Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач 1, [PERSON] ), [PERSON] (далі по тексту - позивач 2, [PERSON] ) звернулися до суду з позовом до Сьомої Київської державної нотаріальної контори (далі по тексту - відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі по тексту - відповідач 2, ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця») про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 18 лютого 1997 року між представником ЗАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", яке в подальшому стало ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", з однієї сторонита позивачами укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір посвідчений 18 лютого 1997 року державним нотаріусом Сьомої Київської нотаріальної контори Іваненко Р.С. Відповідно до пункту 4 договору купівлі-продажу квартири здійснено за 31 721 грнивню, що на момент здійснення оплати складало 16 750 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладення договору. Відповідно до пункту 5 договору покупець повинен сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення договору. Кінцевий строк виконання зобов`язання з оплати вартості квартири настав 18 лютого 2012 року. Оскільки пунктом 5 договору купівлі-продажу квартири передбачено, що до виплати повної вартості квартири на неї накладається заборона на відчуження, а після повного виконання покупцем зобов`язання по оплаті вартості квартири продавець письмово повідомляє про це нотаріальній конторі. 20 та 21 листопада 2019 року на адреси відповідчів були направлені заяви про скасування заборони на відчуження квартири, проте від відповідача 1 надійшла відмова, від відповідача 2 відповіді не надійшло. Протягом 15 років, тобто до 18 лютого 2012 року позивачі виконали свої зобов`язання перед відповідачем і сплатили вказану в договорі вартість квартири в розмірі 31 721 грн. Вказану обставину підтвердив своїм рішенням від 18.12.2019 року і Апеляційний суд м. Києва, зазначивши, що позивачі сплатили повну вартість відповідачу за придбану квартиру [ADDRESS] . Таким чином, відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного позивачі просять усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом зобов`язання ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та Сьому Київську державну нотаріальну контору зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 липня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 25 листопада 2020 року від представника відповідача 2 ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» надійшло клопотання про зупинення провадження по справі. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача 2 ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про зупинення провадження у справі. 27 травня 2021 року від представника позивачів адвоката Павлова І.Г. надійшло клопотання про зупинення провадження по справі. Ухвалою суду від 27 травня 2021 року зупинено провадження по цивільній справі № 753/8593/20 до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 753/9539/10 за позовом ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 14 грудня 2023 року від представника позивачів адвоката Павлова І.Г. надійшло клопотання про відновлення провадження по справі. Ухвалою суду від 15 грудня 2023 року провадження у справі відновлено. У судовому засіданні 06 лютого 2024 року представник позивачів адвокат Павлов І.Г. надав пояснення, в яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, просив стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 27 000,00 грн. У судовому засіданні 06 лютого 2024 року представник відповідача 2 адвокат Пипченко Б.Ю. надав пояснення, в яких заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позову, витрати на правничу допомогу просив зменшити. Представник Сьомої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали у справі, приходить до висновку, що в позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як передбачено ч.1, 3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як регламентовано ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено у судовому засіданні, 18 лютого 1997 року між представником ЗАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", яке в подальшому стало ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. і зареєстрований у реєстрі за №3у-1057 (а.с.8). Відповідно до пункту 4 договору купівлі-продажу квартири здійснено за 31 721 гривню, що на момент здійснення оплати складало 16 750 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладення договору. Відповідно до пункту 5 договору покупець повинен сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення договору, до виплати покупцем продавцю повної вартсоті квартири на неї накладається заборона на відчуження, після повного виконання покупцем зобов`язання по оплаті вартості квартири продавець письмово повідомляє про це нотаріальній конторі. Після посвідчення даного договору купівлі-продажу квартири державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. 18.02.1997 року було накладено заборону на відчуження покупцем квартири [ADDRESS] до виконання зобов`язання по оплаті вартості квартири в повному обсязі за №2з-114 (а.с.8). 28.03.1997 року вказаний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] позивачем був зареєстрований за номером №39992 в Київському міському бюро технічної інвентаризації (а.с.8). Кінцевий строк виконання зобов`язання з оплати вартості квартири настав 18 лютого 2012 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 15.10.1019 у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 9-11). Постановою Київського апеляційного суду від 18.12.2019, апеляційну скаргу ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києві від 15.10.1019 залишено без змін (а.с. 12-24). Постановою Верховного суду від 21.04.2021, апеляційну скаргу ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» задоволено частково, рішення Дарницького районного суду м. Києві від 15.10.1019 та постанову Київського апеляційного суду від 18.12.2019 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 91-96). Рішенням Дарницького районного суду від 04.07.2023 відмовлено у задоволенні позову ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановою Київського апеляційного суду від 13.07.2023, апеляційну скаргу представника ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду від 04.07.2023 залишено без змін (а.с. 105-108). За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 20 листопада 2019 року адвокат Павлов І.Г. діючи в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернувся до ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» з проханням надати довідку про повну сплату позивачами вартості квартири, однак відповідь йому не надійшла (а.с.7). 21 листопада 2019 року адвокат Павлов І.Г. діючи в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернувся Сьомої Київської державної нотаріальної контори. 04 грудня 2019 року від Сьомої Київської державної нотаріальної контори надійшла відповідь на заяву адвоката Павлова І.Г. від 21 листопала 2019 року про відмову у скасуванні заборони на відчуження квартири, посилаючись на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року відмовлено ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» у стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] , а не зняття заборони відчуження майна (а.с.6). Судом встановлено, що відповідач ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» чинить перешкоди позивачу у розпорядженні квартирою, оскільки через відмову відповідача 2 у видачі довідки позивачам про повну сплату вартості за квартиру позивачі не можуть звернутись до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про зняття заборони на відчуження ними придбаної квартири. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, щооскільки відповідач ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» не визнає факту повної сплати позивачами вартості квартири і не видає з цього приводу їм довідку, проте факту повної сплати позивачами вартості квартири підтвержується рішенням Дарницького районного суду від 04 липня 2023 року та постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року, а зняття заборони на відчуження спірної квартири є похідним для вчинення нотаріальних дій Сьомою Київською державною нотаріальною конторою, тому, враховуючи зміст постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року, яке набрало законної сили, необхідно зобов`язати відповідача Сьому Київську державну нотаріальну контору усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] у здійсненні ними права розпорядження нерухомим майном шляхом зняття заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві власності,задовольнивши таким чином в цій частині позовні вимоги позивачів. У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В задоволенні позову в частині до ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою суд вважає необхідним відмовити, з огляду на наступне. За правилами ч. 1 ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Як викладено у п.п. 5.1 п. 5 глави 15 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. З вищевикладеного вбачається, що саме на нотаріуса покладено обов`язок знімати заборону відчуження нерухомого майна. Таким чином, вимога позивачів до ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] , шляхом зняття заборони на її відчуження не підлягає задоволенню, оскільки ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» не наділено такими повноваженнями діючим законодавством. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Щодо вимог про понесених стягнення судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правової допомоги № 19-11/19 від 19.11.2019, акт прийому-пердачі наданих правових послуг до договору № 19-11/19 про надання правової допомоги від 19.11.2019, відповідно до якого вартість послуг адвоката становить 27 000,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру № 19-11/19 від 16.03.2021 на суму 27 000,00 грн. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд бере до уваги розмір понесених позивачами витрати за фактично отриману правову допомогу в сумі 27 000,00 грн. та враховуючи незначну складність справи, обсяг виконаних адвокатом Павловим І.Г. робіт, суд вважає, що заявлений стороною розмір витрат на правничу допомогу є завищеним. У зв`язку з наведеним суд стягує з відповідача 2 на користь позивачів 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Крім того, позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 681,60 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача 2 на користь позивачів.

Outcome: partial