Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 01.11.2007 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у виконавчому комітеті Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 12. З відповідачем в них народилось двоє спільних дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . 01.04.2019 рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області по справі № 348/147/19 шлюб між нею та відповідачем розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати разом з нею. 30.10.2018 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області по справі № 348/2294/18 видано судовий наказ про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ не передавався до виконання у виконавчу службу. Вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2021 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Інформацію про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи. Кримінальне правопорушення відповідачем вчинено щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] . Наведені обставини є достатніми для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , оскільки його було засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо своєї дитини. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позиції сторін: Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Просили суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також просили стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати. Не заперечили проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. При ухваленні рішення просила взяти до уваги обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, поштовим зв`язком, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.01.2024 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 01.11.2007 проживали у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.04.2019 (а.с. 7). За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та малолітня дочка [PERSON] , [INFO] (8). Рішенням суду від 01.04.2019 неповнолітню дочку [PERSON] після розірвання шлюбу залишено проживати разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 7). 30.10.2018 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області по справі № 348/2294/18 видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2021 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. (а.с. 14-19). Інформацію про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи. Кримінальне правопорушення відповідачем вчинено щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 28.09.2023, складеного старостою Назавизівського старостинського округу, та витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 881528 від 03.10.2023, виданого адміністратором УНАП Надвірнянської міської ради, позивач [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявниці вона самостійно виховує малолітню дочку [PERSON] (а.с. 6, 13). Згідно довідки від 17.10.2023 № 183/01-28, та характеритики на ученицю [PERSON] , виданих керівництвом Надвірнянського ліцею № 2, малолітня [PERSON] навчається у 7-В класі Надвірнянського ліцею № 2 Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області. Рівень знань дитини середній, програмний матеріал засвоює повільно. Дівчинка скромна, доброзичлива, конфліктів з однокласниками та вчителями не має. Дитину виховує мама [PERSON] . Вона відповідально ставиться до навчання та виховання дочки, підтримує постійний зв`язок з ліцеєм та класним керівником, приймає участь у батьківських зборах, завжди реагує на зауваження класного керівника (а.с. 9-10). З даних висновку оцінки потреб сім`ї від 13.10.2023, складеного Офісом соціальних послуг Надвірнянської міської ради, вбачається, що батьки малолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] розлучені, батько дитини перебуває в місцях позбавлення волі, життям та здоров`ям дівчинки не цікавиться. Житлово-побутові умови сім`ї задовільні, дитина всіма необхідними речами забезпечена. У дитини наявна психологічна травма (а.с. 11-12). З висновку Комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міської ради від 15.12.2023 за № 330, про доцільність позбавлення батьківських прав, вбачається, що питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] було предметом розгляду Комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради. На комісії була присутня мати дівчинки [PERSON] яка розповіла, що в 2007 році зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] . У шлюбі народилися дві дочки. На перших порах протягом короткого періоду сімейного життя відносини були більш-менш нормальні, однак в подальшому подружнє життя не склалося. В 2019 році шлюб розірвано, дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на термін 10 років. Кримінальне правопорушення вчинено щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей Надвірнянської міської ради проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають у власному будинку. Також у будинку зареєстрована старша дочка і онука. У будинку чисто, прибрано, зроблений ремонт, є всі умови для проживання, виховання та проведення дозвілля дівчинки. Дитина забезпечена всім необхідним, має свою окрему кімнату, одяг відповідно до сезону. Вдома є запаси продуктів, приготовлена їжа. Поспілкувавшись з дівчинкою стало зрозуміло, що дівчинка не заперечує щодо позбавлення її батька батьківських прав. Пояснювати причини вона відмовилась. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, складеного Міським центром соціальних служб Офісу соціальних послуг Надвірнянської міської ради, складеного 13.10.2023, зазначено, що у дитини наявна психологічна травма. За результатом розгляду даного питання комісія вирішила визнати за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 49-52). З матеріалів справи вбачається, що на час звернення позивача до суду з даним позовом (01.11.2024) відповідач [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі, зокрема в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», що в с. Товмачик по вул. Привокзальна, буд. 30, Коломийського району, Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою установи від 04.10.2023 № 2/3/1-38-23/Ш-21 (а.с. 20). Судом 24.11.2023 надіслано на адресу ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» лист про необхідність вручити відповідачу [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження по справі, судову повістку та інші судові документи під розписку, а також відібрати у нього письмові пояснення, в яких він має висловити свою позицію щодо суті спору. Розписку та письмові пояснення необхідно негайно надіслати до Надвірнянського районного суду. Також судом надсилаємо примірник ухвали для організації проведення підготовчого судового засідання по даній справі в режимі відеоконференції з приміщення установи (а.с. 29). Листом начальника установи від 27.11.2023 повідомлено суд про неможливість проведення 05.12.2023 підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції з приміщення установи, оскільки у [PERSON] 03.12.2023 закінчується термін відбування покарання згідно вироку суду від 23.09.2021. При цьому [PERSON] вручено копію ухвали про відкриття провадження по справі, копію поз. заяви з додатками, судову повістку, пам`ятку про права та обов`язки та інші судові документи, що підтверджується розписками про вручення з його особистим підписом (а.с. 37-38, 40). Таким чином відповідача [PERSON] було належним чином ознайомлено із розглядом даної справи Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини, тощо. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Тлумачення вказаної норми свідчить, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з обставин, викладених позивачем в позовній заяві та підтверджених в судовому засіданні, вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2021 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк десять років. Інформацію про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи. Кримінальне правопорушення відповідачем [PERSON] вчинено щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] . Вказані обставини повністю доведені в судовому засіданні, та є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] . Дані обставини свідчать про те, що з боку відповідача [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась у вчиненні ним умисного кримінального правопорушення щодо малолітньої дочки [PERSON] , а тому суд прийшов до висновку, що є передбачені п. 6 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, що сприятиме захисту інтересів дитини. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що за подання до суду позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № ПН2928672 від 31.10.2023. Тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів на підтвердження понесення позивачем інших судових витрат по справі, до матеріалів справи на надано. Висновки суду: Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд встановив наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 8, 51 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18, 19, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, ст.ст. 7, 150, 155, 164, 165 СК України, п.п. 15, 16, 18 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 22 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Outcome: approved