Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача завданні збитки в порядку регресу у розмірі 7 736,64 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 29.05.2019 між Приватним акціонерним товариством Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3659142. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 25.03.2020, приблизно о 10 год 00 хв, в м. Житомирі по вул. Покровська мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира від 28.04.2020 по справі №295/3848/20 та постанови Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2020 по справі №295/3849/20, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , звернулась до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/3659142 від 29.05.2019. На підставі страхового акту №011/037/003076/20/1 від 30.09.2020, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7 736, 64 грн, що підтверджується платіжним дорученням №14217 від 30.09.2020. Позивач вказує, що відповідно до змісту постанови Богунського районного суду м.Житомира по справі 295/3849/20 від 09.06.2020, відповідач керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] , після чого самовільно залишив місце ДТП. Посилаючись на зазначене, позивач вважає, що в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АО/3659142 від 29.05.2019. 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АО/3659142 від 29.05.2019. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Позивач вказує, що він змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України (п.8 ч.2 ст.16), що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/8163054. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі, у якій також вказано, що позивач позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, однак судова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відмітками пошти у довідці про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Відповідача по справі додатково повідомлено шляхом оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду №354/757/17 від 22.10.2021, у разі повернення поштової кореспонденції неврученою з відміткою у поштовому повідомленні про причини невручення «адресат відсутній», особа вважається такою, що повідомлена належним чином про судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу суду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень п.п. «в» п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу з реєстраційним номером [NUMBER] , станом на 25.03.2020 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу №АО/3659142 (а.с. 15). 25.03.2020 о 10 годині [PERSON] у м. Житомирі, по вул. Покровській, 1, керував автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на транспортний засіб Renault, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 16-18). 25.03.2020 о 10 годині [PERSON] у м. Житомирі, по вул. Покровська, 1, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив ДТП та залишив місце події (а.с. 18). Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 28.04.2020 у справі №295/3848/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (а.с. 18). Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2020 у справі №295/3849/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень (а.с. 19). 01.07.2020 власник автомобіля Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернулась до страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування за Полісом №АО/3659142 (а.с. 20). Згідно з актом огляду транспортного засобу марки Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , від 01.09.2020, під час огляду транспортного засобу виявлено його пошкодження транспортного засобу (а.с. 22). Відповідно до ремонтної калькуляції №3659142_N від 20.09.2020, вартість ремонту автомобіля Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 12 558,00 грн (а.с. 23-24). На підставі страхового акту №011/037/003076/20/1 від 30.09.2020 [PERSON] ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7 736,64 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №14217 від 30.09.2020 (а.с. 25-27). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, відповідно до п.п. «в» п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджено наявними у справі доказами, отже страховик після виплати страхового відшкодування отримав право регресної вимоги до [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору, відповідачу [PERSON] направлено вимогу страховиком ПрАТ «УПСК» про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 28). При цьому, така вимога залишилися без виконання, докази протилежного у матеріалах спарив відсутні. В свою чергу, 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а ФОП [PERSON] набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором (а.с. 9-11). Інформація про договір страхування №011/037/003076/20/1 від 30.09.2020 міститься в додатку №1 до Договору №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03.03.2023 (а.с. 12-14). З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №455307 вбачається, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з видом економічної діяльності «69.10 Діяльність у сфері права» (а.с. 8). Звертаючись до суду позивач ФОП [PERSON] свої доводи зводить до того, що набув прав вимоги щодо відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договором страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 ЦК України, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК України). Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, так і оплатним. Таким чином, позивач набув право вимоги щодо страхової виплати, виплаченої ПрАТ «УПСК», яке є страховиком потерпілої особи та виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. На підставі вищенаведеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд доходить висновку про задоволення позову, оскільки ПрАТ «УПСК» відступило ФОП [PERSON] право вимоги, а до останнього, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача щодо відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №АО/3659142 від у сумі 7 736,64 грн. Згідно з ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 вказаної статті Кодексу). Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Встановлено, що 30.01.2019 між адвокатом Самойленком П.М., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КВ №6314 від 24.01.2019, та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги №30/01/19 (а.с. 29). 17.08.2023 між адвокатом Самойленком П.М. та Поповим В.Є. укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №30/01/19, якою погоджено детальний перелік послуг, що надаються адвокатом клієнту по страховій справі №011/037/003076/20/1, яка пов`язана із страховим випадком що мав місце 25.03.2020, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019, становить 2 900,00 грн (а.с. 30). У матеріалах справи міститься підписаний адвокатом Самойленком П.М. та Поповим В.Є. акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги №30/01/19, у якому відображено обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх вартість (а.с. 31). Здійснення оплати [PERSON] послуг адвоката на суму 2 900,00 грн підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 17.08.2023 (а.с. 32). Обсяг виконаної адвокатом роботи підтверджується матеріалами справи. За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 900,00 грн. З огляду на задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved