Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

30.11.2023 до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивач є користувачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з плозивачем в картирі зареєстрована його донька та племінниця [PERSON] . Племінниця не проживає за місцем реєстрації з вересня 2013 року, оскільки проживає в Руспубліці Сербії. Ухвалою суду від 04.12.2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Встановлено, що Міністерством оборони СРСР видано ордер №1087 від 24.05.1968 року на жиле приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] у складі двох осіб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Позивач є сином [PERSON] . Згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 01.12.2023 року №10366375 за адресою: [ADDRESS] з 21.09.1989 року зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 27). Разом із з цим згідно з Актом обстеження від 27.09.2023 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] за вище вкзааною адресою не проживає (а.с. 16). Той факт, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, підтверджується заявою від 10.07.2023 року відповідача [PERSON] про зняття її з реєстрації місця проживання у зв`язку з переїздом на інше місце проживання (а.с. 11). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Встановлено, що реєстрація відповідача разом із позивачем в зазначеній квартирі, очевидно, перешкоджає позивачу реалізувати своє право на приватизацію житла. Будь-яких поважних причин, з яких відповідач відсутня за місцем реєстрації не встановлено, та з досліджених судом доказів підстави вважати, що у відповідача існують перешкоди у користуванні квартирою за зареєстрованим місцем проживання, у суду відсутні. Відповідно підпункту 2 пункту 50 до «Порядку декларування та реєстрації місця проживання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до вимог п.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, яка тривалий час та без поважних причин не проживає в квартирі, користувачем якої на даний час є позивач, вона втратила право користування жилим приміщенням, і обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не суперечить закону та встановленим судом фактичним обставинам справи, при цьому сприятиме відновленню прав позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового зборів в сумі 1073, 60 гривень підлягають стягненню на його користь з належного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved