Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 грудня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.07.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб (актовий запис № 816) між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Починаючи з серпня 2023 року позивач разом з відповідачем спільно не проживають, спільного побуту не ведуть, майже не спілкуються, сімейних відносин не підтримують. Таким чином, позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.07.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції за актовим записом № 816; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.18-19). Представник позивача адвокат Мирко Р.О. в судовому засіданні позов підтримав та прохав задовольнити повністю. Згідно телефонограми, відповідач [PERSON] прохав розглядати справу в його відсутність. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Мирко Р.О., вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 липня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 816. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.10). 15 січня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку для примирення, в якій зазначено, що всі непорозуміння між ним та його дружиною [PERSON] виникли на грунті стресу від війни та не можуть бути підставою для припинення шлюбу, який вони будували з 2015 року. Невпевненість та страх за майбутнє впливають на сімейні відносини,\~ проте\~ [PERSON] переконаний, що він з дружиною зможуть пережити ці труднощі та зберегти сім`ю. Збереження сім`ї відповідатиме їхнім інтересам та особливо інтересам малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який має право на сімейне виховання в повній сім`ї та звик, що він виховується та проживає з обома батьками. На думку [PERSON] , рішення дружини [PERSON] про розірвання шлюбу є передчасним та імпульсивним. [PERSON] не бачить вагомої причини для розірвання шлюбу та має намір зробити все можливе, щоб зберегти шлюбні відносини. Таким чином, відповідач [PERSON] прохав суд зупинити провадження по даній справі та призначити строк для примирення тривалістю 6 місяців. Представник позивача адвокат Мирко Р.О. в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні заяви про надання строку для примирення, оскільки позивач [PERSON] категорично відноситься щодо надання строку для примирення та не має наміру продовжувати шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] . Надання строку для примирення фактично буде примушуванням до шлюбу. Крім того, адвокатом Мирко Р.О. були надані суду матеріали з поліції за результатами звернення [PERSON] до поліції. Згідно вказаних матеріалів, хоч поліцією і не встановлено факту домашнього насильства, оскільки на момент прибуття поліції будь-які дії були припинені, однак є інформація та пояснення [PERSON] щодо протиправних дій [PERSON] відносно неї та вона його боїться.\~\~ Згідно телефонограми, відповідач [PERSON] підтримує заяву про надання строку для примирення. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року по справі № 761/33261/16-ц, зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Судом\~ установлено, що\~ [PERSON] \~ зверталася\~ до поліції (ЄО № 11842, № 11861 від 23.11.2023 року) за фактом вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно неї (а.с.36-46). Беручи до уваги категоричне заперечення позивача [PERSON] щодо надання строку для примирення подружжю та дії відповідача [PERSON] відносно [PERSON] , з приводу яких остання зверталася до поліції, що, в свою чергу, може зашкодити психологічному стану малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд протокольною ухвалою від 06.02.2024 року відмовив у задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення.\~ Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки з серпня 2023 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 1073,60 грн.

Outcome: approved