Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

20.11.2023 [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивач є дочкою відповідача, який сплачував аліменти на її утримання згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.09.2018 у справі № 607/13242/18. Позивач зазначила, що після досягнення повноліття продовжує навчання та навчається на другому курсі Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Вартість оплати за навчання за один рік становить майже 25000 грн. Позивач вказала, що не має фінансової можливості повністю самостійно забезпечити своє навчання та утримання, оскільки навчається на денній формі навчання та позбавлена можливості працювати. Мати позивача також позбавлена можливості у повному обсязі самостійно надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки на її утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу. При цьому відповідач є особою працездатного віку та отримує дохід, а тому може надавати позивачу матеріальну допомогу. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. 29.11.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 08.01.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 23.12.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли пояснення відповідача [PERSON] , у яких останній позов визнав частково. Відповідач зазначив, що позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини усіх доходів, оскільки станом на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі та на його утриманні є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Крім цього, у відповідача наявна серцева хвороба, у зв`язку з якою останній потребує постійного лікування та періодичних хірургічних втручань. Відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частки від його заробітку. 08.01.2024 судове засідання відкладене на 01.02.2024 за клопотанням представника позивача. У судовому засіданні 01.02.2024 представник позивача [PERSON] - адвокат Снітинський Б.Є. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що станом на даний час позивач навчається у навчальному закладі на платній формі навчання, а тому позбавлена можливості працювати та самостійно себе забезпечувати. Також представник зазначив, що позивач не отримує стипендію, а коштів, які надає їй мати, не вистачає, щоб в повному обсязі забезпечити навчання та утримання позивача. Також указав, що мати позивача не в змозі повністю матеріально забезпечити [PERSON] , оскільки здійснює догляд за своєю хворою матір`ю. Зазначив, що перераховані відповідачем кошти у сумі 10000 грн є частковою сплатою заборгованості за попереднім судовим рішенням про стягнення аліментів, а частково подарунком позивачеві на День народження. У судове засідання 01.02.2024 позивач [PERSON] не з`явилася, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 01.02.2024 відповідач не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Указане підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з договором про навчання у закладі вищої освіти № 04АД 0318/2022 від 31.08.2022 та договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 04АД 0318/2022/П від 31.08.2022, укладеними між Тернопільським національним технічним університетом імені Івана Пулюя та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , остання є здобувачем освіти у даному навчальному закладі на очній (денній) формі навчання за спеціальністю «241 Готельно-ресторанна справа». Вартість платної освітньої послуги за період 2022-2026 років становить 99760 грн (а.с. 8-9, 10). Указане також підтверджується банківськими квитанціями, з яких вбачається здійснення [PERSON] оплати за навчання [PERSON] , а саме: квитанцією № 13 від 05.09.2022, сума платежу 12470 грн; квитанцією від 02.02.2023, сума платежу 12500 грн; квитанцією № 20 від 30.08.2023, сума платежу 14340 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України). Так, ч. 1, 2 ст. 199 СК України визначають, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги відповідача. Позивач позбавлена можливості самостійно забезпечити усі свої потреби, що пов`язані з її навчанням. Позивач у зв`язку з навчанням на денній формі навчання позбавлена можливості працевлаштуватись, отримувати дохід та самостійно забезпечувати усі свої потреби, а мати позивача не може в повній мірі самостійно забезпечити усі її потреби. При цьому докази того, що позивач під час навчання отримує стипендію чи інший дохід, суду не надані. Натомість, як убачається з договорів № 04АД 0318/2022 та № 04АД 0318/2022/П від 31.08.2022 (а.с. 8-9, 10), про які суд зазначив вище, навчання [PERSON] здійснюється на денній формі здобуття вищої освіти, яка відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» є таким способом організації навчання здобувачів вищої освіти, що передбачає проведення навчальних занять та практичної підготовки. Указані обставини в сукупності дають підстави дійти висновку, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання позивач позбавлена можливості працювати та отримувати дохід для забезпечення усіх своїх потреб, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. При цьому суд враховує, що навіть у разі можливості одного з батьків самостійно задовольняти матеріальні потреби дитини, які пов`язані з її навчанням, законодавець не звільняє другого з батьків від аналогічного обов`язку здійснювати матеріальне забезпечення дитини. Щодо можливості відповідача надавати позивачеві матеріальну допомогу суд зазначає таке. Суд встановив, що 20.12.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 49) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 48). Відтак відповідач довів, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та відповідач витрачає додаткові кошти на забезпечення потреб свого сина від другого шлюбу. Разом з тим суд відхиляє доводи відповідача про неспроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки через наявну серцеву хворобу, у зв`язку з якою відповідач потребує постійного лікування та періодичних хірургічних втручань. З наданої довідки КНП Броварської районної ради «Броварський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Гоголівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 19.12.2023 вбачається лише наявність у [PERSON] гіпертонічної хвороби ІІ -ІІІ ступеня. Однак відомості про те, що унаслідок цієї хвороби відповідач потребує дороговартісного постійного лікування та хірургічних втручань, у даній довідці відсутні. Інші докази на підтвердження таких обставин суду не надані. Так само суд відхиляє доводи відповідача про те, що останній не працевлаштований, оскільки відповідач не підтвердив ці обставини жодними доказами. Так само відповідач не довів суду, що не є працездатним та за станом здоров`я не може працювати та отримувати дохід. Також суд враховує здійснення відповідачем переказу коштів у сумі 10000 грн на рахунок позивача, що підтверджується платіжною інструкцією ЕСМ_Р24А1599374510D8125 від 21.08.2023 ( а.с. 12). Разом з тим як сам відповідач у своїх письмових поясненнях, так і представник позивача у судовому засіданні зазначили, що такі кошти перераховані позивачеві як подарунок на День народження. Відтак відповідач не спростував доводи позивача про те, що остання не отримує від відповідача матеріальну допомогу, пов`язану саме з її навчанням. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1, 2 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників та інших посібних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, можливість дитини працювати під час навчання тощо. Крім цього, ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. При цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, суд встановив, що повнолітня [PERSON] , яка продовжує навчання, потребує додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з її навчанням в освітньому закладі, зокрема на оплату навчання, придбання навчальних посібників, канцелярського приладдя тощо. Відповідач належними та достатніми доказами у повній мірі не спростував доводи позивача, що має можливість надавати позивачеві таку допомогу. Ураховуючи викладене, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня життя [PERSON] , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частку заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн, а судовий збір у сумі ще 536,80 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial