Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

07 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2016 року, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 року. Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2016 року по справі №585/3608/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі по 450 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є працездатною особою, інших дітей немає, на його утриманні непрацездатних осіб також немає, у 2022 році призвався до лав ЗСУ та отримує відповідне грошове забезпечення та премії, передбачені законодавством. Враховуючи щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійного зростання цін на товари та послуги для дітей, крім того, з часу присудження аліментів рівень життя значно підвищився, розмір аліментів, які стягнуті з відповідача, на сьогоднішній день не відповідає навіть мінімальному розміру, визначеному законом, у зв`язку з чим, визначений раніше судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей, що свідчить про погіршення майнового стану отримувача аліментів. Ухвалою від 29.11.2023 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 13 грудня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними і незаконними, оскільки він добросовісно сплачує щомісячно аліменти в розмірі 1500 грн., в повній мірі забезпечував і на даний час по мірі своїх можливостей забезпечує всі умови для проживання, утримання, виховання, фізичного, розумового та культурного розвитку дитини, при цьому на даний час має вкрай незадовільний стан здоров`я. Позивач в заяві до суду позов підтримала, просила вимоги задовольнити та справу розглядати у її відсутність. Відповідач до суду не з`явився, проте належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками\~\~експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі колишнє подружжя. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 (а.с.6). Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2016 року по справі №585/3608/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 2 вересня 2016 року(а.с. 7). [PERSON] , [INFO] , разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання дитини (а.с. 8). Згідно довідки Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області № 110541 від 11.12.2023 по матеріалам виконавчого провадження № 52602598, відкритого 11.10.2016 р. на підставі виконавчого листа № 585/3608/16-ц, виданого 03.10.2016 р. Роменським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, заборгованість зі сплати аліментів станом на 08.12.2023 відсутня (а.с. 29). Як вбачається з поданих квитанцій [PERSON] сплачує аліменти [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно (а.с. 32-41). Відповідач має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується медичною карткою, консультаційними висновками та виписками з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 42-50). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Суду України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно ч. 1 ст.\~192\~Сімейного\~кодексу\~України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 183 та 184\~СК\~України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.\~192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК\~України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК\~України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття\~\~183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~\~від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~\~№ 037-VIII частину другу статті 182\~СК\~України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~\~50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року\~\~№ 459/2181/17.\~\~ Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~\~суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.\~\~\~\~ Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року\~за\~№ 3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~Сімейного\~кодексу Українипри\~розгляді\~справ\~щодо батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Відтак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів, передбачених статтею 192\~СК\~України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей мінімальний розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв`язку з такими змінами, зокрема Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed