Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-03 00:00:00

За позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 59890 гривень 21 копійку за кредитним договором № 4455436 від 13 липня 2021 року, обґрунтовуючи у позові свою позицію тим, що відповідно до наведеного укладеного договору відповідач отримав кредитні кошти. Відповідач порушив зобов`язання за договором і має прострочену заборгованість за кредитним договором №\~4455436 від 13 липня 2021 року становить суму 59890 гривень 21 копійку, з яких: 15000 гривень 00 копійок заборгованість за основною сумою боргу; 31065 гривень 00 копійок заборгованість за відсотками; 11746 гривень 61 копійка інфляційні витрати; 2078 гривень 60 копійок три відсотки річних. Представник відповідача Голик Євген Валерійович в інтересах позивача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву (а. с. 138 139), за змістом якого позовні вимоги стороною відповідача визнано частково, в результаті чого сторона відповідача просить: 1)\~стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» грошові кошти в сумі 46065 гривень 00 копійок (15000 гривень 00 копійок тіло кредиту та 31065 гривень 00 копійок проценти за користування кредитом); 2)\~в іншій частині у задоволенні позову відмовити; 3)\~витрати на правову допомогу та судовий збір стягнути пропорційно до задоволених та відхилених вимог. В обґрунтування вимог за відзивом представник позивача Голик Є. В. зазначив, що дійсно 13.07.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір, за яким відповідач отримав кредит на свій рахунок в сумі 15000 гривень 00 копійок. Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 46065 гривень 00 копійок заборгованості за договором (15000 гривень 00 копійок тіло кредиту та 31065 гривень 00 копійок проценти за користування кредитом), 11746 гривень 61 копійку інфляційних витрат, 2078 гривень 60 копійок три відсотки річних, а також 2147 гривень 20 копійок судового збору та 10000 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу. Відповідачем позов визнається на суму 46065 гривень 00 копійок. В іншій частині позов не визнається за наступного обґрунтування. Щодо стягнення заборгованості з інфляційних витрат в сумі 11746 гривень 61 копійку та трьох відсотків річних в сумі 2078 гривень 60 копійок. Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, стаття 625 Цивільного кодексу України визначає відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у вигляді: 1) сплати боргу з урахуванням індексу інфляції; 2) сплати трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший процент не встановлений договором або законом). Тому саме від вказаних видів відповідальності має бути звільнений боржник, якщо дані суми нараховані за період з 24.02.2022 і по цей час. Згідно Указів Президента України на території України з 24 лютого 2022 року і по теперішній час діє правовий режим воєнного стану, який не припинявся та не скасовувався. Відповідно до розрахунків заборгованості інфляційних витрат та трьох відсотків річних, котрі викладені в позовній заяві, інфляційні витрати нараховані за період з березня 2022 року по червень 2023 року, а три відсотки річних нараховані з 08.03.2022 по 08.09.2023. Таким чином, інфляційні витрати, три відсотки річних нараховані позивачем в період дії в України режиму воєнного стану, що прямо суперечить пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Згідно названої норми закону вищевказані витрати мають бути списані кредитодавцем. Отже, у стягненні з відповідача інфляційних витрат у сумі 11746 гривень 61 копійка та трьох відсотків річних у сумі 2078 гривень 60 копійок, на думку сторони відповідача, необхідно відмовити. Представник позивача за довіреністю Столітній Михайло Миколайович подав до суду відповідь на відзив (а. с. 147163), за змістом якої позов просив задовольнити у повному обсязі та зазначив, що на його думку (на час подання відповіді на відзив), факти укладення кредитного договору й наявності права грошової вимоги сторони позивача до відповідача за кредитним договором доведені належними та допустимими доказами. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача, адвокат Столітній Михайло Миколайович, позов підтримав та пояснив про те, що, на його переконання існують достатні правові підстави для визнання позовних вимог слушними. Також додав, що він не має істотних заперечень щодо того питання, що законодавство у даній справі має застосовуватись з урахуванням умов воєнного стану. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не прибули, були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, за підписом вказаного представника позивача подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності із наведенням даних про те, що сторона позивача притримується правової позиції, викладеної у відзиві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню через те, що між попередниками сторони позивача та відповідачем виникло зобов`язання, яке підтверджується даними копії договору №\~4455436 від 13 липня 2021 року (а. с. 1737, 67), згідно якого первісний кредитодавець (товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА») зобов`язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач не виконав умови вказаного договору, порушивши умови, на яких базуються договірні зобов`язання сторін (п. п. 5.13.6 Правил, а. с. 28), своєчасно не повернувши за договором кошти, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України відповідачем має бути погашений повністю залишок заборгованостей за вказаним договором, адже заявлена позивачем до стягнення остаточна сума заборгованостей за договором, яка складає суму 46065 гривень 00 копійок, певною мірою доводиться присутнім у справі розрахунком (а.\~с. 3866). Втім, заявлені суми 11746 гривень 61 копійка інфляційних витрат та 2078 гривень 60 копійок як трьох відсотків річних суперечать приписам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а тому задоволенню не підлягають. Позивач справді набув право вимагати повернення відповідачем коштів за згаданим кредитним договором, адже він отримав таке право від товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» у порядку факторингу, уклавши відповідний договір щодо відступлення права вимоги № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року (а. с. 7080). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), а отже, отримання права вимоги позивачем у даній справі загалом не суперечить матеріальному закону. Таким чином, позов підлягає задоволенню на загальну суму 46065 гривень 00 копійок (15000,00 (тіло кредиту) + 31065,00 (заборгованість за відсотками) = 46065,00). Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача частину сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 1651 гривня 53 копійки пропорційно до розміру суми задоволених позовних вимог (2147,20 (сплачено судового збору) х 76,9157% (відсоток задоволених позовних вимог від заявлених, який виведений, виходячи з таких вихідних даних: 59890,21 заявлена ціна позову; 46065,00 сума, що підлягає стягненню за рішенням) = 1651,53). Аналогічно підлягає стягненню на користь позивача з відповідача й сума витрат на професійну правничу допомогу, що має становити 7691 гривня 57 копійок (10000,00 (сума, спрямована на оплату правової допомоги, підтверджена матеріалами справи, а. с. 109 116)) х 76,9157% (відсоток задоволених позовних вимог від заявлених, який здобутий, виходячи з таких вихідних даних: 59890,21 заявлена ціна позову; 46065,00 сума, що підлягає стягненню за рішенням) = 7691,57).

Outcome: partial