Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання спільним майном подружжя сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] ; визнання за [PERSON] права власності на сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] та припинення права власності [PERSON] ; усунення перешкоди [PERSON] в користуванні власністю, а саме: сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак [NUMBER] . Позов обґрунтовує тим, що з 01.10.2011 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року. За кошти подружжя, в розмірі 17\~878,00 грн., в період спільного проживання було придбано сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, державний номерний знак [NUMBER] , право власності на який було зареєстровано за відповідачем. Зазначає, що даний транспортний засіб купувався для використання у лісництві, оскільки він є фізичною особою підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Вважає, що це майно є спільною сумісною власністю. Однак, у зв`язку з тим, що вказаним автомобілем наразі користується тільки відповідач, добровільно вирішити питання поділу не можливо. Тому змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які представник позивача усунула. 28.02.2021 року ухвалами судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та повернуто заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.06.2021 року залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.10.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 10.06.2021року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 02.11.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено Відповідно до ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.06.2021 року залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 04.11.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 16.07.2021 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2021 року залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 21.10.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.08.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 09.08.2021 року представником відповідача подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.08.2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Представником позивача 28.08.2021 року на електронну адресу суду направлено відповідь на відзив, в якому наполягала а задоволення позовних вимог. 06.09.2021 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Кіровського районного суду від 10.09.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] від 31.08.2021 року про витребування від [PERSON] технічного паспорта на транспортний засіб, а також завіреної його копії, а саме на Сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об"єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] було зареєстровано 28.02.2013 року; акта відповідального зберігання на транспортний засіб, а саме Сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об"єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] , а також завірену його копію - відмовлено. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 10.09.2021 року витребувано від Територіального сервісного центру МВС № 3541 належним чином засвідчену копію реєстраційної картки щодо реєстрації та перереєстрації транспортного засобу автомобіля сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об'"єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано 28.02.2013 року, за [PERSON] , для долучення до матеріалів справи. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2021 року клопотання представника відповідача від 09.08.2021 року задоволено. Витребувано із архіву Кіровського районного суду м..Кіровограда: копію повного тексту постанови від 25.05.2018 року у справі №395/324/18 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювальника дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху. Витребувано із архіву Новомиргородського районного суду Кіровоградської області копію повного тексту постанови від 06.07.2018 року у справі №395/323/18 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського. На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда начальник Територіального сервісного центру МВС Андрій МОТРОХІН 04.10.2021 року поштовою кореспонденцією надав витребувану інформацію. 06.10.2021 року та 17.11.2021 року на виконання вимог ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда надано витребувані постанови. За клопотанням позивача, його представника ухвалою суду від 23.11.2021 року, по справі призначено судову транспортну товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського НДЕКЦ МВС України, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. ст.384,385 КК України. 01.04.2022 року від судового експерта до суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду від 28.04.2022 року поновлено провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кіровського районного суду від 11.05.2022 року клопотання експерта задоволено та зупинено провадження на час проведення експертизи. 30.06.2022 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 23.06.2022 року за № 5395/21-27, в зв`язку з чим ухвалою суду від 26.09.2022 року поновлено провадження, призначено підготовче засідання. Представником позивача 07.04.2023 року до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, по якій просить визнати спільним майном подружжя сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] ; визнати за [PERSON] права власності на сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] та припинити права власності [PERSON] ; усунути перешкоди [PERSON] в користуванні власністю, а саме: сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] частину середньої ринкової ціни КТЗ ЗИЛ 4401, сідловий тягач, 1990 року виготовлення, яка складає 29 695 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання. 12.09.2023 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда у задоволенні клопотання представника позивача щодо зупинення провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання спільним майна подружжя, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном відмовлено повністю. Згідно ухвали суду від 22.09.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача щодо зупинення провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання спільним майна подружжя, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном відмовлено повністю. В судовому засіданні 31.01.2024 року представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримала, повідомивши також, що позивачем внесено на депозитний рахунок суду кошти в розмірі 29 695,00 грн. Просила при вирішенні питання стягнення грошової компенсації не брати до уваги висновок експерта№5395/21-27складений за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи оскільки при його складенні експерт перебрав на себе повноваження Відділу реєстрації сільськогосподарської техніки та порушив постанову КМУ від 08.07.2009 №694 «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів». В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] , висновок підтримав, та вказував що автомобіль ЗИЛ 4401, реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , який було надано до огляду за своїм типом не відповідає автомобілю зазначеному в питаннях ухвали про призначення експертизи. Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. У п.п. 1, 3 ст.129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 01.10.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 21 СК України, шлюб - сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У відповідності до ч. 1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 с. 171 ЦК Україну об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Конструкція ст.60 СК України свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу і критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова ВСУ від 25.11.2015 року № 6-2333цс15). Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує проти її застосування щодо певного спірного майна. Позивач просить визнати спільним майном подружжя сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова [NUMBER] , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак [NUMBER] . З досліджених реєстраційних документів при проведені технічного огляду КТЗ 18.03.2022 року встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , дата видачі свідоцтва 19.11.2019 р., - являється власником КТЗ тип загальний вантажний бортовий (встановлено кран маніпулятор); марка, модель, модифікація КТЗ ЗИЛ 4401; номер шасі [NUMBER] ; реєстраційний номер [NUMBER] ; робочий об`єм двигуна, куб. см. 6000; рік випуску (згідно свідоцтва про реєстрацію) [NUMBER] ; дата виготовлення КТЗ *01.01.1990. Частиною 1 ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При розірванні шлюбу право спільної сумісної власності набуте під час шлюбу, не припиняється. Розпорядження цим майном здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ст. 369 ЦК України. Виходячи з усталеної судової практики у подібних правовідносинах, вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. У зв`язку з надходженням клопотання експерта КВ КНДІСЕ про надання додаткових матеріалів позивач, представник позивача не скористалися процесуальним правом по уточненню питання, який саме автомобіль приймати для розрахунків, оскільки за результатами технічного огляду було встановлено, що автомобіль ЗИЛ 4401, реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , який було надано експерту на дослідження експерту за своїм типом не відповідає автомобілю зазначеному в питанні ухвали про призначення експертизи. З висновку експерта за результатами проведення судової транспортно товарознавчої експертизи вбачається, що за результатами огляду встановлено, що автомобіль ЗИЛ 4401, реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , який було надано експерту до огляду за своїм типом не відповідає автомобілю зазначеному в питаннях ухвали про призначення експертизи, тому враховуючи дані обставини розрахувати ринкову вартість КТЗ ЗИЛ 4401, сідловий тягач, шасі № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] станом на момент проведення експертизи не представляється можливим; ринкова вартість КТЗ ЗИЛ 4401, загальний вантажний бортовий з встановленим краном маніпулятором, шасі №886797, реєстраційний № [NUMBER] станом на 18.03.2022 року складає: 142581 грн.98 коп.; середня ринкова ціна КТЗ ЗИЛ 4401, сідловий тягач 1990 року, виготовлений станом на 18.03.2022 року складає 59390 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача наполягала на тому, що рухоме майно - сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, № кузова [NUMBER] , державно номерний знак [NUMBER] , який за своїм типом не відповідає автомобілю належному на праві власності відповідачу та наданому на огляд експерту є спільним майном подружжя та підлягає поділу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 року у справі № 757/30128/20-ц звернув увагу, що метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів по набуттю у власність в період шлюбу відповідачем транспортного засобу саме сідельного тягача ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, № кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що виключає можливість суду (крім припущень) визнати його спільною сумісною власністю. Щодо наданих позивачем до матеріалів справи письмових доказів суд зауважує наступне. З копії наряду №181/2/93 АТ (примірник 6 - який виданий Центральному автомобільному управлінню ЗСУ озброєння ЗСУ), на якому міститься відтиск печатки ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод, код ЄДРПОУ 08276316» вбачаються відомості щодо найменування військового майна сідельний тягач ЗІЛ 4404, заводський номер (шасі) № [NUMBER] , вантажовідправник ДП «РАРЗ» м. Рівне, вантажоодержувач Концерн «Техвоєнсервіс», вид транспорту засобами вантажоодержувача). З акту приймання передачі майна, який є додатком №3 до договору №290/2/36-12 ВР від 11.10.2012 року, уповноважений представник ДП «Рівненський АРЗ» м. Рівне зав. Складом ГП і РФ Андрусь В.І. на підставі наряду МО України (форма 200) №181/2/93 АТ від 28.02.2013 р., передав, а представник Концерну «Техвоєнсервіс» Мазур Марія Олександрівна на підставі довіреності № ТВС 3360093 від 28.02.2013 р. прийняла майно сідельний тягач ЗІЛ 4401, ш.886797. До якості та комплектності прийнятого майна зауважень не має. З акту приймання передачі майна без номеру та дати уповноважений представник Концерну «Техносервіс» Дубенко Василь Петрович передав, а фізична особа [PERSON] на підставі рахунку-фактури № 58 від 17.01.2013 р. прийняла майно, а саме сідельний тягач ЗІЛ 4401, м.886797. До якості та комплектності прийнятого майна зауважень не має. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. На відміну від нерухомого майна,\~ЦК України\~не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою виходячи з нормативного регулювання (ч.4 ст. 334 ЦК України). У постанові від 05.04.2023 року по справі №911/1278/20 Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481св20), в якій, аналізуючи положення статті 334\~ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», суд зазначив: «…правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує». Подібні правові висновки щодо застосування положень статті 34 Закону № 3353-XIIвикладено Верховним Судом також у постановах від 13.12.2018 року у справі № 910/11266/17, від 21.05.2019 року у справі № 912/1426/18 та від 30.07.2019 року у справі № 905/1053/18. Виходячи з фактичних обставин справи, відсутності належних та допустимих доказів по підтвердженню набуття майна суд приходить до висновку, що рухоме майно - сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, № кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , не підлягає визнанню об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки за своїм типом не відповідає майну, яке зареєстровано за відповідачем згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , дата видачі свідоцтва 19.11.2019 року. В зв`язку з тим, що позовні вимоги про визнання права власності за позивачем та припинення права власності відповідача, усунення перешкод в користування власністю, є похідними, то суд вва жає, що вони також не підлягають задоволенню. Таким чином, заявлені вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими, тому у їх задоволені слід відмовити. При цьому, повернути [PERSON] кошти в розмірі 29 695,00 грн. внесені ним на депозитний рахунок згідно квитанції №0.0.3443493340.1 від 30.01.2024 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed