Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила скасувати заборону (арешт) на нерухоме майно, внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24.11.2006 16:05:48 за реєстраційним номером обтяження 4113142, підстава обтяження: документ, б/н, дата виникнення: 09.12.2000, Носівська державна нотконтора; особа, майно якої обтяжується: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , архівний запис: №16-29 від 09.12.2000 р., внутр. № 92012А2С24F2522С792В, на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що на підставі\~договору купівлі-продажу\~жилого будинку,\~посвідченого державним\~нотаріусом Носівської\~державної нотаріальної\~контори Л.А.\~Гринь 19 грудня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2766, вона придбала нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . 12 грудня 2000 року вказаний договір вона зареєструвала в Носівському бюро технічної інвентаризації, про що в реєстровій книзі № 7 зроблено запис за № 2131, будинок перебуває у її власності на законних підставах. Державний нотаріус Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А. 09 грудня 2000 року наклала заборону на вказаний житловий будинок у зв`язку з відстрочкою оплати за куплений будинок. Відповідно до відомостей з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна напис про заборону на відчуження зареєстровано в реєстрі за № 4113142. Через деякий час позивач виплатила за придбаний будинок кошти, але не звернулася в Носівську державну нотаріальну контору для зняття заборони відчуження будинку, а реєстратор Другої чернігівської державної нотаріальної контори 24 листопада 2006 року виніс запис про заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 4113142 на підставі документу без номера Носівської державної нотконтори від 09.12.2000. Продавець вказаного будинку [PERSON] померла у 2018 році. Ареш на будинок по [ADDRESS] створює позивачу незручності та перешкоди у володінні та розпорядження будинком. Ухвалою судді від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 січня 2024 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача Носівської державної\~нотаріальної контори у\~судове засідання\~не з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялася\~належним чином,\~подала до\~суду заяву\~про розгляд справи у відсутності представника Носівської державної нотаріальної контори. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що гр. [PERSON] продала, а гр. [PERSON] купила житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу житлового будинку серії АВО № 315752 від 09.12.2000 посвідченого держаним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 2766 (а. с. 9). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.09.2023 вбачається, що 24.11.2006 за № 4113142 Другою Чернігівської державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону на нерухоме майно - будинок за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , на підставі документу, б/н, 09.12.2000, Носівська державна нотконтора, архівний запис: №16-29 від 09.12.2000 р., внутр. № 92012А2С24F2522С792В ( а. с. 10). Рішенням Носівської міської ради від 17.05.2001 вулиця Чапаєва м. Носівка перейменована на вулицю Гончарівка, що підтверджується, копією архівної довідки Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 26.09.2023 № 3.-1025/1 (а. с. 28). З копії повідомлення Носівської державної нотаріальної контори від 25.07.2023 № 552/01-16 вбачається, що згідно відповіді Державного нотаріального архіву Чернігівської області заборона на житловий будинок [ADDRESS] накладена на підставі договору купівлі-продажу у зв`язку з відстрочкою оплати боргу. Відмітка про зняття заборони у реєстрі для заборон відсутня (а. с. 11). Відповідно до ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1\~ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до \~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з постановою Верховного Суду України від 15.05.2013 в справі № 6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 311 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5 у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача неможливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/1). Враховуючи, що наявність заборони (арешту) будинку у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved