Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

В серпні 2023 року товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» (далі ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 6 грудня 2021 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки Skoda номерний знак [NUMBER] , що знаходився під керуванням останнього, та автомобіля марки Nissan номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Посилаючись на те, що за фактом настання страхового випадку, ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» виплатило за договором добровільного страхування наземного транспорту власнику автомобіля Nissan номерний знак [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 47168,22 грн, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму виплаченого страхового відшкодування. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що [PERSON] 6 грудня 2021 року о 21 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Вифлеємська, 19, керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та не вибравши безпечної швидкості здійснив зіткнення з транспортним засобом «Nissan» номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду в тому самому напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зі змісту постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року в діях водія автомобіля «Skoda Fabia» номерний знак [NUMBER] - [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказане судове рішення набрало законної сили 9 травня 2022 року. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля Nissan Sentra номерний знак [NUMBER] була застрахована відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту від 14 січня 2021 року, укладеного між ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] . Строк дії даного договору визначено з 17 січня 2021 року по 16 січня 2022 року. Водночас, відомості про страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу у відповідача в матеріалах справи відсутня. 27 січня 2022 року власник автомобіля Nissan Sentra номерний знак [NUMBER] звернувся до ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» із заявою № 15/04/9/1/0193-22 про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № 12421 від 3 лютого 2022 року розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті власнику транспортного засобу склав 47168,22 грн. Платіжним дорученням № 1517 від 15 червня 2022 року та платіжним дорученням 331 від 8 лютого 2022 року підтверджується той факт, що ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» сплатило [PERSON] 47168,22 грн страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до частин 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Згідно частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України далі (ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 вказала, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону № 1961-IV), з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, а тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановивши факт виплати позивачем страхового відшкодування та переходу до нього права вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Задовольняючи позов, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved