Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення ними повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] зазначає, що 08 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис за № 609, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею, що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади від 30.08.2019 року та усі обов`язки щодо матеріального утримання та виховання дітей вона несе самостійно. Позивач стверджує, що [PERSON] перебуває у Збройних силах України та має постійний дохід. Крім того, зазначає, що вона працює вчителем у початкових класах та має незначні доходи. 27 листопада 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області призначено судове засідання для розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у позові просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, заяв, заперечень суду не надав, не повідомив суд про причини неявки та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 08 жовтня 2011 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області складено 08 жовтня 2011 року відповідний актовий запис № 609. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 22 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 327 Києво - Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 22 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 328 Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, позивач посилається на те, що сини проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідно до витягів з реєстру Коцюбинської територіальної громади, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 6506 від 07 липня 2023 року [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01.03.2023 року. Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, з дня подання позову до суду. Враховуючи те, що відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про те, що судові витрати у вигляді судового збору слід віднести в рахунок держави. На підставі ст. 84, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved