Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивачка звернулась до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 26.06.2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. У зв`язку із тим, що вони шлюбних стосунків не підтримують, з 18.10.2021 року спільне господарство не ведуть, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутись до суду з вказаним позовом.. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 вищевказану позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 28.11.2023 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2023 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2023 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка подала суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи без фіксації судового засідання технічними засобами та постановлення рішення не заперечує. Відповідач подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розгляду справи без фіксації судового засідання технічними засобами та постановлення рішення не заперечує. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 26.06.2021 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а/з № 551), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає можливим після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] ». Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved