Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

позивач [PERSON] , 17.11.2023 звернувся в суд із позовом, у якому просить стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої посадовими особами органів державної влади. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі №380/3781/22, від 04.10.2022 у справі №380/8552/22, від 24.03.2023 у справі №380/17674/22, задоволено позови [PERSON] до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації, зокрема, визнано протиправну бездіяльність Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації щодо ненадання допомоги відповідно до вимог Закону, зазначеного судом. Постановами державних виконавців відкриті виконавчі провадження щодо примусового виконання вказаних рішень. Зокрема, 21.06.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] на підставі виконавчого листа у справі №380/3781/22, виданого 13.06.2022. 11.10.2023 після неодноразових повідомлень відповідача (боржника) щодо виконання судового рішення, державним виконавцем накладено штраф у розмірі 5100 грн. Загальна сума по вказаному виконавчому провадженні на користь юстиції склала 31100 грн., при сумі на користь стягувача відповідно рішення суду приблизно 3000 грн. Окрім цього, 24.11.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] на підставі виконавчого листа у справі №380/8552/22, виданого 14.11.2022. 11.10.2023 після неодноразових повідомлень відповідача (боржника) щодо виконання судового рішення, державним виконавцем накладено штраф у розмірі 5100 грн. Загальна сума по вказаному виконавчому провадженні на користь юстиції склала 31900 грн., при сумі на користь стягувача відповідно рішення суду приблизно 3000 грн. Окрім цього, 28.09.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] на підставі виконавчого листа у справі №380/17674/22, виданого 12.09.2023. Станом на 12.10.2023 інформація про виконання відповідачем (боржником) судового рішення у юстиції відсутня, а сума по вказаному виконавчому провадженні на користь юстиції склала 26800 грн., при сумі на користь стягувача відповідно рішення суду приблизно 3000 грн. У зв`язку з невиконанням зазначених судових рішень було порушено право позивача на соціальний захист. Позивач вказує, що перебування в постійному стресі, невизначеності, відриву від звичайних занять, приниженні, дискримінації від протиправних дій органів державної влади завдало йому моральної шкоди. Оскільки позивачем не отримано виконання судових рішень він змушений звернутися до суду про відшкодування моральної шкоди, яка є наявна, обґрунтована, а обставини встановлені судами у зазначених рішеннях є такими, що не потребують додаткового доказування відповідно ст.82 ЦПК України. Ухвалою від 21.11.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Від представника відповідача Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області Бакума О.Є. 05.12.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав. В позовній заяві [PERSON] відсутні будь-які докази - фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обгрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу діями Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області було завдано моральну шкоду. Крім того, позивач у своєму позові не навів, з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, який, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, та не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Окрім цього, позивачем не представлено суду жодного документального доказу завдання йому моральної шкоди, зокрема, щодо порушення його звичного життєвого режиму та погіршення стану здоров`я, а зазначена у позові сума моральної шкоди нічим не підтверджена та не обґрунтована. Також зазначив, що на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 по справі №380/3781/22 та від 04.10.2022 по справі №380/8552/22 Управлінням соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області 04.07.2022 та 03.11.2022 повторно розглянуло заяви позивача про призначення державної соціальної допомоги, за наслідками розгляду яких прийняті відповідні рішення. Представником відповідача Львівської районної військової адміністрації Замулою Х. 08.12.2023 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог до Львівської районної військової адміністрації в повному обсязі, з огляду на наступне. Позивач в позовній заяві зазначає, що саме Управлінням соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області не виконуються рішення Львівського окружного адміністративного суду, і в той же час залучає співвідповідачем Львівську районну державну (військову) адміністрацію, яка не була залучена співвідповідачем у справах №380/17674/22 та №380/3781/22. Беручи до уваги зазначене, звертає увагу суду на те, що Львівська районна державна (військова) адміністрація не має жодного відношення до предмета спору, та не може бути залучена відповідачем у вказаній справі, оскільки не являється належним відповідачем. Зазначає, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Також зауважила, що призначення та виплата соціальної допомоги належить до виключної компетенції Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області. 18.12.2023 від представника відповідача Державної казначейської служби України Стегнія А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем подано позов до Держави Україна через Казначейство, однак будь-яких спільних прав чи обов`язків у Казначейства, як державного органу, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та органів, по відношенню до позивача немає, та таке не порушувало його законних прав чи інтересів. Разом з цим, повідомив, що Казначейством лише здійснюється виконання судових рішень про відшкодування шкоди шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України за рахунок коштів відповідної бюджетної програми передбаченої на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна, стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Відтак, участь у даній справі Казначейства, як відповідача, є безпідставною, оскільки сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України чи розпорядника бюджетних коштів не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Державної казначейської служби України чи її територіального органу. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що невиконання рішення суду Управлінням соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області та Львівською районною військовою адміністрацією не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому моральної шкоди, зокрема, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи матеріальній формі останній оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. 15.01.2024 позивачем [PERSON] подано пояснення на відзиви відповідачів, в яких додатково пояснив, що дійсно відповідачем у вказаній справі є Держава Україна, а заподіювачем шкоди - Львівська районна військова адміністрація, яка не виконала покладені на неї повноваження - забезпечення законності на відповідній території. Ухвалою суду від 15.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях, просив позов задоволити повністю. Додатково зазначив, що посадові особи органів державної влади своєю бездіяльністю поставили його за межі виживання. Соціальні гарантії відповідно до Конституції України не виконані. Внаслідок невиконання рішень суду у нього відсутні кошти для сплати платежів по комунальних послугах. Перебування у постійному стресі, невизначеності, відриву від звичних занять, приниженні, дискримінації від протиправних дій органів влади, завдало йому моральної шкоди. Представник відповідача Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області Бакум О.Є. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву. Також зазначив, що рішення суду не виконані, оскільки вони суперечать постановам Кабінету Міністрів України, якими Управління керується при призначенні допомоги. Вважає рішення незаконними, разом з тим, такі ніким не оскаржувалися, бо в них не має коштів на сплату судового збору, та Управління отримало такі рішення з порушенням строку на апеляційне оскарження. Повідомив, що Управлінням соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області повторно розглянуто дві заяви [PERSON] , за результатом чого останньому було відмовлено в призначенні допомоги, оскільки це автоматично робиться програмою, яка не дозволяє призначити йому допомогу. У зв`язку з наведеним, рішення суду не можуть бути виконані. Представник відповідача Львівської районної військової адміністрації Андрухів О.В. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, надала пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що працює спеціалістом відділу з питань призначення державної соціальної допомоги Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області. Зазначила, що [PERSON] звертався до Управління з заявами про призначення допомоги як малозабезпеченій сім`ї. Допомоги призначалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України. Причиною невиконання рішень суду є те, що програма, яку використовує Управління, не дає змоги нарахувати і виплатити [PERSON] допомогу, оскільки призначає таку автоматично. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України). Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи норми статей 11 та 23 ЦК України, за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім цього, згідно змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, відповідно до п.5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України, обов`язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тому у даній категорії справ і у даній справі, зокрема, зважаючи на доводи позивача, слід встановити наявність загальних підстав для стягнення моральної шкоди, а саме: факту заподіяння позивачу шкоди, суть якої повинна полягати у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього; протиправність діяння відповідачів; наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправними діяннями відповідачів; вину відповідачів у заподіянні такої. При цьому кожен із вказаних складових повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, у зазначеній справі суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.05.2022, яке набрало законної сили 06.06.2022, у справі №380/3781/22 за позовом [PERSON] до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації, про зобов`язання вчинити дії, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 04.01.2022, реєстраційний номер: 56122 про відмову в наданні державної соціальної допомоги уповноваженому представнику сім`ї [PERSON] . Зобов`язано Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення державної соціальної допомоги, за наслідками розгляду якої прийняте рішення від 04.01.2022, реєстраційний номер: 56122, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободи А.П. від 21.06.2022 відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] на підставі виконавчого листа №380/3781/22 виданого Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення державної соціальної допомоги, за наслідками розгляду якої прийняте рішення від 04.01.2022, реєстраційний номер: 56122, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Курмана Б.Г. від 11.10.2023 винесено постанову у виконавчому провадженні ВП [NUMBER] про накладення на Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.10.2022, яке набрало законної сили 14.11.2022, у справі №380/8552/22, за позовом [PERSON] до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні державної соціальної допомоги [PERSON] . Скасовано рішення Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 17.05.2022 з реєстраційним номером №445654 про відмову [PERSON] в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення державної соціальної допомоги, зареєстрованої 10.05.2022 за №17-217, з врахуванням позиції суду, викладеної у рішенні суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Подоляк Е.Б. від 24.11.2022 відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] на підставі виконавчого листа №380/8552/22 виданого Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення державної соціальної допомоги, зареєстрованої 10.05.2022 за №17-217, з врахуванням позиції суду, викладеної у рішенні суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.03.2023, яке набрало законної сили 12.09.2023, у справі №380/17674/22 за позовом [PERSON] до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання дій протиправними, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 04.11.2022 з реєстраційним номером №56698 про відмову [PERSON] в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення державної соціальної допомоги, зареєстровану 04.11.2022 за №П-536, із врахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Зайця О.А. від 28.09.2023 відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] на підставі виконавчого листа №380/17674/22 виданого Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення державної соціальної допомоги, зареєстровану 04.11.2022 за №П-536, із врахуванням висновків суду. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що судові рішення, які набрали законної сили. не виконано ні добровільно, ані примусово, порушено його право на соціальний захист. Відповідно до наданих позивачем в судовому засіданні пояснень, він неспроможний сплачувати комунальні послуги. Перебування у постійному стресі, невизначеності, відриву від звичних занять, приниженні, дискримінації від протиправних дій органів влади, завдало [PERSON] моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що відповідачами не виконано вказані вище рішення судів і на даний час, протилежного останніми не доведено. Оскільки судові рішення, які набрали законної сили, не виконані, суд вважає дійсним факт протиправної бездіяльності відповідачів щодо виконання судових рішень та наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачеві такою бездіяльністю моральної шкоди. Так, слід вважати, що тривале невиконання рішень судів спричинило позивачу (на що він покликається) відчуття: невизначеності, невпевненості, незахищеності, неможливості реалізації своїх прав та законних інтересів, неможливості спрогнозувати свої дії та можливі їх наслідки, невизначеності у можливості реалізації своїх прав та законних інтересів, тощо. Вказана бездіяльність та подальші негативні наслідки такої для позивача мають місце протягом тривалого часу і тривають по даний час (протилежного не доведено). Вказане потребує для позивача докладення додаткових зусиль для можливості подолати такі негативні наслідки протиправної поведінки стосовно себе. Тому, зважаючи на обсяг та характер заподіяних моральних страждань, особу позивача, строк невиконання органами державної влади рішень (зокрема, виконавче провадження у справі №380/17674/22 відкрито лише 28.09.2023), кількість рішень, які не виконані, предмети позовів [PERSON] , вплив таких рішень на реалізацію позивачем своїх прав та неможливість виконання кожного з рішень та відповідно неможливість протягом тривалого часу реалізувати його права, які відновлені цими рішеннями, тощо, суд вважає, що розмір заподіяної моральної шкоди визначений позивачем слід вважати завищеним. Однак враховуючи принципи розумності та справедливості, те, що стосовно позивача [PERSON] не виконано три судових рішення про зобов`язання Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області повторно розглянути заяви [PERSON] про призначення державної соціальної допомоги, суд вважає за можливе визначити [PERSON] необхідну до відшкодування моральну шкоду у розмірі 9000 грн. Згідно із ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Положеннями п.2 ст.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03.08.2011 визначено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Наведене вище свідчить, що Казначейство України наділено повноваженням, за вимогою Департаменту Державної виконавчої служби здійснювати відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, в межах бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету та в певному порядку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, слід стягнути на користь позивача 9000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої посадовими особами органів державної влади. Щодо судового збору, суд приходить до такого висновку. Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Враховуючи наведене, оскільки позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, а відповідачами є органи державної влади, позов до яких задоволено частково, в силу вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved