Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач 15 березня 2023 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив постановити рішення про відібрання у [PERSON] без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідач [PERSON] з дітьми не проживає, не спілкується з дітьми та не утримує їх, повністю втратила з ними контакт, соціальні виплати використовує не за призначенням; має статус одинокої матері, багатодітної родини, малозабезпеченої сім`ї, офіційно не працевлаштована, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, характеризується негативно, схильна до вживання алкогольних напоїв, бійок, вживання ненормативної лексики; на розмови та профілактичні бесіди реагує деструктивно; неодноразово залишала дітей без нагляду; до сільської ради регулярно надходили усні та письмові скарги від матері відповідача, сусідів та жителів громади; неодноразово виявлялися факти нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками, діти перебували у брудному стані, вихованням та навчанням дітей відповідачка не займається, не приймає участі у житті дітей; неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Діти знаходяться під наглядом бабусі [PERSON] .. Спеціалісти служби у справах дітей сільської ради неодноразово проводили профілактичну роботу з відповідачкою, надавали допомогу у вирішенні соціально-побутових питань, формуванні відповідального батьківства, але ніяких змін не відбулось. 18 листопада 2022 року виконавчим комітетом Коблівської сільської ради було винесено рішення про доцільність відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху. \~ \~ \~ \~10 квітня 2023 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~30 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, у якому справу вирішено по суті, учасники справи не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином; представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву суду не надала. Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.31-33). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] від 24 листопада 2022 року вбачається, що на момент проведення обстеження [PERSON] вдома відсутня, діти знаходились під наглядом бабусі [PERSON] , яка пояснила, що онуки знаходяться на повному її забезпеченні, оскільки [PERSON] офіційно не працює, зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп`яніння поводиться з дітьми неадекватно, лається, вживає нецензурну лайку, б`є дітей та часто залишає їх без нагляду; вихованням дітей не займається та матеріально їх не утримує, соціальні виплати використовує не за призначенням, не створює належні умови для проживання та виховання дітей (а.с.7). Зазначені обставини вбачаються також із довідки-характеристики Коблівської сільської ради на [PERSON] (а.с.6), повідомлення Служби у справах дітей Коблівської сільської ради (а.с.40), акту обстеження житлово-побутових умов №16 від 31 березня 2021 року (а.с.41), повідомлення Коблівської сільської ради (а.с.42), рішення Коблівської сільської ради про винесення попередження [PERSON] щодо неналежного виконання батьківських обов`язків (а.с.44). Рішенням Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 20 січня 2022 року №5 затверджено висновок Комісії з питань захисту прав дитини Коблівської сільської ради про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав (а.с.8-12). 18 листопада 2022 року Коблівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області винесено рішення №67 про доцільність відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав (а.с.16-17). З повідомлення відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, у тому числі за ст.184 КУпАП, яка передбачає відповідальність батьків за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей та ст.ст.152, 183,173, 178 КУпАП (а.с.18). Комісією з питань захисту прав дітей Коблівської сільської ради затверджено індивідуальні плани соціального захисту дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які перебувають в складних життєвих обставинах (а.с.34-39). Викладені у позовній заяві обставини підтвердили також допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах першій, другій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). В ході розгляду справи судом встановлено, що малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею [PERSON] , мати [PERSON] ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, не цікавиться життям дітей, не піклується про них та не утримує; на проведені з нею бесіди щодо створення належних умов для проживання дітей та про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків не реагує. За вимогами статті 171 СК України суд повинен врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На виконання наведених норм судом у присутності бабусі [PERSON] було заслухано малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що їх повністю утримує бабуся та вони не проти того, щоб їх забрали у матері [PERSON] , яка з ними не спілкується, приходить до них п`яна, ображає та б`є їх. Зазначили, що хочуть проживати з бабою. Малолітній [PERSON] , [INFO] , судом не опитувався, оскільки у силу свого віку не може зрозуміти обставини справи та висловити свою думку. Аналізуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність в діях відповідачки свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, байдужості до подальшої долі та життя своїх дітей, що можна кваліфікувати як свідомо обрану нею винну поведінки у формі бездіяльності. Доказів наявності будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали виконання нею свого батьківського обов`язку по відношенню до дітей матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відібрання дітей від матері на даному етапі їх розвитку відповідає інтересам дітей. Суд враховує, що батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дітей. Відповідно до статті 170 СК України у разі відібрання дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Зазначене повністю узгоджується із положеннями частини четвертої та п`ятої статті 167 СК України, згідно з якими, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. До суду заяв про передання дітей від їх родичів не надходило, тому на виконання ст.ст. 167, 170 ЦПК України суд вважає за необхідне передати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Коблівській сільській раді як органу опіки та піклування для їх подальшого влаштування відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України Про судовий збір, судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved