Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Булава О.П. звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 2013 року позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області 20.01.2023. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач з дня народження сина не бере жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям. Участі у вихованні дитини не приймає, не піклусться про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з синому в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти. Син [PERSON] знаходиться на утриманні матері, батько аліментів не сплачує. За таких підстав просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. 21.08.2023 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 19.09.2023 від представника позивачки надійшло клопотання про витребування у органу опіки і піклування Кременецької міської ради висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 17.10.2023 від представника позивачки надійшло клопотання про виклик та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] .. 17.10.2023 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області продовжено строк розгляду справи та задоволено клопотання представника позивача про витребування висновку. 14.12.2023 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки Булава О.П. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Наумович В.В. у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач з сином не спілкується та не вживає жодних заходів для зустрічі з сином, не цікавиться його станом здоров`я, успіхами та навчанням. Усі питання щодо виховання дитини позивачка вирішує самостійно без участі чи підтримки відповідача. У судове засідання відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд встановив, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.01.2023 шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. У даному шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Указане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 01.07.2019 вбачається, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою Кременецького закладу дошкільної освіти №2 «Золотий ключик» №67 від 12.06.2023 [PERSON] відвідував навчальний заклад з 26.08.2021 по 14.02.2022. В ЗДО дитину приводила і забирала мама [PERSON] . Батько [PERSON] життям та вихованням дитини не цікавився, святкові ранки та батьківські збори не відвідував. Так, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 2401/08-57 від 09.06.2023, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З розрахунку від 05.06.2023 № 201133, виданого Кременецьким відділом державної виконавчої служби заборгованість згідно виконавчого листа № 601/673/19 по аліментах [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 48985 гривень. З розрахунку від 05.06.2023 № 201137, виданого Кременецьким відділом державної виконавчої служби заборгованість згідно виконавчого листа № 601/1695/18 на утримання [PERSON] під час вагітності з дня народження дитини до досягнення дитиною трьох років становить 72000 гривень. З висновку органу опіки та піклування Кременецької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1487 від 05.12.2023 вбачається, що орган опіки та піклування з метою захисту інтересів дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явився та не повідомив про причини своєї відсутності, хоча належним чином був повідомлений. Також суд враховує, що відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являвся, заперечень щодо доводів позивачки не висловлював, а також не надав докази на спростування обставин, викладених у позові. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є сусідкою позивачки. Вихованням малолітнього [PERSON] займається позивачка. Відповідача не бачила жодного разу біля дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є хресною мамою [PERSON] . Вихованням малолітнього [PERSON] займається тільки позивачка. Відповідач покинув [PERSON] ще коли вона була вагітною, з пологового відділення забирала позивачку її мама. Жодного разу відповідач не спілкувався з сином, будь-яким чином не намагався брати участь в житті дитині, був байдужим до нього. Оцінка суду. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Отже, суд констатує безумовне право батька на виховання дитини, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що позивачка належними, допустимими та достатніми доказами довела, що відповідач не проявляє батьківської турботи та любові по відношенню до своєї дитини [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] .. При цьому, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Указана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того, за правилами ст. 169 СК України позбавлений батьківських прав батько вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №66520668 від 26.07.2023. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved