Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

1.03.06.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. 2.Позивач просить суд: - зобов`язати [PERSON] (матір) не чинити перешкоди [PERSON] (батькові) у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] - встановити батькові наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: засобами телефонного зв`язку або відеодзвінків у вигляді спілкування на протязі 1 години кожного дня у вечірній час у проміжок часу з 18:00 год. до 21:00 год. без присутності матері за місцем перебування дітей; зустрічі з дітьми у вихідні дні на території знаходження батька та можливість знаходження дітей з батьком у період його відпустки; можливість за потребою пересування батька із дітьми по території України. 3.19.10.2022 відкрито загальне позовне провадження. 4.07.12.2023 третя особа подала пояснення про неможливість складення висновку щодо участі батька у вихованні дітей, оскільки і мати, і діти не знаходяться на території України. 5.07.12.2023 закрито підготовче провадження. 6.Відповідач в судове засідання не з`явилась, вважається повідомленою про розгляд справи на підставі ч.11 ст. 128 ЦПК України (відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи). 7.На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. 8. [PERSON] звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що з 2013 перебував у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі народилось двоє дітей донька [PERSON] ( [INFO] ) та син [PERSON] ( [INFO] ). В 2021 році шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу батько продовжував брати участь у вихованні дітей, намагався зберегти з ними спілкування, але мати постійно перешкоджає, блокує будь-який зв`язок з дітьми, говорить погано дітям про батька. На початку війни колишня дружина виїхала з дітьми закордон і іншого способу спілкування з дітьми, як через інтернет, телефонний зв`язок, батько немає. Але мати перешкоджає і цьому. Позивач наразі є військовослужбовцем Збройних Сил України, але не хоче втрачати зв`язок з дітьми. Також батько має усі можливості проводити час з дітьми під час свої щорічної відпустки, забезпечити їм належний розвиток та оздоровлення на час перебування разом з ним. Крім того, може брати до себе дітей для проводження спільного часу у вихідні дні, для чого у нього є усі необхідні умови. 9.Третя особа пояснила, що скласти відповідний висновок щодо визнання способу участі батька у вихованні дітей орган опіки та піклування позбавлений можливості, оскільки діти разом з матір`ю знаходяться за межами України. Судом встановлено такі обставини справи. 10.13.04.2013 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 11.В шлюбі народилися діти - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). 12.17.02.2021 шлюб розірвано на підставі рішення суду. 13.З батька стягуються аліменти на дітей на підставі судового наказу в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості з сплати аліментів немає. 14.Рішенням суду від 10.10.2022 у справі №522/16482/21 визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . 15. [PERSON] є військовослужбовцем. Висновки суду. 16.Предметом спору є усунення перешкод батькові з боку матері щодо його участі у вихованні дітей та встановлення графіку побачень з дітьми. 17.Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). 18.Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). 19.Згідно з ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 20.Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 21.Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особи у здійсненні нею свого права. 22.Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. 23.Верховний Суд у постанові від 11.12.2023 у справі №523/19706/19 зазначив, що за загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати до суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору. Тлумачення змісту зазначених приписів СК України дає змогу зробити висновок, що вони не допускають винятків щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок. 24.У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливості надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо. 25.Однак ухвалення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом захищають права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак невчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень. Тому у випадку ненадання висновку органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, суд може надати додатковий строк відповідному органу, відклавши розгляд справи. Однак відмовити в ухваленні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність такого висновку суд не може. 26.Отже, передбачена ч. 4 та 5 ст. 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. 27.Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами ч. 4 та 5 ст. 19 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступі до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 28.Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо. 29.В даному випадку орган опіки та піклування не може скласти висновок щодо участі батька (позивача) у вихованні двох малолітніх дітей, оскільки діти з матір`ю знаходяться за межами України, що вимагає від суду вирішити спір за наявними у справі доказами. 30.На підставі поданих доказів та пояснень позивача суд встановив, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному вихованні матері [PERSON] та не спілкуються з батьком, оскільки мати блокує будь-який зв`язок батька з дітьми. Батько пояснив, що колишня дружина вивезла дітей закордон, де перебуває з ними, навіть його не повідомила про це. Особисто з ним на контакт колишня дружина не йде, тому добровільно домовитись, як батько буде приймати участь у вихованні дітей не можливо. Колишня дружина, перебуваючи закордоном (він не знає де саме), вимагає більше грошей на дітей. Проте з батька вчасно стягуються аліменти на підставі судового наказу. Наполягає на тому, що діти до нього прихильні, хочуть спілкуватись, проти мати погано говорить дітям про батька. 31.Також, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які унеможливлювали б право батька на спілкування з малолітніми дітьми, чи обставин, які свідчили б про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, не встановлено. 32.Позивач, враховуючи те, що діти зараз знаходяться закордоном, а не в Україні, просить визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми засобами телефонного зв`язку або відеозв`язку у вигляді спілкування на протязі 1 (одна) години кожного дня у вечірній час у проміжок часу з 18:00 год. до 21:00 год. без присутності матері за місцем перебування дітей. При поверненні дітей на територію України просить встановити зустрічі з дітьми у вихідні дні та можливість знаходження дітей із батьком у період його відпустки, можливість пересування батька із дітьми територією України за потребою. 33.Визначаючи порядок побачень батька з дітьми, суд виходить з того, що діти наразі знаходяться за межами України разом з матір`ю. Отже, потенційне спілкування батька з дітьми за допомогою телефонного зв`язку не може бути обмежене ні часом, ні матір`ю. 34.Можливість побачень батька з дітьми в даному випадку обумовлюється знаходженням дітей на території України. 35.При цьому вимога позивача про зустрічі з дітьми у вихідні дні на території знаходження позивача та можливість знаходження дітей із позивачем у період відпустки без зазначення конкретних проміжків часу таких зустрічей, не відповідають якнайкращим інтересам дітей, оскільки передбачають переміщення дитини з їх постійного місця проживання до місця проживання батька, не сприятимуть дотриманню звичних для дітей умов щодо організації, розпорядку повсякденного життя і навчального процесу, а тому суд вважає доцільним при знаходженні дітей на території України встановити батькові [PERSON] такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: -у вихідні дні (субота, неділя) з 12:00 год. до 18:00 год. з можливістю в ці дні забирати дітей на прогулянки та до свого місця проживання але, враховуючи стан здоров`я дітей, їхню зайнятість навчальним процесом, і з обов`язковим повідомленням матері про місце перебування дітей. -в період літніх канікул, під час відпустки батька, 14 календарних днів діти проводять разом з батьком. В період весняних, зимових канікулів у дітей, діти проводять з батьком 3 доби. Про дату відпустки батько попереджає матір дітей заздалегідь, не пізніше ніж за тиждень. 36.Наявність потенційного конфлікту та неприязних відносин між батьками зумовлює проведення побачень батька із дітьми поза межами місця постійного проживання дітей без присутності матері, що забезпечить позивачу можливість вільно і без створення стресової та напруженої ситуації для дітей спілкуватися з ними. 37.Також при організації спільного відпочинку батька із дітьми обов`язковою умовою є врахування стану здоров`я дітей. 38.Надання можливості спільного відпочинку батька з дітьми відповідатиме не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, а й інтересам дітей, оскільки належні умови для їх тимчасового проживання у батька створені, а відвідування нового місць на території України сприятиме розширенню їх кругозору, отриманню нових навичок та досвіду. 39.Суд при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини задля уникнення конфліктних ситуацій між батьками дітей і забезпечення їх прав та інтересів, вважає за доцільне покласти на відповідача обов`язок не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними на умовах встановлено графіку. 40.При цьому вимоги позивача про можливість пересування позивача із дітьми територією України за потребою є безпідставними, оскільки такі вимоги не є належним способом участі батька у вихованні та спілкування з дітьми, а є лише способом його побачень відповідно до встановленого графіку.

Outcome: partial