Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 червня 2021 року звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду із позовом до першого відповідача - [PERSON] , другого відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Ужгородської районної нотаріальної контори Куліков М.В. за яким просить суд: - визнати договір дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Куліков М.В. за реєстровим номером 2-112 від 08 лютого 2006 року - удаваним. - визнати договір дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Куліков М.В. за реєстровим номером 2-112 від 08 лютого 2006 року - договором купівлі-продажу; - визнати житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку по [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , [INFO] (ІдН [NUMBER] , [ADDRESS] ) та [PERSON] , [INFO] (ІдН [NUMBER] , [ADDRESS] ); - визнати за [PERSON] , [INFO] (ІдН [NUMBER] , [ADDRESS] ) та [PERSON] , [INFO] (ІдН [NUMBER] , [ADDRESS] ), право власності на будинок та земельну ділянку під [ADDRESS] , по 1/2 частині за кожним; - поділити рухоме майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному виділивши у власність [PERSON] , [INFO] (ІдН [NUMBER] , [ADDRESS] ), наступне майно: - спальній гарнітур з натурального дерева кольору «горіх», вартістю 10 000 грн.; - кожаний уголок кольору «шампань», який складається із трьох частин, вартістю 10 000 грн.; - один плазмовий телевізор, вартістю - 6 000 грн.; - пральну машину, вартістю - 8 000 грн.; - мікрохвильову, вартістю - 4 000 грн.; - килим, розміром 4x3, вартістю 4 000 грн., що разом складає - 42 000 грн. виділивши у власність [PERSON] , [INFO] (ІдН [NUMBER] , [ADDRESS] ), наступне майно: - шафу купе, вартістю 10 000 грн.; - плазмовий телевізор, вартістю - 6 000 грн.; - стіл для столової, вартістю - 10 000 грн.; - кухонну стінку, вартістю - 12 000 грн.; - 6-ть стільців, вартістю - 6 000 грн.; - електрочайник, вартістю - 1 200 грн.; - столовий сервіз, вартістю - 2 000 грн.; - килим, розміром 4x3, вартістю 4 000 грн.; - три карнизи, вартістю - 3 000грн.; - три гардини (тюлі), вартістю - 15 000 грн., що разом складає - 69 200 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Із 02 жовтня 1999 року до 08 лютого 2021 року, позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від цього шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2021 року, шлюб зареєстрований 02 жовтня 1999 року, актовий запис № 34, між ними розірвано. З метою добудови незавершеного будинку та благоустрою земельної ділянки на протязі багатьох років позивач виїжджав на заробітки до Італії, тому правовстановлюючими документами на будинок та земельну ділянку і в подальшому не цікавився, а перед подачею на розірвання шлюбу документи на будинок та земельну ділянку (а також всі накладні та квитанції на і закупівлю будматеріалів на добудову незавершеного будівництвом будинку та перепланування з гаража в літню кухню, яка складається із столової та кухні у будинку він не знайшов. 11 червня 2021 року із Інформаційної довідки № 261141826 сформованої 11 червня 2021 року нотаріусом, позивачу стало відомо, що будинок та земельна ділянка під [ADDRESS] зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування недобудованого житлового будинку та земельної ділянки від 08 лютого 2006 року значиться зареєстрованим одноособово за відповідачкою - 1 [PERSON] . В 2006 році у співбесіді із відповідачем [PERSON] , який являється батьком відповідачки - 1, останній заявив, що продовжувати будівництво будинку [ADDRESS] він із-за відсутності грошових коштів не взмозі, вирішив недобудову продавати. Порадившись із нині вже бувшою дружиною вони вирішили будинок та земельну ділянку для їх сім`ї купити. Відповідач - 2 почувши їх бажання, так як для них, назвав ціну будинку та земельної ділянки 130 000 грн., на що вони погодилися. Де і яким чином здійснювалось оформлення будинку і земельної ділянки в сільській раді чи в нотконторі, віривши у порядність дружини, позивач не цікавився цим, займалася одноособово відповідачка - 1. Тобто, між ними - позвиачем, відповідачами 1 та 2 була домовленість про купівлю-продаж незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки за [ADDRESS] та в рахунок договору купівлі-продажу ними спільно із відповідачкою - 1 відповідачу - 2 грошові кошти в сумі 130 000 грн. в присутності його дружини були передані за місцем проживання останнього у будинку [ADDRESS] . Позивач вважає, що відповідачка - 1 нотаріально оформила будинок і землю за договором дарування з метою позбавлення його - чоловіка права на майно в цілому, тобто укладеним договором дарування мала намір приховати договір купівлі-продажу під час їх перебування в шлюбі, чого до жовтня 2020 року він не підозрював і не знав. Із моменту купівлі незавершеного будівництвом будинку [ADDRESS] , позивач спільно із відповідачкою [PERSON] на його зароблені кошти за кордоном, його будівництво завершили, тобто були виконані наступні будівельні роботи: в період 2007-2017 роки проведено повну заміну вікон та дверей, встановлено електромережу по дорозі до будинку та заведено в будинок; до будинку влаштована, спочатку тимчасова, а згодом капітальна дорога; влаштовано водопостачання до і в будинок та проведено каналізацію, а також замінено газове опалення на нову сучасну систему опалення. В 2010 році замінено покрівлю будинку, з влаштуванням капітальних ринв для водовідводів. В 2012 році проведено реконструкцію гаражу під будівлю літньої кухні, яка складається із столової, прихожої, кухні та кладової-котельні. В будинку влаштовано сантехнічне приладдя до ванної кімнати (душ беде, ванну, раковину), кухні, туалету, стіни та підлога облицьовано плиткою. На другому поверсі будинку влаштовані два балкони, проведено штукатурку внутрішніх стін та стель. В 2018 році проведено заміну вхідних дверей, утеплення фасаду будинку з нанесенням декоративної штукатурки та фарбування, влаштовано відмостку навкруг будинку. На 1-му поверсі здійснено чорнову стяжку стін та стелі та виконано санітарну побілку. Двір устелено бруківкою, влаштовані ворота та калітка, огорожу двору та земельної ділянки. Облицьований плиткою фундамент будинку, а в послідуючому перетягнуто декоративною штукатуркою. Влаштований металевий каркас сходової клітки на другий поверх. На першому поверсі влаштована підлога в одній кімнаті та кухні полова дубова дошка, а в другій кімнаті ламінований паркет. Благо влаштовано земельну ділянку, шляхом завезення 20-ти камазів ґрунту, перед будинком та навкруг земельної ділянки для відводу дощових вод влаштовано рів (канави). Станом на сьогоднішній день будинок, надвірна споруда переобладнана із гаражу під літню кухню мають 99% готовності. Окрім купівлі будинку та земельної ділянки спільно під час шлюбу придбано і інше рухоме майно, а саме: спальній гарнітур з натурального дерева кольору «горіх», вартістю 10 000 грн.; - кожаний уголок кольору «шампань», який складається із трьох частин, вартістю 10 000 грн.; - шафа купе, вартістю 10 000 грн.; - два плазмові телевізори, вартістю по 6 000 грн.; - стіл для столової, вартістю - 10 000 грн.; - пральна машина, вартістю - 8 000 грн.; - кухонна стінка, вартістю - 12 000 грн.; - 6-ть стільців, вартістю - 6 000 грн.; - мікрохвильова, вартістю - 4 000 грн.; - електрочайник, вартістю - 1 200 грн.; - столовий сервіз, вартістю - 2 000 грн.; - килим, розміром 4x3, вартістю 4 000 грн.; - килим, розміром 2x3, вартістю 4 000 грн.; - три карнизи, вартістю - 3 000грн.; - три гардини (тюлі), вартістю - 15 000 грн., що разом складає - 111 200 грн. : 2 = 55 600 грн. кожного. Отже, позивач вважає, що придбане за час шлюбу рухоме майно також підлягає поділу в рівних частках. За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2021 року у справі № 308/7908/2021 вищенаведений позов було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду. За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2021 року судом було відкрите провадження у цивільній справі № 308/7908/2021 (провадження № 2/308/2294/21) у зв`язку із виконанням вимог ухвали від 29.06.2021 року та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Разом із позовною заявою [PERSON] до суду була подана заява про забезпечення позову, за якою він просив суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно (житловий будинок та земельну ділянку), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , до вирішення спору за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третьої сторони без самостійних вимог: державного нотаріус Ужгородської районної державної нотаріальної контори Куліков Михайло Віталійович про визнання договору дарування удаваним, визнання спільною сумісною власністю будинку та земельної ділянки та поділ спільно нажитого майна подружжя, по суті та вступу у законну силу судового рішення. За ухвалою від 14.07.2021 року судом було заяву про забезпечення позову у цивільній справі № 308/7908/20 (провадження № 2/308/2294/21) задоволено; вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку із кадастровим номером 2124887400:11:014:0084, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , до вирішення спору по суті та вступу у законну силу судового рішення. Зазначена ухвала була переглянута у апеляційному порядку, за постановою від 10.03.2022 року Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] , інтересах якої діє [PERSON] , залишено без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2021 року залишено без змін. 27.09.2021 року до суду надійшов від першого відповідача [PERSON] письмовий відзив на позовну заяву за яким вона просить суд: позов задовольнити частково; спільне нажите рухоме майно поділити наступним чином: визнати за нею, [PERSON] право власності на: електричну кавоварку, плазмовий телевізор, холодильник LG, електричну кавоварку, спальний гарнітур з натурального дерева (спальню), килим (який є єдиний в будинку), шафу купе, плазмовий телевізор, кухонну стінку, стіл для столової з 6 (шістьма) стільцями; електрочайник, столовий сервіз, три карнизи, три гардини (тюлі). Залишивши за позивачем [PERSON] : шкіряний кутовий диван кольору «шампань», один плазмовий телевізор, мікрохвильову піч, набір посуди каструль (5000 грн.), м`ясорубку комбайн (яка на час покупки коштувала 3000 грн.), кавомашину фірма URA, (300 євро коштувала при покупці б/у речей), газоно-косарку (середня ринкова вартість якої складає 2000 грн.), набір валізи інструментів для господарства (середня ринкова вартість якої складає 3000 грн.), внутрішні дерев`яні двері (приблизна ціна 10 000 гривень), 6 шт. - батареї та газовий котел «ВУЛКАН» (які були установлені до нових та середня ринкова вартість складає 10000 грн.), насос для відкачки води з шлангом (вартістю 4500 грн.). В інших позовних вимогах відмовити повністю. При цьому перший відповідач в обґрунтування відзиву зазначила, що подаючи позов про визнання договору дарування удаваним, визнання спільною сумісною власністю будинку та земельної ділянки та поділ спільно нажитого майна подружжя, укладеного між батьком [PERSON] та його дочкою [PERSON] 08.02.2006 року - через більше 15 років з моменту його укладання, позивач не наводить обставини, що свідчили б про поважність причин пропущення ним терміну позовної давності. Натомість вказує, що був присутній при здійсненні 08.02.2006 року укладеного нібито договору - купівлі, замість договору дарування, що є необґрунтованим та міститься тільки зі слів без належних доказів. А отже, позовні вимоги пунктів: 4, 5, 6, 7 взагалі не підлягають розгляду та підлягають закриттю за закінченням строків давності. Що стосується земельної ділянки 0,06 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (згідно поданих позивачем даних з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно....) виділена [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] . Тобто відповідач одержала земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації, а тому у відповідності до положень статті 57 Сімейного кодексу України, є її особистою приватною власністю. Таким чином, земельна ділянка отримана в межах безоплатної приватизації не є спільною сумісною власністю подружжя, а отже не підлягає поділу між ними при розлученні. Позивачем надається недостовірна інформація про те, що ним встановлювалося заміна вікон, дверей та утеплення будинку, проведення системи опалення, освітлення, водопроводу та ін., оскільки нею отриманий в червні 2018 році кредит у Обласному Фонді інвестування за програмою «Власний дім» в сумі 100 000 гривень, та який погашається станом на сьогодні, копія довідки від 14.07.2021р. №142-07 долучається. Згідно договору дарування процент готовності недобудованого житлового будинку становив 81%, а станом на сьогодні 89% готовності, а не як зазначає позивач 99%. Окрім недобудованого житлового будинку на земельній ділянці знаходяться: вбиральня - літ. «Б», хлів - літ. «В», огорожа, що підтверджується виданою Довідкою від 20.09.2021 року №1401- 01 Бюро технічної інвентаризації нерухомого майна та договором дарування. З чого слідує, за весь час шлюбу незавершений житловий будинок на 8% збільшився, а саме ними разом здійснено тільки перекриття даху. Позивачем не долучено жодних коштів на облаштування будинку, а все взято та описано в позовній заяві на словах та недостовірних даних, з його слів, а зароблені ним кошти на заробітках вкладаються в його житло за яким він зареєстрований. 01.10.2021 року до суду надійшов письмовий відзив другого відповідача [PERSON] , який помер у подальшому, за яким він просив суд: визнати договір дарування від 08.02.2006 р. удаваним; визнати договір дарування договором купівлі-продажу; визнати право власності на будинок і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 за кожним. В обґрунтування відзиву [PERSON] зазначив наступне. Позивач [PERSON] та [PERSON] шляхом реєстрації 02.10.1999 р. шлюбу створили сім`ю. [INFO] у подружжя [PERSON] народився син - [PERSON] . У 2006 році в сімейному крузі, а точніше своїй дружині у присутності доньки [PERSON] та її чоловіка - позивача [PERSON] він заявив, що будинок під [ADDRESS] , який отримав у спадок від своїх батьків за відсутності коштів продовжувати добудовувати змоги не має, тому буде його продавати, просив розповсюджувати між людьми про його продаж. Згадати дату, місяць не може, то була зима - під новий рік чи вже був початок 2006 року до нього звернувся зять - позивач із проханням озвучити суму продажу, так як вони із дружиною виявили бажання недобудову і землю купити для їхньої сім`ї. Так як для них, порадившись із дружиною, він назвав суму 130 000 гривень, на що зять погодився. Через деякий час, дату не пригадує, зять - позивач у його будинку за адресою: [ADDRESS] , у присутності його дружини [PERSON] йому передав 130 000 гривень. Йому здається, що в момент передачі йому грошей, присутньою була і [PERSON] . Дійсно, між ними відбулась купівля спірного будинку і землі. Оформленням будинку і земельною ділянкою на свою сім`ю займалась відповідачка [PERSON] . Коли були зібрані та подані до нотаріуса документи відповідачка [PERSON] сказала, що потрібно їхати до нотаріуса підписати договір. Він пригадує, що вони з нею ходили до державного районного нотаріуса, що знаходиться по вулиці Собранецькій у м. Ужгород і на перехресті біля Водоканалу. Коли він зайшов до нотаріуса, то був чоловік, який сказав, що документи готові і показав, де йому проставити підписи, він підписи поставив і все, зміст бумаг він не читав, оскільки йому було все одно. Як була оформлена купча договором купівлі-продажу чи договором дарування він не цікавився. Пригадує, що донька - відповідачка [PERSON] говорила, що платежі - податок та послуги нотаріуса обійшлись дешево. Будь-яких справ, окрім власної праці допомоги в добудові будинку та благоустрою землі до подружжя [PERSON] він не мав. Дійсно, [PERSON] , щоб добудувати будинок та облагородити земельну ділянку роками виїжджав на заробітки за кордон. Коли появлялись гроші, поетапно продовжував та проводив добудову, а коли він мав сили в добудові допомагав. Все, що описав у позові [PERSON] по добудові будинку відповідає дійсності, все те є вже зроблено - добудовано. Йому відомо, що сім`я [PERSON] розпалася. Хто винен у розпаді сім`ї йому їх не судити, нехай розбираються між собою самі. Він стверджує, що будинок і землю вони у нього купили за 130 000 гривень. Він будинок, хоча вона його донька одноособово [PERSON] не дарував. Тому позов [PERSON] визнає, вважає, що куплене та спільно нажите під час шлюбу майно є їх спільною сумісною власністю. 04.10.2021 року до суду від позивача надійшла письмова відповідь позивача на відзив першого відповідача [PERSON] , за якою він просить суд визнати відзив на позов [PERSON] таким, що не містить жодних спростувань позовних вимог [PERSON] та такий відхилити з підстав, зазначених у цій відповіді. Подане представником позивача 04.10.2021 року клопотання про виклик свідків було розглянуте судом та задоволене в частині допиту у якості свідка [PERSON] , оскільки в іншій частині не було підтримано заявником на момент розгляду. Клопотання представника позивача від 04.10.2021 року про витребування доказів було залишено судом без розгляду, оскільки заявник не підтримав зазначене клопотання на момент його розгляду. 04.10.2021 року до суду також надійшли письмові заперечення другого відповідача [PERSON] на відзив [PERSON] у яких він зазначив, що поданий ним відзив на позовну заяву [PERSON] в повному обсязі підтримує. Викладені ним обставини у відзиві щодо продажу будинку та земельної ділянки відповідають дійсній обставині. Пояснює, що на підставі рішення 5-ї сесії 22 скликання Холмківської сільської Ради народних депутатів від 17 квітня 1996 року йому, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за [ADDRESS] . На підставі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виданого Ужгородською РДА Закарпатської області від 13 вересня 1993 року за № 1202 згідно рішення 15-ї сесії 21 скликання Холмківської сільської ради народних депутатів від 26 січня 1993 року. На підставі зазначених рішень виконавчих органів йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЗК № 039924 від 03.10.1996 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів за номером 1260. Всі описані ним документи в оригіналах він передав [PERSON] тоді коли вона займалася оформленням Договору купівлі-продажу. На вимогу повернути йому оригінали документів, [PERSON] заявила, що їх передала нотаріусу, який залишив їх у себе. До відзиву [PERSON] не додала основного документу - Договору укладеного між ним та нею, тому на підставі яких документів укладався договір на землю вже пригадати не може. В нього збереглась тільки копія Державного акту, серії ИІ-ЗК № 039924 від 03.10.1996 року, який надає суду. Будинок з надвірними спорудами під [ADDRESS] він продав подружжю [PERSON] на своїй приватизованій земельній ділянці, розміром 0,09 га. Про яку земельну ділянку розміром 0,06 га описує у відзиві [PERSON] , де вона розташована та яким шляхом вона її отримала, йому нічого не відомо. Вважає, що описані [PERSON] у відзиві обставини окрім спільного проживання в шлюбі із [PERSON] з дня реєстрації шлюбу до жовтня 2020 року та сезонних робіт [PERSON] починаючи із 2016 року за кордоном в Італії будь-яких відношень до заявленого позову [PERSON] не має. Фундамент під асфальт дороги до будинку закладався за кошти його та [PERSON] , асфальт здійснено за кошти сільської ради. Добудова будинку, надвірних робіт, благоустрій двору та земельної ділянки, а також щорічні спільні відпочинки сім`ї [PERSON] проводились за зароблені гроші [PERSON] за кордоном. 09.11.2021 року до суду надійшли письмові заперечення першого відповідача на відповідь на відзив позивача та представника відповідача, за яким вона просить суд відхили доводи викладені у ній. 06.12.2021 року другий відповідач подав до суду письмові пояснення на заперечення [PERSON] на відповідь на відзив від 01.11.2021 року. 15.05.2022 року від [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника відповідача, яке вона обґрунтовує тим, що 16.12.2021 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно. За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2022 року постановлено залучити до участі у справі за позовом [PERSON] до першого відповідача - [PERSON] , другого відповідача - [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державний нотаріус Ужгородської районної нотаріальної контори Куліков Михайло Віталійович про визнання договору дарування удаваним, визнання спільною сумісною власністю будинку та земельної ділянки та поділ спільно нажитого майна подружжя, правонаступника відповідача - [PERSON] , оскільки наданими доказами підтверджувалося, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер. Згідно довідки виданої виконкомом Холмківської сільської ради та копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, 11.01.2022 року було заведено спадкову справу №1/2022 за померлим [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за померлим чоловіком. Відтак, суд дійшов висновку, що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 22.06.2022 року від представника [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , надійшло клопотання про витребування доказів у справі №308/7908/21, за яким вона просить витребувати від приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, 40) інформацію відносно осіб (громадян), які являються спадкоємцями померлого [PERSON] , який помер [INFO] та які подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадкового майна за померлим [PERSON] . За ухвалою від 27.06.2022 року судом було клопотання задоволено; витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, 40) інформацію відносно осіб (громадян), які являються спадкоємцями померлого [PERSON] , який помер [INFO] та які подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадкового майна за померлим [PERSON] . Зазначена ухвала була виконана повністю, відповідна інформація надана суду. 30.06.2022 року до суду надійшов відзив другого відповідача [PERSON] на позовну заяву за яким вона позов визнала у повному обсязі, пояснила наступне. Про обставини, які викладені в позові позивачем їй достовірно відомі, оскільки позивач [PERSON] являється її зятем, а відповідачка [PERSON] її донькою, які з 02 жовтня 1999 року по 08 лютого 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі та від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . По суті справи та відомих їй обставин бажає суду повідомити про наступне: 13 червня 1981 року, вона із [PERSON] одружилися та стали проживати у будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . На виділеній [PERSON] земельній ділянці, останній розпочав будівництво нового будинку. Мову вона веде про будинок під [ADDRESS] . Великих та сталих заробітків на той час не було, а тому по мірі поступлення коштів, будівництвом займався чоловік [PERSON] самотужки. Приблизно в кінці осені на початку зими 2006 року в сімейному крузі в присутності її, відповідачки [PERSON] та позивача [PERSON] із уст [PERSON] мала місце розмова про продаж новобудови. В наступній нашій зустрічі позивач [PERSON] заявив, що недобудову будинку вони б купили для своєї сім`ї. Порадившись із [PERSON] , так як для своїх дітей, останній озвучив суму 130 000 грн. Ще через деякий час у будинку під [ADDRESS] у її присутності позивач [PERSON] за недобудову та земельну ділянку передав їм 130 000 грн. Чи була присутня в цей момент відповідачка [PERSON] вона вже за спливом часу пригадати не може. Пригадує, що зібранням документів та нотаріальним оформленням займалась відповідачка [PERSON] . Після зібрання документів її чоловік [PERSON] ходив до нотаріуса для здійснення на договорі підпису. Із уст чоловіка їй відомо, що документи про продане будинку та земельної ділянки нотаріус особисто передав на руки [PERSON] . Чоловіку на руки жодних документів не давалось. Як називався документ, що чоловік підписував у нотаріуса вона не виясняла. Вона підтримує позовні вимоги позивача про удаваність договору дарування так як фактично мала місце домовленість про продаж будинку сім`ї [PERSON] , а не дарування особисто [PERSON] . [PERSON] , особисто, в інтересах сім`ї, провів оплату 130 000 грн. Про існування договору дарування їй та покійному чоловіку стало відомо через деякий час після розірвання в 2021 році із уст [PERSON] , який після чергової сварки із [PERSON] звернувся до її чоловіка з проханням роз`яснити йому відносно оформлення будинку і земельної ділянки в нотконторі. На що, її чоловік [PERSON] , пояснити, який документ підписував у нотаріуса, не зміг. Її чоловік [PERSON] факт отримання грошей від [PERSON] в сумі 130 000 грн. за продаж будинку і землі - визнавав. Після смерті чоловіка [PERSON] , на телефонне прохання [PERSON] , про факт та місце передачі ним за купівлю недобудови та землі нам 130 000 грн., попросив надати розписку, що вона і зробила. Зміст розписки писала власноручно вона, підпис на розписці в присутності секретаря Холмківської сільської ради здійснила вона, що секретар і засвідчила. З викладених обставин та закону вважаю, що позовна вимога позивача у визнанні договору дарування договором купівлі-продажу підлягає задоволенню. 14.07.2022 року до суду від першого відповідача надійшла відповідь на відзив другого відповідача [PERSON] за якою вона просила відхилити відзив з підстав зазначених у цій відповіді, а другого відповідача залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Судом було відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки ЦПК не містить підстав задля залучення відповідача до участі у справі у якості третьої особи та/або зміни статусу сторони у справі. 28.07.2022 року другий відповідач [PERSON] та її представник адвокат Монастирецька Г.В. подали письмові заперечення на відзив від 12.07.2022 року першого відповідача, за яким просили не приймати його до уваги з підстав зазначених у цих запереченнях. 11.10.2022 року представник першого відповідача подав до суду клопотання про допит у якості свідка першого відповідача [PERSON] , яке було задоволено судом, оскільки вона надала згоду на її допит у якості свідка та з урахуванням думки всіх учасників справи. 11.10.2022 року від представника першого відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності у якому він зазначив, що вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, належних доказів з приводу доведення поважності причин пропуску не долучено, а тому вважає, що суд має відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду. В обґрунтування клопотання зазначив, що [PERSON] довідався про порушення свого права у 2006 році, що документально й підтвердив у 2009 році, коли подавав заяву до КП «Ужгородське районне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації нерухомого майна». Позивач же в позовній заяві стверджує, що дізнався про те, що договір є удаваним тільки 11 червня 2021 року, проте це спростовується його ж заявою, поданою в БТІ. Тобто, належним чином підтвердженим є той факт, що [PERSON] дізнався про існування договору дарування у 2006 році, щонайпізніше у 16.09.2009 року, коли подавав заяву в якій містилась вся інформація про будинок. Тож, позивачем пропущений строк для звернення до суду за захистом свого, начебто, порушеного права. Клопотання майже аналогічного змісту подавалися до суду представником першого відповідача 12.10.2022 року, 20.03.2023 року та від 18.01.2023 року. Подане до суду 14.10.2022 року клопотання від 11.10.2022 року про виклик свідка [PERSON] представник першого відповідача не підтримав в ході розгляду справи, тому судом було залишене без розгляду. 07.04.2023 року до суду надійшли письмові пояснення другого відповідача [PERSON] за яким вона підтримала поданий раніше відзив на позовну заяву, доводи позовної заяви визнала. За ухвалою від 15.05.2023 року судом було клопотання Монастирецької Г.В., що діє в інтересах [PERSON] про залучення до участі у справі правонаступника відповідача задоволено; залучено до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 28.04.2023 року до суду надійшли письмові заперечення представника позивача на клопотання представника першого відповідача про застосування строків позовної давності за якими вона просить суд відмовити у задоволенні клопотання адвоката Марини В.Г. про застосування строків позовної давності, оскільки позивач не знав і не міг знати про оспорюваний правочин, тому що перебував на заробітках в Італії, а оформленням всіх документів займалася його дружина, перший відповідач у цій справі. 10.05.2023 року представник першого відповідача подав до суду заяву про виклик свідка [PERSON] , проте судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки останній відсутній на території України (зі слів його представника адвоката Кухти О.В.) та не надавав згоди на його допит у якості свідка. 10.05.2023 року представник першого відповідача подав до суду додаткові пояснення по суті спору. 06.07.2023 року до суду надійшов письмовий відзив третього відповідача [PERSON] на позовну заяву за яким вона позов визнала у повному обсязі, а її доводи врахувати при винесенні рішення суду по суті спору. В обґрунтування відзиву зазначила, що про викладені обставини в позовній заяві [PERSON] їй відомо із уст їх батьків [PERSON] , [PERSON] та самого [PERSON] , а саме те, що батьки недобудований житловий будинок та земельну ділянку, що значиться за [ADDRESS] продали подружжю [PERSON] та [PERSON] . За продаж будинку незавершеного будівництвом та земельну ділянку батьки отримали грошові кошти. Яким чином проходило оформлення в нотаріальній конторі, їй не відомо, вона тим ніколи не переймалася. Про те, що незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] оформилися в нотаріальній конторі договором дарування їй стало відомо в 2021 році, під час вияснення [PERSON] у її батька [PERSON] яким чином в нотаріальній конторі проходило оформлення договором дарування чи договором купівлі-продажу. Який документ він підписав в нотаріуса, та що то був за документ він не знає, ще батько пояснював [PERSON] , що всі документи збирала та ходила до нотаріальної контори [PERSON] , він тільки ходив підписувати. Їй відомо і те, що після смерті батька [PERSON] в підтвердження отримання грошових коштів за продаж незавершений будівництвом житловий будинок та землю її мати [PERSON] ходила до Холмківської сільської ради писати розписку. Після написання розписки з боку адвоката Калинич Оксани, яка представляла в цій та по інших справах інтереси [PERSON] , на її матір мали місце наїзди, щоб розписку відізвала, скасувала і т.д. Будинок, земельна ділянка та рухоме майно нажито подружжям [PERSON] у шлюбі, є їх спільною сумісною власністю. Позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі визнає. 21.07.2023 року до суду надійшло клопотання від представника першого відповідача про витребування доказів, призначення експертизи та допит позивача у якості свідка, проте судом було відмовлено у його задоволенні, оскільки позивач відсутній на території України що унеможливлює відібрання у нього зразків підписів та проведення експертизи вцілому, тому відсутні підстави задля збирання доказів саме з метою проведення цієї експертизи. Аналогічне клопотання від 18.09.2023 року про витребування доказів було знову подане до суду представником першого відповідача, проте судом відмовлено у його задоволенні з аналогічних підстав. Подані представником першого відповідача заяви від 20.07.2023 року про допиту якості свідка першого відповідача [PERSON] та [PERSON] були задоволені судом. Третя особа до суду не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши сторін та їх представників, розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2021 року у справі № 308/10891/20, яке набуло законної сили 11.03.2021 року, за наслідками розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов був задоволений, а шлюб, зареєстрований 02.10.1999 року у Холмківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 34 між [PERSON] та [PERSON] розірваний. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак встановленим є факт, що сторони у цій справі: позивач - [PERSON] та перший відповідач [PERSON] у період з 02.10.1999 року по 11.03.2021 року перебували у шлюбі. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2021 року № 261141826 земельна ділянка із кадастровим номером 2124887400:11:014:0017, площею 0,09 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки 2-112, виданого 08.02.2006 державним нотаріусом Куліковим М.В., 02.11.2016 року була зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . На цій земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок із реєстраційним номером 29185741, загальною площею 170,7 кв.м., житловою площею 90,3 м.кв., який складається із п`яти кімнат, готовністю 89%, який 15.12.2009 року на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки 2-112, виданого 08.02.2006 державним нотаріусом Куліковим М.В., був зареєстрований також на праві приватної власності за [PERSON] . З Інвентаризаційної справи № 226 2005 року Ужгородського районного Державного підприємства технічної інвентаризації на будівлю за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що підставою задля реєстрації права власності за [PERSON] була заява про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 16.09.2009 року № 2689 подана [PERSON] по дорученню. Представник позивача зазначив, що позивач цю заяву не підписував та ніколи не подавав до Ужгородського районного Державного підприємства технічної інвентаризації. Проте суд оцінює таке твердження критично, тому, що представник першого відповідача просив провести почеркознавчу експертизу цього документу, проте представник позивача категорично заперечив проти проведення такої експертизи та повідомив суд, що позивач [PERSON] відсутній на території України, що унеможливлює відібрання від нього зразків підпису та проведення експертизи. Тобто фактично позивач ухиляється від проведення почеркознавчої експертизи у цій справі. При цьому, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту підроблення цього документу, сторонами подано не було. Позивач також не вживав жодних заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 358 КК України. Суд також приймає до уваги той факт, що на заяві зазначений номер телефону позивача [NUMBER] 38 600 із надписом «Женя», який також зазначений позивачем у позовній заяві як засіб телефонного зв`язку із ним, тобто не змінювався у період із 2009 року, що також свідчить про той факт, що саме позивач займався реєстрацією документів. Відтак суд приймає до уваги зазначений документ як належний та допустимий доказ, оскільки сторонами не доведено зворотнє. Доводи сторін у справі про неналежність і недопустимість довіреності на ведення спадкової справи від 16.09.2009 року з підстав неналежного оформлення та відсутності відомостей щодо її реєстрації не приймаються судом до уваги, оскільки зазначена довіреність складена лише першим відповідачем, без участі позивача, і безпосередньо не впливає на факт подання 16.09.2009 року заяви № 2689 [PERSON] до Ужгородського районного Державного підприємства технічної інвентаризації, тобто факт обізнаності позивача про договір дарування, оскільки до цієї заяви додавався саме оригінал договору дарування задля проведення реєстраційних дій. За зазначеною адресою також розташована земельна ділянка із кадастровим номером 2124887400:11:014:0084, площею 0,06 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка 07.08.2017 року на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] від 25.07.2017 року Холмківської сільської ради Ужгородського району була зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Тобто вищезазначені земельні ділянки та об`єкт незавершеного будівництва перший відповідач [PERSON] набула у власність під час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому позивач [PERSON] вважає їх спільною сумісною власністю подружжя та просить визнати право власності на них по частині за кожним. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~57\~СК України\~особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є:\~ майно,\~набуте нею,\~ним до\~шлюбу; майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але на\~підставі договору\~дарування або\~в порядку\~спадкування; майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але за\~кошти,\~які належали\~їй,\~йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Саме тому позивач просить суд визнати договір дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером 2-112 від 08 лютого 2006 року удаваним та договором купівлі-продажу. Як вбачається з Договору дарування недобудованого житлового будинку та земельної ділянки від 08 лютого 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-112, він був укладений між [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Обдарованою). Сторона цього договору [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За умовами п.п. 1, 2, 4, 5 Договору Даритель передав безоплатно у власність Обдарованій, а Обдарована прийняла у власність недобудований житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , та приватизовану земельну ділянку площею 0,09 га, яка розташована на території с. Холмок, Холмківської сільської ради, Ужгородського р-ну, Закарпатської області. Процент готовності недобудованого житлового будинку становить 81,00 % (вісімдесят один відсоток). Окрім недобудованого житлового будинку на земельній ділянці знаходяться: вбиральня - літ.Б, хлів - літ.В, огорожа - №. Цей недобудований житловий будинок належить [PERSON] на підставі будівельного паспорту на забудову земельної ділянки в населеному пункті України, виданого Ужгородською районною державною адміністрацією Закарпатської області 13 вересня 1993 року за № 1202, згідно рішення 15 сесії 21 скликання Холмківської сільської ради народних депутатів від 26 січня 1993 року. Земельна ділянка передана Дарителю для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №039924, виданого 03 жовтня 1996 року Холмківською сільською радою на підставі рішення 5 сесії. 22 скликання Холмківської сільської ради від 17 квітня 1996 року, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за номером 1260. Дар цей сторони оцінили в 68594,00 грн. Вартість недобудованого житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами згідно довідки Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації № 76 від 03 лютого 2006 року становить 51 080,00 грн., грошова оцінка земельної ділянки становить 17 514,00 грн. При цьому у п. 7 сторони зазначили, що вони [PERSON] та Обдарована стверджують, що цей договір дарування не приховує іншу угоду і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. Суду надана також технічна документація на спірний будинок та земельну ділянку. На підтвердження удаваності правочину представником позивача було лише 26.01.2022 року надано суду по суті єдиний документальний доказ: копію розписки від 18.01.2022 року (а.с. 9, т. 2), з якої вбачається, що вона дана [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про те, що вони із чоловіком [PERSON] в 2006 році в приміщенні будинку [ADDRESS] із рук [PERSON] , 1976 р.н. за проданий будинок за адресою [ADDRESS] , отримали 130\~000,00 грн. Решта нижчезазначених доказів, безпосередньо стосуються вже поділу майна будинку та земельної ділянки під ним. Згідно довідки від 09.06.2021 року № 2474 Холмківської сільської ради у спірному будинку за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] проживав до 2020 року. Відповідно до Акту про відведення земельної ділянки у межах села (селища, міста) у [ADDRESS] [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 0,008 га. під індивідуальне житлове будівництво та у подальшому, вже площею 0,09 га передана у приватну власність, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 03.10.1996 року ІІІ ЗК № 039924. Подані позивачем докази: листи Відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 12.06.2021 року № 6623/106/25/1-2021, від 22.06.2021 року № 7040/106/25/1-2021, від 22.06.2021 року № 7058/106/25/1-2021, та лист від 10.06.2020 року № 6564/106/25/1-2020 Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області не мають жодного доказового значення у цій справі, тому не приймаються судом до уваги. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2018 року № 137795820 вбачається, що позивачеві [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 1/ 2 частки належить житловий будинок, загальною площею 45,32 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3-933 від 03.08.2011 року. Відомості про заробітну плату позивача та місця його роботи не приймаються судом до уваги, оскільки є знеособленими і їх неможливо однозначно ідентифікувати із особою [PERSON] , а також першим відповідачем не підтверджено джерела отримання цих доказів на законних підставах. Згідно довідки Холмківської сільської ради від 02.09.2021 року № 3257 згідно поданої заяви [PERSON] , в якій засвідчено факт не проживання [PERSON] з квітня 2016 року проживає в Італії. Фотознімки будинку в [ADDRESS] , (а.с. 4-7, т. 2) судом не приймаються до уваги, оскільки не стосуються предмету спору у цій справі. Згідно довідки Холмківської сільської ради від 09.09.2021 року № 02.24/2386 у 2017 році за кошти місцевого бюджету було зроблено капітальний ремонт дороги по вул. Молодіжній в с. Холмок на суму 671\~715,38 грн., про участь фінансових внесків [PERSON] у вищевказаних роботах сільській раді не відомо. Згідно довідки Ужгородського районного бюро технічної інвентаризації нерухомого майна від 20.09.2021 року № 1421-01 при поточній технічній інвентаризації від 14.09.2021 року процент готовності спірного будинку складає 89%. Згідно довідки Обласного фонду інвестування об`єктів соціальної сфери та промисловості від 14.07.2021 року № 142-07 та квитанцій перший відповідач [PERSON] отримала на підставі кредитного договору № 6174 від 21.06.2018 року кредит за програмою «Власний дім» у сумі 100\~000,00 грн., з яких сплачено 49\~906 грн. Судом були допитані у якості свідків наступні особи. [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , домогосподарка, знає [PERSON] , першого відповідача у цій справі, вони є подругами з дитинства, пояснила суду, що вона майже кожен день була у [PERSON] , її батько будував будинок, казав, що він його подарує [PERSON] . Після одруження батько - [PERSON] подарував будинок [PERSON] , про купівлі і речі не було. [PERSON] із позивачем мала гарні відносини, поки він не подав на розлучення. На день народження до них вона ходила рідко, проте вони часто спілкувалися. Перед весіллям батько [PERSON] казав, що зятів багато, а дочка у нього одна. Після весілля свідок була у [PERSON] , і її батько казав, що завтра ідемо переписувати будинок. Мати [PERSON] [PERSON] на очах була з батьком [PERSON] у хороших відносинах, а за очами доводила його. Вона його бачила на базарі він був ніякий і казав їй, що його довела дружина. У [PERSON] із мамою були не дуже хороші стосунки, а із батьком хороші. Після розлучення мама пішла проти [PERSON] , бо [PERSON] (позивач) її підкупив. Позивач [PERSON] 9 років працював водієм маршрутки, потім почав виїжджати за кордон на заробітки, а зараз постійно за кордоном. У [PERSON] була зарплата, вона жила самостійно, займалася сином. 2 рази вони їздили на відпочинок. Дарування будинку відбулося приблизно у 2000 році, точно вона не пам`ятає, тому може плутати роки. [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , пенсіонер за віком, є другим відповідачем у цій справі надала згоду на її допит у якості свідка у відповідності до ст. 92 ЦПК України, є рідною матір`ю першого відповідача - [PERSON] та третього відповідача [PERSON] , з якими, як повідомила суду, вона перебуває у нормальних відносинах, пояснила суду наступне: хату вона продала за адресою: [ADDRESS] , вони її будували із чоловіком, проте не могли добудувати та продали дітям [PERSON] і [PERSON] , які в ній жили, після переписки вона не вникала у заяви. [PERSON] їй ткнула пальцем, вона розписалася. [PERSON] заробляв гроші і нічим не займався. Вони узнали у 2001 році від [PERSON] . Продали, а він каже що подарували. У дочки не було грошей, вона не заробляла. Все було на довірі. Договір укладався у 2006 році. У нотаріальній конторі вона була присутня, підписувала, але заяву не читала. У нотаріальній конторі була присутня [PERSON] , [PERSON] та вона [PERSON] . У сільській раді 18.01.2022 року вона замість чоловіка дала розписку про отримання грошей за будинок у 130 тис. грн. гроші були передані у неї у хаті у [ADDRESS] , після підписання договору. Із [PERSON] вони у нормальних стосунках, проте пояснила, що вони майже не спілкуються, дочка била дитину, тому вона не ходила до неї, дочка також до неї не приходить, не дзвонить, вони майже не спілкуються. Проте на момент укладення договору стосунки у них були нормальні. Освіта у свідка середня, вона працювала на заводі робітником, читати вміє. Договір дарування вона не читала, довіряла дитині, яка займалася документами. Нотаріус нічого не роз`яснював. Хто замість [PERSON] підписував договорі не знає, його не було взагалі. Після розлучення [PERSON] прибіг до неї і питав як оформляли будинок, тому, що при скандалі з [PERSON] , остання йому сказала, що він нічого не отримає. Тому [PERSON] прийшов до них, як до подружжя. Будинок був оформлений на чоловіка [PERSON] , і згоду на його дарування вона не давала. [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , головний спеціаліст відділу призначення пенсій у Пенсійному фонді, знає першого відповідача - [PERSON] сестра та другого відповідача - [PERSON] мати, з якими перебуває у нормальних відносинах, пояснила суду, що з вуст батьків знає, що будинок був проданий [PERSON] і [PERSON] , точно не скаже у 2006 році. Батьки працювали на заводі, хотіли продати будинок щоб були кошти. Женя казав, що готовий дати гроші, хотів мати своє і ні від кого не залежати. Потім [PERSON] з [PERSON] розлучилися і стало відомо, що це дарування. Дитина не мала де проживати, тому у них виник спір. Передавалася сума у 130 тис. грн., це вона знає від батьків і від [PERSON] , безпосередньо при передачі коштів присутня не була, про кошти чула від батьків, зятя, сестри і обговорювалося вдома. З сестрою питання будинку вони ніколи не обговорювали. З [PERSON] у них нормальні відносини, вітається, проте на день народження не ходять, близьких відносин не має. У матері проблеми із тиском, [PERSON] не ходить, не цікавиться. Близьких стосунків із [PERSON] вона не має. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (стаття 235 ЦК України). Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків. Єдиним правовим наслідком кваліфікації правочину як удаваного є застосування до правовідносин, які виникли на його підставі норм, що регулюють цей правочин. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2022 року в справі № 576/564/21 (провадження № 61-19258св21) вказано, що: «якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: partial