свідоцтвом про шлюб від 14.06.2023 пояснюється зміна прізвища відповідачки із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 37). Платіжним дорученням за № 34291 від 20.12.2021 (а.с. 69) спростовується твердження сторони відповідача, щодо оплати за право вимоги згідно договору факторингу. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На порушення умов вказаного договору в частині сплати відсотків та основного боргу відповідачем систематично порушувався графік погашення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконала, протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" у повному обсязі. Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. У відзиві представник відповідача просить застосувати строк позовної давності. Даючи оцінку доводам представника відповідача в цій частині суд виходить з наступного. Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 12.03.2020 на усій території України був встановлений карантин, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Виходячи із приписів п. 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину та воєнного стану. Як видно з розрахунку заборгованості, поданого позивачем, відповідачка станом на 20.12.2021 має заборгованість в загальному розмірі 33 549,70 грн. (а.с. 7). Таким чином, на час подання до суду позову за позовними вимогами позовна давність не сплинула. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2684,00 гривень.

Outcome: approved