Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з 25 лютого 2005 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є він - [PERSON] , матір`ю є відповідачка [PERSON] . 08 лютого 2019 року рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбних відносин їх син [PERSON] залишився проживати разом з ним на орендованій квартирі і перебував на його повному утриманні. Відповідач приймати участь у вихованні та утриманні дитини - відмовлялась, тому він був змушений звернутись до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину. 03 вересня 2021 року за його заявою відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] (ВП N° 66697475). [INFO] [PERSON] виповнилося вісімнадцять років, у зв`язку із чим стягнення аліментів припинилося. З 01 вересня 2020 року [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на третьому курсі денного відділення, за спеціальністю 181 «Харчові технології», ОПП «Зберігання і переробка зерна». Даний факт підтверджує довідка № 417 видана В.о. директора коледжу - [PERSON] від 16.05.2023 року. Відповідно до довідки про доходи виданої В.о. директора ВСП «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» Авраменко О.І., дохід [PERSON] у період з лютого 2023 року по липень 2023 року складає 0,00 грн. (нуль гривень). В даний час син Всеволод проживає разом з батьком на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , даний факт підтверджує договір оренди житлового приміщення від 01.05.2023 року, витрати на оренду даної квартири та сплату комунальних послуг позивач несе самостійно. Всеволод самостійного доходу не має, адже навчається на денній формі навчання, у зв`язку із чим не має можливості працевлаштуватися, а тому потребує матеріальної допомоги. Позивач самостійно виховує сина, здійснює повне утримання сина, щодо навчання та витрат пов`язаних з ним, а саме: надання коштів на проїзд до закладу освіти, продукти харчування, одяг та взяття, лікарські препарати, купівлю підручників та іншої канцелярії (копії квитанцій додаються). Позивач є фізичною особою - підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування, а саме як платник єдиного податку 2 групи. Згідно з відповіддю Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 3090/АП/04-36-66-01-09 від 25.04.2023 року відповідно до податкової декларації загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року склала 198 100,00 гривень (копія довідки додається). Мати інколи перераховує грошові кошти на утримання сина у розмірі 100 грн. - 500 грн., але зазначених коштів катастрофічно не вистачає на належне утримання дитини. Враховуючи те, що відповідачка не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, непрацездатних батька чи матері на її утриманні не перебуває, вона зобов`язана та має можливість утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. На підставі зазначеного позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина, який навчається у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною 23 років чи закінчення навчання. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що він дійсно проживає разом з батьком на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його утриманні. Майже кожного дня їздить у місто Дніпро, оскільки навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на третьому курсі денного відділення, за спеціальністю 181 «Харчові технології», ОПП «Зберігання і переробка зерна», ніде не працює та потребує матеріальної допомоги. Він не заперечує, щоб аліменти на його утримання стягувались на користь батька, оскільки попередні аліменти, коли він був ще неповнолітній, стягувались на користь батька, який їх витрачав на його утримання, щодо того як батько витрачає аліменти у нього претензій не має. Звернення до суду з цією позовною заявою - це спільне рішення його та батька. Також пояснив, що ті квитанції, які надала представник відповідачки це не квитанції про сплату аліментів, так як дійсно його матір`ю були перераховані йому певні кошти, але це було пов`язано з тим, що він потрапив у ДТП, та мати надавала гроші на компенсацію збитків у зв`язку з вказаною ДТП, так як він мав відшкодувати майнові витрати на ремонт авто потерпілої особи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Васильцова О.М. надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання не погоджується з огляду на наступне. 26 вересня 2023 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення у справі №207/936/23 про відмову у позові [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] постійно перераховує сину [PERSON] грошові кошти на картковий рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] . Вказане свідчить про матеріальну допомогу та турботу за своїм сином з боку [PERSON] . Також, позивачем не надано довідку про склад сім`ї, яка дозволяє підтвердити той факт, що дитина проживає разом з позивачем або акт про фактичне проживання особи. З 04 листопада 2010 року та по теперішній час [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивачем не надані докази, що син навчається на денній формі навчання, постійно відвідує навчальний заклад та потребує постійних витрат на проїзд, не надані докази, що син стипендію не отримує, враховуючи навчальний процес, - позбавлений можливості працювати і потребує матеріального утримання від своїх батьків. Окрім зазначеного вище, підставою для відмови у задоволенні позову є відсутність доказів про те, що позивач несе витрати на утримання дитини, так як чеки та квитанції на купівлю ліків не підтверджують хворобу дитини, оскільки відсутня довідка лікаря та призначене ним лікування відповідними лікарськими засобами, а отже це свідчить про необґрунтованість вимог про стягнення аліментів. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину(стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України викладені в постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 № 622/373/16-ц. Таким чином, обставини, які стали підставою для подачі позову, не підтвердилися, у зв`язку із чим відповідно в задоволенні позовної заяви слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, іі представниик адвокат Васильцова О.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Представник позивача [PERSON] адвокат Маркова Ю.В. надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що у відзиві на позовну заяву відповідачка категорично відхиляє докази, які надані позивачем, що їх спільний син проживає з батьком та останній повністю утримує його. Однак аргументи відповідачки є хибними, оскільки надана відповідачем довідка про склад зареєстрованих осіб у житловому будинку (частині будинку) приватного житлового фонду за адресою [ADDRESS] не є підтвердженням того, що дитини фактично проживає саме за цією адресою. Вважає безпідставним даний довід, оскільки фактично [PERSON] на даний час проживає разом з батьком на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Отже, даний відповідачем документ не відповідає дійсності та не може слугувати доказом у розумінні ст. 76-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач зазначає, що позивачем не надані докази, що син навчається на денній формі навчання, постійно відвідує навчальний заклад та потребує постійних витрат на проїзд, не надані докази, що син не отримує стипендію, та враховуючи навчальний процес позбавлений можливості працювати і потребує матеріального утримання від своїх батьків. Однак, як вбачається із документів наданих до позовної заяви, а саме копії довідок № 417 від 16.05.2023 року та довідки про доходи [PERSON] , в яких чітко зазначено, що [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на третьому курсі денного відділення, за спеціальністю 181 «Харчові технології», ОПП «Зберігання і переробка зерна» та його дохід у період з лютого 2023 року по липень 2023 року складає 0,00 грн. (нуль гривень). Так само, щодо витрат на утримання дитини, позивач повністю несе всі витрати по відношенню до дитини, а саме щодо навчання та витрат пов`язаних з ним, а саме: надання коштів на проїзд до закладу освіти, продукти харчування, лікарські препарати, купівлю підручників та іншої канцелярії, а також додаткових занять, одягу та інше. Копії квитанцій наявні в матеріалах справи та були додані до позовної заяви. Отже вважають, що відповідачка безпідставно та необґрунтовано намагається спростувати факти, що підтверджуються належними доказами, доданими до позовної заяви. Оскільки відповідачка є фізичною особою - підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування, а саме як платник єдиного податку 2 групи, даний факт підтверджує Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (додається до позову), а також є засновником Приватного виробничо-комерційного підприємства «АНТЕЙ», даний факт підтверджує Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, то вона має можливість сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання. Так само, відповідачка порушує у відзиві на позовну заяву питання, про правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), що в свою чергу є незрозумілим, адже предметом спору даної справи є саме стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, та позивачем не заявляються вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Тому вважають, що посилання на висновки Верховного суду в розрізі зазначеного спору є недоцільними. Також, відповідачка намагається ввести в оману суд, зазначаючи, що квитанції додані до відзиву на позовну заяву є підтвердженням матеріального утримання та піклування матері за дитину, хоча про утримання дитини остання згадала лише після того, як дізналася що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Більше того, нещодавно Всеволод втрапив у ДТП, у зв`язку із чим, останній мав відшкодувати майнові витрати на ремонт авто потерпілої особи. Через те, що позивач не має матеріальної можливості самостійно допомогти дитині у вирішенні даної матеріальної вимоги, останній був змушений звернутися до відповідачки з проханням розділити такі витрати навпіл. Відповідачка погодилася, але зазначила що такі кошти вона зможе перераховувати впродовж декількох місяців, загальної сумою 15 000,00 гривень, які останні на сьогоднішній день видає за матеріальну допомогу на утримання дитини. Отже, Всеволод станом на сьогоднішній день є студентом та навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на третьому курсі денного відділення, у зв`язку із чим не має можливості влаштуватися на роботу та забезпечувати себе самостійно. Таким чином позивач вважає, що відповідачкою не спростовано доводи позовної заяви, а отже позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, а подані відповідачкою процесуальні документи не з наміром спростувати доводи позивача, а лише з метою процесуального затягування, оскільки є очевидним що доводи викладені відповідачкою ніяким чином не містять реальних підстав для відмови заявлених позивачем позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS] , тобто він проживає на першому поверсі, а Всеволод з батьком на четвертому поверсі. В цій квартирі вони мешкають вже понад рік. Всеволод разом з батьком приходять до нього в гості. Також йому відомо, що [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на третьому курсі денного відділення, і що він перебуває на утриманні батька та живе за кошти свого батька. Про те, що Всеволод десь працює йому невідомо. Зі [PERSON] він бачиться практично кожен день, оскільки працює вдома віддалено на комп`ютері, а Всеволод часто заходить до нього на чай чи каву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , знає [PERSON] , оскільки вони сусіди. [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Вона приїхала в квартиру в грудні 2022 року, Всеволод з батьком вже проживали в цьому будинку. Суд, заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, третю особу, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і\~всебічно з`ясованих\~обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2005 року. 08 лютого 2019 року рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська їх шлюб розірвано (ар.с.16). Від цього шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю є відповідачка [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є відповідачка [PERSON] та позивач [PERSON] (арк.с.9). На час подачі позову до суду та в період судового провадження [PERSON] навчався у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на третьому курсі денного відділення, за спеціальністю 181 «Харчові технології», ОПП «Зберігання і переробка зерна». Даний факт підтверджує довідка № 417 видана В.о. директора коледжу - [PERSON] від 16.05.2023 року. Закінчує коледж 01.02.2024 р. (арк.с. 6). Ці обставини не заперечувались сторонами. [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , даний факт підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.05.2023 року (арк.с. 11-12), пояснення самого [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цьогоКодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засіданні встановлено, що всі вищезазначені вимоги існують, адже син сторін досяг 18 років, продовжує навчання на денній формі, мешкає разом з батьком, хоча офіційно зареєстрований за місцем реєстрації матері. Оскільки навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги та утримання, про що син сторін [PERSON] сам підтвердив у судовому засіданні. В документах доданих до позовної заяви, а саме копії довідки № 417 від 16.05.2023 року та довідки про доходи [PERSON] чітко зазначено, що [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на третьому курсі денного відділення, за спеціальністю 181 «Харчові технології», ОПП «Зберігання і переробка зерна» та його дохід у період з лютого 2023 року по липень 2023 року складає 0,00 грн. (нуль гривень) - ар.с. 6-7. Ніяких заперечень з приводу того, що відповідачка не має можливості надавати допомогу сину та сплачувати аліменти на його утримання суду зі сторони відповідачки надано не було. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є фізичною особою - підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування, а саме як платник єдиного податку 2 групи, даний факт підтверджує Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ар.с.24), а також є засновником Приватного виробничо-комерційного підприємства «АНТЕЙ», даний факт підтверджує Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ар.с.25), то вона має можливість сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання. Доказів про наявність інших утриманців відповідачка суду не надала (ар.с.54). Рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року у справі №207/936/23 про відмову у позові [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення, на яке посилається представник відповідачки, взагалі не має ніякого відношення до цієї справи, що розглядається, так як зазначене рішення стосувалось аліментів, які стягувались на утримання на той момент ще неповнолітньої дитини на підставі судового наказу Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року. Окрім цього, відповідачка порушує у відзиві на позовну заяву питання, про правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), що в свою чергу є незрозумілим, адже предметом спору даної справи є саме стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, та позивачем не заявляються вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Тому суд вважає, що посилання на висновки Верховного суду в розрізі зазначеного спору є недоцільними. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи досліджені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідачки підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини всіх її доходів. Щодо посилань відповідачки на квитанції додані до відзиву на позовну заяву, як підтвердження матеріального утримання та піклування матері за дитину, то суд встановивши обов`язок матері утримувати свого повнолітнього сина та сплати аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), не має можливості визначити чи були вони сплачені у повному обсязі, так як саме на державного виконавця покладається обов`язок щодо розрахунку розміру аліментів, виходячи з конкретно встановлених доходів особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Більше того, як пояснив у судовому засіданні третя особа, а саме повнолітній син сторін [PERSON] нещодавно він потрапив у ДТП, у зв`язку із чим, останній мав відшкодувати майнові витрати на ремонт авто потерпілої особи. Через те, що позивач не має матеріальної можливості самостійно допомогти дитині у вирішенні даної матеріальної вимоги, він був змушений звернутися до відповідачки з проханням розділити такі витрати навпіл. Відповідачка погодилася, але зазначила, що такі кошти вона зможе перераховувати впродовж декількох місяців, що нею і було зроблено. Разом з цим суд зазначає, що обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» № 417 від 16.05.2023 року, термін навчання [PERSON] закінчується - 01 лютого 2024 року, тому аліменти підлягають стягненню до закінчення ним навчання 01 лютого 2024 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів з часу подання позивачем позовної заяви до суду і до закінчення дитиною навчання, тобто по 01 лютого 2024 року. Судовий збір в сумі 1073 гривні 60 коп., відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved