Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Заявниця [PERSON] просить встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, який розташований у [ADDRESS] [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] покликалася на те, що після смерті свого дідуся [PERSON] вона звернулася із заявою до Стрийської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , на яку отримала відповідь, що за її зверненням заведено спадкову справу, але у зв`язку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі на будинок [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину за заповітом видати неможливо, оскільки наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця в належних йому правовстановлюючих документах та документах, що ідентифікують його як особу, що стало перешкодою у вчиненні відповідних дій. В позасудовому порядку виправити розбіжності в написанні прізвища спадкодавця неможливо, а тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20 грудня 2023 року головуючим суддею в справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 18/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2023 заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.01.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 19/. Ухвалою суду від 19.01.2024 справу розглядом відкладено на 09.02.2024 /а.с. 25/. Розгляд справи по суті відбувся 09.02.2024 без за участі сторін. Заявниця [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (дівоче прізвище заявниці [PERSON] ) народилася [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.12.1974 /а.с. 8/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.11.1995 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 23.11.1995. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] /а.с. 9/. [PERSON] (дівоче прізвище матері заявниці [PERSON] ) народилася [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.12.2002 /а.с. 10/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.01.1974 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 26.01.1974. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] /а.с. 11/. [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.1952 /а.с. 13/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2021 [PERSON] померла [INFO] , про що 07.05.2021 складено відповідний актовий запис за № 380 /а.с. 12/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2013 [PERSON] помер [INFO] , про що 09.04.2013 складено відповідний актовий запис за № 16 /а.с. 14/. Відповідно до архівної довідки № П-243 від 01.11.2023 [PERSON] народжений 24 червня та охрещений 25 червня 1922 року /а.с. 15/. З довідки № 454 від 27.09.2023 судом встановлено, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] /а.с. 16/. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988 цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] на праві особистої власності належить [PERSON] /а.с. 4/. Згідно із заповітом від 07.07.2009 [PERSON] здійснив розпорядження на випадок смерті, згідно з яким все належне йому майно заповів своїй внучці [PERSON] , 1974 року народження /а.с. 6/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1950 /а.с. 17/. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 451/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] судом встановлено, що 22.09.2023 представник заявниці [PERSON] [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її діда [PERSON] . Листом завідувача Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за № 900/02-14 від 26.09.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі на житловий будинок [ADDRESS] та рекомендовано звернутись до суду для встановлення належності [PERSON] правовстановлюючого документа /а.с. 5/. З долучених до матеріалів справи свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2013 та свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988 судом встановлено, що такі видані [PERSON] та [PERSON] відповідно, хоча вони стосуються однієї і тієї ж особи. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988 допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця, усунення якої неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для задоволення заяви. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що прізвище спадкодавця, зазначене у правовстановлюючому документі, не збігається з його прізвищем, вказаним у свідоцтві про смерть, що ставить під сумнів належність йому правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості юридично оформити спадщину в позасудовому порядку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. До вказаних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. При цьому обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988, який розташований в [ADDRESS] , прізвище власника зазначено як [PERSON] . Однак наявні в матеріалах справи докази переконливо свідчать про те, що житловий будинок [ADDRESS] , належить саме [PERSON] , який був постійно зареєстрований та проживав у ньому до дня своєї смерті. З огляду на викладене суд дійшов переконання, що у згаданому свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988, який є правовстановлюючим документом, допущено помилку у написанні прізвища спадкодавця, а саме: замість вірного прізвища [PERSON] вказано [PERSON] . Факт належності вказаного документу [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, тому за наведених обставин заява підлягає до задоволення. Встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , зазначеного правовстановлюючого документа породжує для заявниці [PERSON] юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся [PERSON] . Щодо судового збору. Відповідно до ч. 7 ст.\~294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак судові витрати слід віднести на рахунок заявниці. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Згідно з частиною п`ятою статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268\~ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09.02.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 09.02.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 19.02.2024.

Outcome: approved