Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив зняти арешт, накладений постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія АН № 388827 від 16.04.2010 року, з невизначеного майна, усього майна, яке належить [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, а саме: Реєстраційний номер обтяження 9766891; зареєстрований 26.04.2010 року 12:42:17; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АН № 388827 виданий 16.10.2010 року, видавник: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Марченко В.О.; тип обтяження: арешт нерухомого майна; обтягувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; власник: [PERSON] , 1962 року народження, мешкає за адресою: [ADDRESS] ; об`єкт обтяження: невизначене майно, усе майно. В обґрунтування позову посилався на те, що позивач [PERSON] , у березні 2023 року дізнався, що на все нерухоме майно, яке йому належить накладено арешт. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за №9766891 від 26.04.2010 року, на невизначене майно, усе майно Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія АН № 388827, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] , 1962 року народження, мешкає за адресою: [ADDRESS] . У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до Першого Суворовського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) із заявою про зняття арешту з майна, але отримав відмову з підстав того, що встановити номер виконавчого провадження в межах якого накладено арешт не уявляється можливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву ДВС становить три роки у зв`язку з чим виконавче провадження знищене. У зв`язку з зазначеним позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою, так як врегулювання зазначеного судового спору позасудовим порядком не представляється можливим. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 листопада 2023 року було відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с.18,19). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 31). Представник відповідача в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 28,30). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представника відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за №9766891 від 26.04.2010 року, на невизначене майно, усе майно Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія АН № 388827, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] , 1962 року народження, мешкає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11). У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до Першого Суворовського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) із заявою про зняття арешту з майна, але отримав відмову з підстав того, що встановити номер виконавчого провадження в межах якого накладено арешт не уявляється можливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву ДВС становить три роки у зв`язку з чим виконавче провадження знищене. (а.с. 9,10). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, ст.ст.\~386,\~381 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Згідно з ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13\~ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43\~ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки зазначений арешт порушує його законні права, оскільки він перешкоджає у реалізації його права власності.

Outcome: approved