Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами споживчого кредиту, покликаючись на невиконання [PERSON] умов укладених договорів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 грудня 2021 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 795316442, шляхом підписання договору електронним підписом [PERSON] з використанням нею одноразового ідентифікатора, надісланого їй на номер мобільного телефону. Крім цього, 28.11.2018 року між ТзОВ " «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» право вимагати від відповідача кошти по кредитному договору № 795316442 від 19.12.2021. У свою чергу, 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»", було укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимагати від відповідача кошти по кредитному договору № 795316442 від 19.12.2021, у зв`язку з чим, за [PERSON] перед новим кредитором рахується заборгованість в сумі 26236,20 грн, яка складається з: - 11500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 14736,20 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім цього, 14 грудня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія «Інвеструм»» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11207-12/2021, шляхом підписання договору електронним підписом [PERSON] з використанням нею одноразового ідентифікатора, надісланого їй на номер мобільного телефону. Після цього, 13.01.2023 між ТОВ "Фінансова компанія «Інвеструм» і ТзОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимагати від відповідача кошти по кредитному договору № 11207-12/2021 від 14.12.2021, у зв`язку з чим, за [PERSON] перед новим кредитором рахується заборгованість в сумі 4050,00 грн, яка складається з: - 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 2,050 грн- сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками Таким чином, у відповідача [PERSON] перед ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» утворилася заборгованість на загальну суму 30286,20 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку, а також 2684 грн, судового збору. 14.12.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про долучення до справи доказів. У заяві позивач також вказав на документальне підтвердження розрахунку заборгованості по укладених з [PERSON] кредитних договорах. ( а.с. 62-89) У судове засідання сторони не з`явились. У поданих до суду заявах щодо суті справи, просили провести судовий розгляд у їхній відсутності. Проаналізувавши досліджені у справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи відповідач [PERSON] уклала наступні кредитні договори: - 19 грудня 2021 року укладено кредитний договір № 795316442 з ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»; - 14 грудня 2021 року укладено кредитний договір № 11207-12/2021 з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»». Вказані кредитні договори підписано електронним підписом [PERSON] , що відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. (а.с. 8-10; 22-24) Тобто ці правочини були укладені із застосуванням положень З.У. "Про електронну комерцію", про що прямо зазначено в змісті договорів. На це вказують умови, передбачені п.п. 4.2, 4.4, 4.15 кредитного договору № 795316442 та умови, які передбачені розділом шостим та п.7 кредитного договору № 11207-12/2021. Так, з досліджених у судовому засіданні вищезазначених кредитних договорів вбачається, що у розділах: " Реквізити та підписи сторін" зазначено споживачем [PERSON] , а також її персональні дані включно з номером мобільного телефону [NUMBER] . Наведене свідчить про те, що відповідач надала ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»» свої особисті дані, що є непрямим підтвердженням факту укладення нею кредитних договорів. При цьому суд враховує, що відповідачем не спростовано, що вказані у договорах особисті дані не належать їй, [PERSON] і не надавались нею кредиторам з метою укладення кредитних договорів, шляхом підписання одноразовим електронним ідентифікатором. Таким чином, уклавши, шляхом підписання з використанням одноразових ідентифікаторів, вищезазначені договори про надання споживчих кредитів, відповідач [PERSON] отримала: - за умовами кредитного договору № 795316442 від 19 грудня 2021 року з ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти в сумі 11500,00 грн, строком на 30 днів, із дисконтною процентною ставкою в розмірі 365 %. річних з можливістю корегування процентної ставки відповідно до умов п.1.4. кредитного договору. - за умовами Договору № 11207-12/2021 від 14 грудня 2021 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»» на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти в сумі 2000 гривень строком на 7 днів із процентною ставкою 912 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу, визначеною п.п. 1.3, 1.4, Договору. ( а.с. 22-24) При цьому фактичне отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується документально ( а.с. 80, 84-86), Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитними договорами не виконала, то у неї виникла заборгованість, яка підтверджується розрахунками заборгованості за договорами (а.с. 17, 34) Розглядаючи обгрунтованість вказаних розрахунків, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас, в постанові Великої Палати Верховного Суду №444/9519/12 від 28.03.2018 року відображена наступна позиція щодо строку стягнення процентів за кредитом, а саме: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Судом встановлено, що строк кредитування за кредитним договором № 795316442, укладеним [PERSON] з ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на суму 11500 грн становить 30 днів; за Договором № 11207-12/2021 від 14 грудня 2021 року, укладеним [PERSON] з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» на суму 2000 грн - 7 днів. Крім цього, умовами п.п.4.3; 5.3 Договору № 795316442 визначено, що проценти, які нараховані після закінчення строку кредитування ( після закінчення дисконтного періоду в розмірі, передбаченому п.1.9, є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Іншими словами умовами Договору визначено розмір процентів, нарахованих за неправомірне використання кредитних коштів ( поза строками кредитування) і такі проценти є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, а їх розмір є таким як визначений пунктом 1.9 цього Договору. Дещо інші умови, однак такі, що передбачається нарахування процентів за порушення зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту визначені умовами договору № 11207-12/2021. Проте, у наданих позивачем до суду розрахунках заборгованості відсутні відомості, які б відображали окремо період часу, розмір та суму нарахованих відсотків у межах строку кредитування з урахуванням дисконтного періоду і його тривалості, та окремо період часу, розмір і суму нарахованих платежів після закінчення строку кредитування згідно ч.2 ст.625 КК України. Внаслідок цього, суд позбавлений можливості визначити правову природу нарахованої [PERSON] заборгованості по договору, щоб застосувати до неї ті норми матеріального права, які передбачають правові підстави для відповідних нарахувань ( проценти згідно ст. 1054 ЦК України та окремо проценти, штраф, пеня, платежі згідно ч.2 ст.625 ЦК України) Отже, позивачем не виконано вимоги ст. 81 ЦПК України, у зв`язку з чим обгрунтованість та законність нарахованих платежів на тіло кредиту ( усіх його складових ) по отриманих [PERSON] кредитах, суд вважає недоведеною. Недоведеність таких обставин має істотне значення для вирішення спору, оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, доповненого Законом № 2120-IX від 15.03.2022, визначено наступне. Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно, при вирішенні спору до спірних правовідносин підлягає застосуванню зазначена норма права зі звільненням [PERSON] від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України неустойки (штрафу, пені) за прострочення по сплаті тіла кредиту згідно вищезгаданих кредитних договорів. За таких обставин суд прийшов до висновку, що обгрунтованою та документально підтвердженою є заборгованстіь [PERSON] перед кредитором на суму тіла кредиту по кожному з кредитних договорів. Законність і обгрунтованість інших нарахувань ( процентів ) на тіло кредиту по цих договорах, як у межах строку кредитування, так і за межами цього строку, є недоведеною. Крім цього, судом встановлено, що 28.11.2018 року між ТзОВ " Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс» укладено договір Факторингу № 28/1118-01. 31 грудня 2020 року між вказаними суб`єктами господарських відносин укладено Додаткову угоду до договору Факторингу. Згідно зазначених договорів ТзОВ " Манівео швидка фінансова допомога" відступє ТОВ "Таліон Плюс», як Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 ( реєстровий номер 2 101) первісним кредитором передано ТзОВ "Таліон Плюс" право вимоги до [PERSON] на загальну суму 26006,2 грн, з яких: 11500 - тіло кредиту; 14506,2 - заборгованість по нарахованих відсотках ( а.с. 64-71). Після цього, 20 жовтня 2022 року між ТзОВ "Таліон Плюс" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 20102022, за яким до нового кредитора перейшло право вимагати від відповідача кошти за кредитним договором № 795316442, укладеним [PERSON] з ТзОВ " Манівео швидка фінансова допомога" (а.с. 72-79). Розмір кредиторської заборгованості [PERSON] перед новим кредитором на момент відступлення права вимоги становила 26236,20 гривень. Крім цього, 13.01.2023 між ТОВ "ФК «Інвеструм" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13012023, згідно якого первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимагати від відповідача [PERSON] кошти за кредитним договором №11207-12/2021 від 14.12.2021 (а.с. 29-33) Таким чином, проаналізувавши наведені вище договори в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор набуло право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами: № 795316442 від 19 грудня 2021 року та №11207-12/2021 від 14.12.2021. Тому, з [PERSON] підлягають стягненню суми отриманих нею кредитів, обгрунтованість і законність нарахувань яких доведено документально, а саме: тіло кредиту по кредитному договору № 795316442 від 19.12.2021 в розмірі - 11500,00 грн; а також тіло кредиту по кредитному договору №11207-12/2021 від 14.12.2021 в розмірі - 2000,00 грн.. У задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих відсотків як в межах строку кредитування, так і поза межами строків кредитування, по вищевказаних кредитних договорах, слід відмовити через недоведеність обгрунтованості та законності таких нарахувань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 610, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: partial