Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд: стягнути з відповідачів на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі»: 33 069,79 грн. - заборгованості за спожиту електричну енергію та зарахувати на р/р [NUMBER] ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ: 41946011, МФО 322669; 7 496,88 грн. - 3% річних та інфляційної складової та зарахувати на р/р [NUMBER] у ТВБВ №10026/0104 філії ГУ по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, код ЄДРПОУ 41946011; 2 684,00 грн. - судового збору та зарахувати на р/р [NUMBER] у ТВБВ №10026/0104 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, код ЄДРПОУ 41946011. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) ел.мережам, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Відповідачі є споживачами електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , яку постачає позивач. Будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , останні користуються послугами, які надаються позивачем, однак неналежно виконують зобов`язання по сплаті послуг, внаслідок чого станом на 01.03.2023 заборгованість становить 33 069,79 грн., на яку, на підставі ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних у розмірі 1 908,08 грн. та інфляційну складову у розмірі 5 588,79 грн. 31.03.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомленням (виклику) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 18.05.2023 року через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Калініченко О.В. подала клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в спрощеному провадженні. (а.с.44-45) 24.05.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Калініченко О.В. про розгляд в судовому засіданні з викликом сторін - повернуто особі, яка її подала. 29.05.2023 року до суду представник відповідача [PERSON] - адвокат Калініченко О.В. подала клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в спрощеному провадженні. (а.с.50-53) 02.06.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено призначити судове засідання з викликом сторін на 05.07.2023 року. 03.07.2023 року через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Калініченко О.В. подала додаткові пояснення разом з клопотанням про долучення доказів до справи на підтвердження відсутності боргу за електроенергію, які у судовому засіданні постановою суду, занесеною до протоколу судових засідань, було прийнято та долучено до матеріалів справи. (а.с.63-72) 29.11.2023 року через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] - адвокат Калініченко О.В. подала додаткові пояснення щодо неналежного відповідача, які у судовому засіданні постановою суду, занесеною до протоколу судових засідань, було прийнято та долучено до матеріалів справи. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Гаєва Ю.В. підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Калініченко О.В. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначаючи про те, що з 2015 року її довірителька через важку хворобу перебуває за кордоном на лікуванні, в будинку не проживає, а тому борг за спожиту електроенергію накопичився саме з вини іншого співвласника будинка - відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки до суду не повідомила. Вислухавши учасників процесу, наведенні сторонами доводи щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариства «ДТЕК «Київські електромережі» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», що підтверджується даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідачам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить об`єкт нерухомого майна - чотирикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації, сформованій за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» відповідачу [PERSON] належить на праві власності - 64/100 квартири за адресою: [ADDRESS] , підстава - договір дарування, Серія та номер 5178, виданий 31.07.2003 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Мельниченко Т.Б. (а.с.21-23) Згідно Інформації, сформованій за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» відповідачу [PERSON] належить на праві власності - 36/100 квартири за адресою: [ADDRESS] , підстава - свідоцтво про право на спадщину, Серія та номер 4-296, виданий 22.02.2019 Десятою київською нотаріальною конторою (а.с.19-20) Отже, квартира за адресою: [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Згідно наданих позивачем відомостей по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкритий на відповідача [PERSON] , постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , здійснювалось по грудень 2018 року включно, лічильник №124804 знятий, показання лічильника у день зняття - 01.01.2019 року: 062135. Згідно Акту перевірки стану відключення від 30.11.2020 рок, складеному представниками позивача, споживач [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] станом на 30.11.2020 дійсно відключена від електромережі від опори. (а.с.27) Відповідно до інформації Реєстру територіальної громади м. Києва від 30.03.2023, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.36) Відповідно до інформації Реєстру територіальної громади м. Києва від 30.03.2023, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок. (а.с.37) Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями статті 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» (який був чинним станом на дату виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (чинними на момент виникнення спірних правовідносин), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 312. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (який був чинним станом на дату виникнення спірних правовідносин) споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії між споживачем та енергопостачальною організацією. Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (які були чинними станом на дату виникнення спірних правовідносин), що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила). Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до пункту 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об`єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. Норма пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Правила роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року, регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Згідно із підпунктом 2 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Норма частини першої статті 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме статтями 68, 156, 162. Станом на 01 березня 2023 року заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , становить 33 069,79 грн. Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача в вказаному випадку є оплата спожитої електричної енергії у встановлені законом строки та забезпечення безпечної експлуатації енергетичного обладнання. Згідно з п. 28 Правил, у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Проте вищезазначених дій відповідач не вчиняв. Пунктом 27 Порядку передбачено, що у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Представник позивача у судовому засіданні просила стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиту ними електроенергію. У відповідності до розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, сума заборгованості за спожиту електричну енергію складає 33 069,79 грн. При цьому, варто зауважити, що матеріали справи не містять належних доказів протилежному, а відповідачами в процесі розгляду справи не спростовано доводів позивача, контррозрахунку заборгованості не надано, доказів сплати заборгованості не подано. Отже, зважаючи на викладене, відсутні підставі для відмови у задоволенні позовних вимог позивача. Посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката Калініченко О.В. на факт тривалого, з 2015 року, непроживання відповідачки [PERSON] за вказаною адресою, не спростовує її обов`язку, в силу вимог ст.319, 322 ЦК України, щодо утримання належного їй майна. Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що відповідачам вказана квартира належить на праві спільної часткової власності та ці частки не є рівними. Як зазначалося вище, згідно Інформації, сформованій за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» відповідачу [PERSON] належить на праві власності - 64/100 квартири за адресою: [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] - 36/100. Суд враховує, що у разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04.11.2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20.09.2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц). При проведенні розрахунку заборгованості, що підлягає сплаті кожним з відповідачів, суд приймає до уваги Інформацію, сформовану за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», у відповідності до якої визначено частку кожного співвласника у праві власності на вказану квартиру. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позову про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості не підлягає задоволенню, оскільки розмір заборгованості підлягає стягненню з відповідачів відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на квартиру, а саме: з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» підлягає до стягнення заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 21 164,67 грн. (33 069,79 грн. : 100 х 64); (двадцять одна тисяча сто шістдесят чотири гривні 67 копійок); з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» підлягає до стягнення заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 11 905,12 грн. (33 069,79 грн. : 100 х 36). За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів, відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на квартиру, на користь позивача три проценти річних та інфляційну складову боргу, а саме: з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» підлягає до стягнення інфляційна складова боргу у сумі 3 576,83 грн. та 3% річних у сумі 1 221,17 грн.; з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» підлягає до стягнення інфляційна складова боргу у сумі 2 011,96 грн. та 3% річних у сумі 686,91 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial