Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 22 серпня 2020 року з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини. Також, через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім`ї виникали постійні непорозуміння та сварки, які призвели до її розпаду. Позивач вважає, що шлюб є формальним, оскільки особисті відносини між ним та відповідачем уже тривалий час не мають ознак сімейних, відсутнє нормальне спілкування. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Тому, позивач вважає за необхідне розірвати шлюб між ним ті відповідачем. Ухвалою суду від 18 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, при цьому надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Крім того, позивач у своїй заяві зазначив про те, що наразі він перебуває у відносинах з іншою жінкою - [PERSON] . На даний час у нього з [PERSON] , народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , надав при цьому копію свідоцтва про народження. Відтак, на думку позивача примирення між ним та відповідачем неможливе. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала при цьому до канцелярії суду заяву про надання строку для примирення. Ухвалою суду від 26 січня 2024 року, відмовлено відповідачу, у задоволенні клопотання про надання сторонам строку на примирення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2020 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відмічено, що зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст. 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує його добровільний характер. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право іменуватися ним після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, позивач перебуває в інших відносинах з [PERSON] , від яких у них народився син [PERSON] , а тому суд у відповідності до ст. 112 СК України, прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, вирішити у відповідності до ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved