Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

19.10.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Білецький О.П. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що в період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2023 шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розірвання шлюбу дитина завжди проживає з батьком в м. Миколаєві. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Позивач має постійне роботи та достатній дохід для утримання дитини, створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, має сили і бажання доглядати за своєю дитиною. Вважає, що в інтересах дитини проживати саме з батьком. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 20.10.2023 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.01.2024 справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в призначене судове засідання не з`явилися. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15 червня 2013 року по 14 липня 2023 року (рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023 по справі №490/1261/23). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Позивач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] (витяг з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 20.10.2023 №13.23-351295-2023). Згідно наявного в матеріалах справи акту, неповнолітній син [PERSON] проживає разом з батьком за місцем його реєстрації. Згідно наявної в матеріалах справи характеристики [PERSON] із 2008 року працює на Миколаївському бронетанковому заводі у цеху №2 слюсарем-ремонтником. За місцем роботи характеризується позитивно, має самостійний дохід. Стаття 51 Конституції України закріплює рівність прав і обов`язків подружжя у шлюбі та сім`ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім`ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", яка передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи спір між батьками про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходить із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини та інтересів дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Висновком органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком від 04.01.2024 №123/02.02.01-22/03/14/24 встановлено, що в ході перевірки було проведено бесіду з дитиною, [PERSON] , який повідомив, що йому комфортно проживати з батьком, між ним довірливі та близькі стосунки. З матір`ю він спілкується по телефону, але не часто. За останній рік мати приїздила лише два рази. Дитина навчається у 1 класі Миколаївської гімназії №31. Згідно психолого-педагогічної характеристика з навчального закладу, [PERSON] за час навчання зарекомендував себе як здібна та розумна дитина. Має достатні досягнення у навчанні. Згідно інформації гімназії, батько систематично відвідує батьківські збори, цікавиться життям та навчанням дитини. Мати, [PERSON] , з класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являється. Відповідно до декларації КНП ММР «ЦПМСД №3» батьком укладена декларація з лікарем, який надає первинну медичну допомогу дитині, [PERSON] . Відповідно до інформації ММЦСС від 11.12.2023 №48630/74.01-16/23-2 батько здатен виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. За місцем проживання дитини дотримуються санітарно-гігієнічні норми. Дитина забезпечена речами першої необхідності. В ході підготовки висновку, службою у справах дітей адміністрації Заводського району було проведено бесіду з відповідачкою, яка повідомила, що не заперечує проти проживання дитини з батьком, за умови, можливості бачитися з сином за попередньою домовленістю з його батьком. За такого, орган опіки та піклування виконавчого комітету ММР вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , разом з батьком [PERSON] . Суд вважає, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини. При прийнятті рішення суд враховує також те, що відповідач жодного разу в судове засідання не з`явився, причини не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи вік малолітнього [PERSON] , який постійно проживає з батьком, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному, так і фізичному. Отже, враховуючи наведені обставини, а також те, що позивач має матеріальну можливість для утримання дитини, має постійне місце роботи, створив для сина належні побутові умови для проживання, забезпечив належне медичне обслуговування, займається її вихованням та виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги її вік, а також те, що дитина проживає з позивачем у звичних для неї умовах, враховуючи ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, суд доходить висновку про можливість визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком (позивачем).

Outcome: approved