Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Свою заяву мотивує тим, що з 25.04.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом в порядку підсудності, визначеної рішенням Вищої ради правосуддя України № 399/0/15-23 від 20 квітня 2023 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області», яким територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області визначено Дергачівському районному суду Харківської області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо один від одного, майнового спору не мають, у зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлена про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій вказала, що позов визнає у повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.04.2015 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 30. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач вказує, що майнового спору не має, та просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб має бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Отже, слід повернути позивачу з державного бюджету 536, 80 грн тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги. Окрім цього,

Outcome: approved