Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в обґрунтування зазначивши наступне. На початку грудня 2016 року вона познайомилася зі [PERSON] . У них склалися гарні стосунки і згодом вони вирішили проживати разом. З жовтня 2017 року і по 30 грудня 2019 року вони проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, проявляючи турботу один за одним, вели спільне господарство та ділили спільний побут за адресою: [ADDRESS] . 10.05.2019 вони придбали квартиру [ADDRESS] . Квартира була в занедбаному стані, тому вони розпочали там ремонт та запланували, що після завершення ремонтних робіт вони одружаться і переїдуть туди проживати. Обоє працювали та багато роботи робили власними силами. Коли покійний від`їздив на роботу, вона сама робила все, що необхідно було по ремонту та їх сімейних потреб. Після завершення ремонту, частину меблів вони купували за спільні кошти, іншу частину купила її мати. 31.12.2019 вони уклали шлюб, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, його поховання та всі пов`язані з цим витрати були проведені нею та частково відповідачем. Крім доданих письмових доказів, вказані обставини можуть підтвердити свідки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка не була заповідана. Вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але крім неї та їх сина, заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка подав також і його батько, який претендує на 1/3 частку вищевказаної квартири. Оскільки ця квартира була придбана в цивільному шлюбі та спільними зусиллями робився ремонт у цій квартирі, за спільні кошти купували меблі та все необхідне у квартиру, стало питання про визнання факту проживання однією чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Просить суд встановити факт її, [PERSON] , проживання зі [PERSON] , який помер [INFO] в провінції Чонбурі, однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 14 жовтня 2017 року по [INFO] . Відповідачем [PERSON] до суду направлено відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. В підтвердження позовних вимог, позивач додає письмові пояснення свідків, копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію свідоцтва про шлюб та копію свідоцтва про народження [PERSON] та фото. Вважає, що ці докази не підтверджують факт проживання позивача зі [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 14.10.2017 по [INFO]. Так, обов`язковою умовою підтвердження факту спільного проживання є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків. Позивач вказує, що в період з жовтня 2017 року по 30 грудня 2019 року вона проживала разом з покійним [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, проявляючи турботу один за одним, вели спільне господарство та ділили спільний побут за адресою: [ADDRESS] . Вказане не відповідає дійсності, так як покійний [PERSON] у вказаний період проживав разом зі своїм хворим батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за яким здійснював догляд, піклувався про нього та вів з ним спільне господарство, що підтверджується як довідкою ЖБК, так і поясненнями свідків. Аналізуючи докази, надані позивачем, зрозуміло, що їх син народився через 18 місяців після кінцевої дати, а саме після [INFO], яку позивач зазначає, як період спільного проживання як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, тобто це свідоцтво не може бути підтвердження факту спільного проживання чоловіка жінки без реєстрації шлюбу. У наданих письмових поясненнях свідків також відсутні будь які відомості, які б підтвердили такий факт. Фото позивача зі [PERSON] , також на думку відповідача та його представника, не доводять факт спільного проживання позивача з покійним, їх зв`язок спільним побутом та наявність спільних прав і обов`язків. У позові зазначено про те, що разом з покійним вони 10.05.2019 придбали спірну квартиру, у якій розпочали ремонт, але не надає жодних доказів, що ця квартира була придбана та ремонт у ній робився за спільні кошти. А [PERSON] , який і проводив ремонт у квартирі, зазначає, що і кошти на будівельні матеріали, і за виконані роботи йому платив покійний [PERSON] та [PERSON] , позивач же до ремонту не мала ніякого відношення. Крім того, колишня власник квартири [PERSON] зазначає, що квартиру придбав [PERSON] за власні кошти, ніхто з членів його сім`ї участі у підготовці цієї угоди не приймав та не був присутнім при її укладенні, а також кошти їх кошти до придбання квартири не залучались. Також вказує, що документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), у додатках до позовної заяви відсутні. Інших належних та допустимих доказів для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, додатки до позовної заяви не містять. У зв`язку з цим просять суд відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] направила на адресу суду відповідь на відзив та просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Вказує про те, що відповідач у відзиві зазначає, що її покійний чоловік - його син [PERSON] з жовтня 2017 року по 30 грудня 2019 року проживав разом з ним, вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, що не відповідає дійсності. Дійсно, покійний чоловік час від часу працював за кордоном, але проживав, вів спільне господарство та спільний бюджет з нею, а не з відповідачем і доказом цього факту є сплата нею комунальних послуг за придбану квартиру [ADDRESS] , поповнення нею його телефону, зарахування його заробітної плати на її валютний рахунок, проведення ремонтних робіт у квартирі та весь її особистий контакт з працівником, який проводив ремонтні роботи у квартирі (доказом чого є скріншот переписки з цією особою, яку вона має надати), письмові свідчення свідків в сукупності доводять той факт, що вона [PERSON] проживала зі [PERSON] , який помер [INFO] в провінції Чонбурі, однією сім`єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу та разом з покійним вели спільне господарство, ділили побут та мали спільний бюджет з жовтня 2017 року по 30 грудня 2019 року. Відповідачу по справі, її покійний чоловік допомагав, як своєму рідному батькові, але однозначно не проживав разом з ним, не ділив з ним побут та не мав спільного бюджету. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] направили до суду заперечення на відповідь на відзив і зазначають, що на думку позивача підтвердженням її спільного проживання зі [PERSON] є сплата [PERSON] комунальних послуг за придбану квартиру [ADDRESS] , поповнення нею мобільного телефону [PERSON] , зарахування його зарплати на її рахунок, проведення ремонтних робіт у квартирі та її особистий контакт з працівником, який їх проводив. Додані ж до матеріалів справи докази: скріншот з телефону взагалі не несе будь якої інформації щодо проживання позивача з покійним однією сім`єю; квитанції Приватбанку від квітня та вересня 2019 року, у яких відправником зазначений [PERSON] , а одержувачем ТОВ «Черкасиенергозбут»; у копіях роздруківок руху коштів по банківських рахунках відсутня інформація про поповнення рахунку мобільного телефону [PERSON] . У доданих копіях роздруківок руху коштів по рахунку Приватбанку про отримання валютних переказів [PERSON] відсутні данні, що відправником є [PERSON] і ці перекази є зарахуванням його зарплати. Тобто, усі додані позивачем письмові докази до відповіді на відзив не є підтвердженням факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка позивача з померлим [PERSON] за період з 14.10.2017 по [INFO], а тому просять відмовити у задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та обставини, викладені у позові. Пояснила, що її довірителька та померлий [PERSON] з вересня 2017 року і до одруження проживали разом у матері позивача, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У цей час ними було придбано квартиру, у якій вони мали намір проживати подружжям. Позивач займалася підготовкою квартири до проживання, ремонтом, оплатою комунальних послуг тощо, оскільки її чоловік періодично працював за кордоном. Саме за їх власні спільні кошти та фізичні зусилля у квартирі робився ремонт, купувалися меблі, позивач спілкувалася з майстром, який робив ремонт. Оскільки після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина в тому числі і на спірну квартиру, а відповідач претендує на 1/3 цієї квартири, в той час, як ця квартира є спільним майном подружжя, і виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом. Вважає, що показами свідків та письмовими доказами по справі доведено факт спільного проживання позивача по справі [PERSON] з покійним [PERSON] , як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з 14 жовтня 2017 року і по 30 грудня 2019 року, тому просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що його син до одруження з позивачем у справі, проживав разом з ним, вони вели спільне господарство, син здійснював за ним догляд коли він хворів. Коли син купив квартиру, він почав її ремонтувати. Всі кошти, пов`язані з купівлею та ремонтом квартири, належали його сину і позивач не мала жодного відношення до цієї квартири. Про те, що якісь кошти на ремонт квартири давала позивач, йому не відомо. Син працював за кордоном вахтовим методом і коли виїжджав на роботуісяців, ремонтом займався саме він, спілкувався з майстрами, контролював проведення робіт, особисто передавав кошти на оплату послуг. З позивачем син зустрічався до одруження, але спільно вони не проживали, син проживав з ним, а майбутня невістка у себе вдома, тому заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що надані позивачем докази не підтверджують факту її проживання з померлим до реєстрації шлюбу. Зазначив, що померлий до одруження проживав разом зі своїм батьком, його довірителем, і вони вели спільне господарство. Син доглядав за батьком, який хворів. Квартиру син відповідача купував за власні кошти і при укладенні договору було зазначено про те, що покупець не перебуває ні у шлюбі, ні у цивільних стосунках. Ремонтом квартири займалися батько з сином, спілкувалися з робітником, який проводив ремонтні роботи, передавали йому гроші за виконані роботи. Коли син працював за кордоном, [PERSON] одноособово займався питаннями, пов`язаними з проведенням ремонтних робіт у придбаній квартирі сина. У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт спільного проживання до реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] , ведення з ним спільного господарства, наявність спільних обов`язків та побуту, просить суд відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що перебував у дружніх стосунках з померлим та його дружиною, позивачем по справі, [PERSON] . Померлий та [PERSON] зустрічалися з 2017 року. [PERSON] з [PERSON] до весілля проживали у матері [PERSON] в районі районної лікарні в м. Умані. Двічі він був у них в гостях, часто вони зустрічалися в місті. Від [PERSON] восени 2019 року дізнався, що він купив квартиру, у якій робить ремонт найнятий працівник. У 2020 році він уже приходив в гості до [PERSON] з [PERSON] у нову квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем по справі з 2010 року, оскільки проживає з нею по сусідству. З покійним [PERSON] була знайома з 2017 року, з того часу часто бачила його з позивачкою [PERSON] разом біля будинку за місцем її проживання, де [PERSON] жила з мамою. Вони разом гуляли у дворі, бачила, що вони виходили із квартири матері [PERSON] . Від позивача дізналася, що вони купили квартиру, у якій роблять ремонт, і [PERSON] радилась з нею з цього приводу. Бачила, як [PERSON] з [PERSON] заносили телевізор у квартиру матері [PERSON] та говорили, що купили цей телевізор для нової квартири і після закінчення ремонту його заберуть у придбану квартиру. Також бачила, що [PERSON] з [PERSON] ще деякий час жили в квартирі матері позивачки і після весілля, так як ремонт у новій квартирі ще не був закінчений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем не знайома, знає відповідача з народження, так як проживає з ним по сусідству. Син відповідача [PERSON] проживав разом з батьком та говорив якось в розмові, що збирає гроші на квартиру, а коли купив квартиру, то розказував, що робить у придбаній квартирі ремонт. За яких обставин [PERSON] придбав квартиру вона не знає. З [PERSON] постійно спілкувалася до 2020 року, знає, що він ходив в плавання приблизно на 6 місяців, а потім, коли повертався, жив разом з батьком протягом інших кількох місяців. Про те, що [PERSON] одружився дізналася від нього вже після весілля, однак де [PERSON] проживав з дружиною після весілля не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача не знає, а з відповідачем познайомилася коли продавала квартиру його сину [PERSON] . Останній разом з батьком оглядали квартиру, а при оформленні договору купівлі-продажу квартири в травні 2019 року у нотаріуса [PERSON] був разом зі своїм братом, і кошти за квартиру вносили на її рахунок вони удвох. Нотаріусу [PERSON] казав, що неодружений, а кошти заробив у плаванні. Про особисте життя [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що за проханням [PERSON] протягом червня-листопада 2019 року робив ремонт у квартирі останнього по [ADDRESS] на 6 поверсі. [PERSON] йому казав, що сам купив квартиру. При проведенні ремонту квартири контактував разом з [PERSON] та його батьком - відповідачем по справі, коли [PERSON] їздив на роботу. Квартиру підготував під ключ, також коли закінчив ремонтні роботи, квартира була повністю готова для проживання, в квартирі були всі меблі, двері. Позивач лише кілька разів в період ремонту приходила разом з [PERSON] у квартиру. Коли [PERSON] не було, зв`язок з ним він підтримував у месенджері. Щоб з позивачем обговорювали ремонт не пам`ятає, але батько [PERSON] часто приходив на квартиру. Кошти за роботу приходили на його карту з карти [PERSON] . Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб 31 грудня 2019 року зі [PERSON] , [INFO] , актовий запис про шлюб № 927, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Уманського міськрайонного відділу управління Міністерства юстиції (м. Київ). У шлюбі, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис про народження № 375. Згідно свідоцтва про смерть, із його належним перекладом, [PERSON] помер [INFO] . Позивачем [PERSON] у позові ставиться питання про визнання факту спільного проживання з померлим чоловіком [PERSON] з 14 жовтня 2017 року і до реєстрації шлюбних стосунків, а саме до 30 грудня 2019 року, оскільки після відкриття спадщини, відповідач - батько померлого [PERSON] , претендує на 1/3 спадкового майна, в тому числі квартири, яка була придбана до укладення шлюбу, але у період її спільного проживання зі [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Позивач зазначає про те, що вказана квартира є спільним сумісним майном подружжя, так як вона була придбана в період їх спільного проживання та за спільні з чоловіком кошти та вони спільними зусиллями робили ремонт у квартирі, щоб проживати в ній після одруження. На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] додає копію трудової книжки, серії [NUMBER] від 07.07.2014, згідно якої вона дійсно у період з 14.10.2017 до [INFO] постійно була працевлаштована, що підтверджує факт отримання нею заробітної плати, але на думку суду, вказаний доказ не може бути підтвердженням факту спільного проживання зі [PERSON] до укладення шлюбу та ведення з останнім спільного господарства. Також позивач додає копії письмових пояснень ряду свідків, які не з`явилися в судове засідання, а тому не були допитані та приведені до присяги, у зв`язку з цим такі письмові свідчення не є належними та допустимими доказами. Як підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства, позивач також додає страховий сертифікат до туристичного ваучеру, на її ім`я та на ім`я [PERSON] , на період відпочинку з 13.05.2018 по 18.05.2018 у [PERSON] та декілька фотографій із зображенням разом [PERSON] з нею, [PERSON] . Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що інформація, яку вони несуть також не може бути підтвердженням позовних вимог та не може їх вважати належними та допустимими доказами, оскільки туристичний відпочинок протягом шести днів двох осіб, а також їх спільні фото з відпочинку у м. Львові, в Єгипті та інших місцях, з урахуванням, що незрозуміло, в який період зазначені фото зроблені, не свідчать, на думку суду, про спільне проживання позивачки з померлим, ведення ними спільного господарства, спільні витрати, купівлю та ін., та не можуть вказувати на те, що в даному випадку між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю, а тому суд розцінює ці докази лише як підтвердження дійсного знайомства та проведення певного часу разом без підтвердження наявності спільного побуту та спільного проживання, взаємних обов`язків тощо. Зазначені фото не несуть інформації про родинний зв`язок з різними поколіннями чоловіка та дружини, спільні родинні свята, а лише фіксують, як зазначено вище, певні часи спільно проведені [PERSON] та [PERSON] . Надані позивачем скріншоти переписки у мобільному додатку «messenger» є незрозумілими, оскільки невідомо між ким відбувалася така переписка, що підтверджує така переписка, а також враховуючи покази в судовому засіданні свідка [PERSON] , який зазначив, що питання, пов`язані з виконанням ним ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , вирішувалися між ним та замовником [PERSON] , а також його батьком відповідачем [PERSON] . Надані позивачем виписки із банківських рахунків ПАТ КБ «Приватбанк» щодо грошових операцій підтверджують, що за період з червня 2019 року на рахунок [PERSON] з фірми «Atlantic Marine and Aviation LLP TA» надходили грошові перекази, цільове призначення та дійсний відправник яких невідомі. Крім цього, слід відзначити, що дані обставини відбувались вже задовго після придбання [PERSON] квартири. Також надані позивачем квитанції про сплату комунальних послуг за електроенергію по квартирі [ADDRESS] , підтверджують, що саме [PERSON] в травні та жовтні 2019 року здійснювалися такі платежі; виписка з карткового рахунку [NUMBER] та з карткового рахунку [NUMBER] , відображає рух коштів, в тому числі і поповнення мобільного телефону [NUMBER] , але власник таких рахунків та власник вищевказаного номеру мобільного телефону, невідомі. Згідно ж з наданими відповідачем доказами, а саме довідкою, виданою головою житлово-будівельного кооперативу № 20, [PERSON] , [INFO] , в період з 15 грудня 2014 року по 10 травня 2019 року [PERSON] проживав разом з сином [PERSON] , [INFO] , який здійснював за ним (батьком) догляд, піклувався про нього та вів спільне господарство. Крім того, у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 10 травня 2019 року, посвідченого Імбері Я.С., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 901, [PERSON] продала, а [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , купив квартиру [ADDRESS] . У відповідності до п. 4.4. цього договору покупець, довів до відома усіх кого це стосується та стверджує, що на момент укладання цього договору у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Також інформації про те, що покупець, тобто [PERSON] на момент укладання вказаного договору купівлі-продажу квартири, перебував у інших (незареєстрованих) сімейних чи подружніх стосунках, договір купівлі-продажу не містить. В постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року (справа №204/6931/20) зазначено, що факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц). Відповідно до ст. ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає не доведеним факт спільного проживання та ведення позивачем та померлим спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, придбання квартири за спільні кошти, проведення ремонтних робіт у цій квартирі за спільні кошти позивача з померлим, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які позивач посилається у позові не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, суд залишає витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, за позивачем. Відповідачем питання щодо стягнення судових витрат не ставилося.

Outcome: dismissed