Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 25 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , який було розірвано 02.06.2021 року. В період спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Обставини в сім`ї склались таким чином, що батько дитини добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з\~ проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою Любарського районного суду від 09.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, 01.02.2024 року подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Позивачка подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 25 вересня 2010 року позивачка зареєструвала шлюб із відповідачем, який рішенням Любарського районного суду від 02.06.2021 року розірвано (а.с.7). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 01 жовтня 2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та отримала прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Довідка №325 від 18.12.2023 року, видана Мотовилівським старостинським округом Любарської селищної ради, вказує на те, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.9). Відповідач працездатний, як зазначає позивач в позові, на утриманні інших дітей не має, працює та отримує доходи і може допомагати позивачці в утриманні дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також позицію відповідача, який визнав позов повністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачкою також заявлена вимога щодо стягнення витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги в сумі 1300 грн. Згідно ч.3 та ч.4 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 22.12.2023 про сплату адвокату Кіндрасю С.В. 1300 грн. за підготовку позовної заяви, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 1300 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved