Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла його та відповідача спільна мати - [PERSON] . Спадкове майно, яке залишилось після її смерті це квартира [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,0412 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 0520680200:01:001:0715, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Позивач та відповідач є спадкоємцями [PERSON] за законом. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М., якою було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 70285771, номер у нотаріуса 5/2023. Після відкриття спадщини ніхто зі спадкоємців до нотаріуса більше не звертався. Однак, нотаріусом було видано позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2023р. № 69/02-14, згідно з якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Постанова мотивована тим, що згідно з довідкою, виданою Міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Господар Люкс» від 28.08.2023 р. № 05-21/956, спадкоємиця [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент смерті (а саме: була зареєстрована з 03.01.2014 по день надання довідки та не знята з реєстрації). А, отже, спадкоємиця 1-ї черги за законом донька спадкодавця [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, якщо факт, що вона постійно не проживала зі спадкодавцем на момент смерті спадкодавця не буде встановлено судом. Позивач зазначає, що він не лише був зареєстрований разом з матір`ю за місцем проживання, а й фактично з нею проживав до її смерті, тоді як відповідач давно виїхала з України до Сполучених Штатів Америки та тривалий час не приїздила. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на цілу квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,3 кв.м, в тому числі житловою площею 30,3 кв.м, до складу якої входять: кімната площею 13,5 кв.м, кімната площею 16,8 кв.м, кухня площею 5,2 кв.м, вбиральня площею 1,0 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м., коридор площею 5,2 кв.м, вбудована шафа площею 0,2 кв.м, балкон площею 1,2 кв.м., а також на цілу земельну ділянку площею 0,0412 гектарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 0520680200:01:001:0715, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Ухвалою суду від 16.10.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 18.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзиву не надала. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.10.2010 року [PERSON] прийняла у спадщину квартиру під номером [ADDRESS] . Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13.12.2019 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,0412 гектарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 0520680200:01:001:0715, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Згідно з свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олени Михайлівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2023 р. № 69/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки згідно з довідкою, виданою Міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Господар Люкс» від 28.08.2023 № 05-21/956, спадкоємиця [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент смерті (а саме: була зареєстрована з 03.01.2014 по день надання довідки та не знята з реєстрації). А, отже, спадкоємиця 1-ї черги за законом донька спадкодавця [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, якщо факт, що вона постійно не проживала зі спадкодавцем на момент смерті спадкодавця не буде встановлено судом. Згідно з Актом від 06.09.2023 р. мешканці будинку [ADDRESS] засвідчили, що [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року і до даного часу. Підписи на акті посвідчені представником МКП «УК «Господар Люкс» Голубєвою І.А. Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-61944/18/23-Вих від 15.12.2023 р. відомостей щодо перетину державного кордону громадянкою України [PERSON] , [INFO] в Базі даних не виявлено (а.с. 93). Також у відповіді зазначено, що зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, а до цього інформація зберігалась протягом 5 років. Свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає у квартирі номер [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] ; остання проживала разом з сином [PERSON] ; дочку [PERSON] свідок ніколи не бачила, хоча чула про її існування; цю сім`ю свідок знає з 2010-2012 років. Свідок [PERSON] повідомила, що вона також проживає у будинку [ADDRESS] ; померлу [PERSON] знала тривалий час, часто допомагала їй з придбанням ліків, іншими дрібними побутовими питаннями; знає, що з померлою проживав син [PERSON] , а про дочку [PERSON] вона нічого не знає і ніколи її не бачила. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є двоюрідною сестрою сторін; часто допомагала своїй тітці [PERSON] , коли її син [PERSON] перебував на службі; [PERSON] проживала разом з сином [PERSON] ; [PERSON] ніколи у квартирі з матір`ю та братом не проживала, а її місце проживання там було зареєстровано матір`ю по довіреності, яку вона передала з-за кордону; з [PERSON] свідок востаннє спілкувалась багато років тому телефоном; зазначає, що [PERSON] біля двадцяти років тому переїхала до США, де і проживає, а з родиною [PERSON] не спілкується в силу своїх релігійних переконань. Письмові докази та покази свідків дають підстави вважати, що [PERSON] хоча і була формально зареєстрована за місцем проживання за однією адресою зі своєю матір`ю - спадкодавцем, однак фактично не проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] на час смерті останньої. Також суд бере до уваги ту обставину, що [PERSON] не з`являлась до суду і не надала відзиву чи будь-яких письмових заперечень по суті справи, хоча і повідомлялась про розгляд справи у встановленому законом порядку. Крім того, [PERSON] не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою та третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право спадщини на нерухоме майно. Згідно зі статтею 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію цього майна. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював позицію, що державна реєстрація спадкоємця у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації (постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) та від 15 червня 2022 року у справі № 454/3550/18 (провадження № 61-912св21). Абзацами другим та третім пункту 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідач не прийняла спадщину, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на квартиру та на земельну ділянку. Позивач не заявив судових витрат та просив залишити їх за ним, а тому суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved