Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який обґрунтував наступним. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,3923 га, що розташована на території Посухівської сільської ради Уманського району Черкаської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії ЯМ № 342701 виданий 18.07.2012. Він є спадкоємцем за заповітом, складеним покійною [PERSON] 22 листопада 2021 року, яким остання заповіла йому вищевказану земельну ділянку. Крім нього, спадкоємцями за законом на інше спадкове майно є відповідачі по справі, які є синами покійної. Йому не було відомо про існування заповіту на його ім`я, а тому до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини він не звертався. У травні 2023 року йому стало відомо про наявність заповіту, складеного покійною на його ім`я, після чого він звернувся до державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Діброви Л.М. Нотаріус, вивчивши подані ним документи, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.06.2023 обґрунтовуючи, що ним, [PERSON] , було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. При цьому, усно було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. У встановлений законом шестимісячний термін він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, по причині незнання про наявність заповіту на його ім`я. Вважає цю причину поважною, пов`язаною з істотними труднощами для нього і є підставою для продовження йому строку на прийняття спадщини. Просить суд продовжити йому, [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Посухівка, Уманського району, Черкаської області, строком два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач в підготовче засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, на адресу суду направили спільну заяву, у якій просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю та просять суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено про те, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис про смерть № 158. Згідно заповіту, складеного 22 листопада 2021 року, посвідченого старостою Посухівського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1.9-11, померлою [PERSON] , остання належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Посухівського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, площею 3,3923 га, кадастровий номер 7124380300:03:000:0651, заповіла [PERSON] , [INFO] . 28 червня 2023 року, [PERSON] , державний нотаріус Другої уманської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належить [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вказаною постановою, державним нотаріусом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент своєї смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Згідно алфавітних книг реєстрації спадкових справ за 2021-2023 роки та відомостей зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті вищевказаного спадкодавця не заводилася. [PERSON] на момент смерті спадкодавця не був зареєстрований за адресою його проживання, тобто він не вчинив жодних дій, передбачених ст. 1269 Цивільного кодексу України: не подав вчасно заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця та не був зареєстрований разом зі спадкодавцем на момент її смерті. У відповідності до довідки, виданої Посухівським старостинським округом Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована і проживала по день смерті у [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] проживала у складі сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст.1217 та ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову справу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. За результатами аналізу практики ВС можна навести приблизний перелік поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємця; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту тощо. Як зазначив в своїй постанові ВС КЦС справа №405/7058/19 від 26.07.2021, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин, оскільки згідно матеріалів справи та постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа після смерті спадкодавця не була заведена. Єдиний, хто звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини був саме позивач по справі. Спадкоємці за законом, які проживали разом зі спадкодавцем на момент її смерті, із заявами про прийняття спадщини не зверталися, але подали до суду заяву у якій зазначили, що не заперечують проти задоволення позову та надання позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] . Інформація про інших спадкоємців, в тому числі осіб, частка на спадок яких у спадщині є обов`язковою, відсутня. Позивач у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, так як не був обізнаний про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на його користь. Тобто позивач, не будучи обізнаним та повідомленим про наявність заповіту, був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але дізнавшись про наявність такого заповіту, одразу звернутися до нотаріуса та подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тобто такі обставини, що склалися, не залежали від позивача та як тільки у нього з`явилася така можливість, він одразу вчинив дії для прийняття спадщини та звернувся до нотаріуса. Тому, з урахуванням встановлених обставин справи, які повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та не заперечуються сторонами, суд дійшов висновку, що встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved