Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 01.09.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та скасування заборгованості по аліментах, 06.04.2023 уточнивши позовні вимоги, та просив скасувати заборгованість по аліментам, мотивуючи тим, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2019 призначено сплачувати його трьом неповнолітнім дітям аліменти в розмірі не менш ніж 50% мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину до набуття ними повноліття. З вказаним рішенням позивач був згоден до того часу, проте з липня 2019 року став інвалідом другої групи. Не може сплачувати аліменти, оскільки отримує єдиний дохід - пенсію по інвалідності в розмірі 1769 грн. На роботу влаштуватись не може за своїм станом здоров`я, оскільки не може працювати в повну силу. Станом на 30.09.2022 виникла заборгованість по аліментам на трьох дітей у розмірі 52075,48 грн за період з 05.06.2020 по 30.09.2022, однак на теперішній час можливості сплатити заборгованість не має. Аргументи учасників справи Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 24.10.2023 просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні уточненої позовної заяви наполягає. В судове засідання відповідачка не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно із постановами державного виконавця від 14.05.2021 ВП № [NUMBER], на виконанні Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавчий лист № 500/1370/18, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 03.07.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на кожну дитину щомісяця в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 23.09.2022, складеному державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з виконання виконавчого листа № 500/1370/18, заборгованість по аліментам станом на 30.09.2022 складає 52 075,48 грн. Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 717051 від 03.08.2021, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи безстроково, загальне захворювання, показана легка робота. Відповідно до довідки про доходи від 29.08.2022, сума пенсії [PERSON] за період з 01.08.2019 по 31.07.2022 складає 41 946,50 грн, станом на грудень 2022 року - 967 грн. Згідно із історією хвороби стаціонарного хворого від 19.12.2019, [PERSON] перебував у ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 05.12.2019 по 19.12.2019, діагноз - двобічний деформуючий кокс артроз, справа І\\/ст.. зліва ІІІ ст., гіпертонічна хвороба І ст. Проведено операцію 09.12.2019 - тотальне ендопротезування правового гульшового суглоба безцементним ендопротезом Zimmer. Рекомендовано обмеження фізичного навантаження на праву нижню кінцівку 3 місяці. Згідно із виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 2608, [PERSON] перебував у травматологічне відділення ІМЦЛ з 08.06.2021 по 15.06.2021, діагноз - деформуючий двобічний диспластичний остеоартроз кульшових суглобів, ендопротез правового кульшового суглоба. Стійке порушення функції ходи. Остеохондроз, спондильоз поперекового відділу хребта 2-3 ст. Спонділоартроз. Хронічний больовий синдром. ПТФС обох нижніх кінцівок. Ожиріння 3-го ст. Порушення функцій ходи та опори. Згідно довідки КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльський міський центр ПМСД» від 02.03.2023 № 144, [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , є інвалідом II групи з 2019 року, не працює. Діагноз: деформуючий диспластичний остеоартроз кульшових суглобів 3 ст. зліва, ендопротез правого кульшового суглоба. Контрактура правого кульшового суглоба: згинання - 90 гр. розгинання -175 гр. НФС - 2 ст. Деформуючий остеоартроз колінних суглобів 2 ст. Згинальна контрактура розгинання - 175 гр.; згинання - 90 гр.; НФС - 2 ст. Стійке порушення функції ходи. Остеохондроз, спондильоз поперекового відділу хребта 2 - 3 см. Кили дисків L3-L4-L5. Спонділоартроз, хронічний больовий синдром. ПТФС обох нижніх кінцівок. ХВН 2 ст. Ожиріння 3 ст. Порушення функції ходи та опори. Згідно індивідуальної програмної реабілітації інваліда №195 від 22.02.2023р. хворому показана робота не пов`язана з: значним фізичним навантаженням; напругою з опорою на хвору ногу; необхідністю ножного управління педалю; з тривалою ходьбою і довгим вимушеним положенням тіла. Хворому показано оперативне втручання на лівий кульшовий та лівий колінний суглоби. Пацієнта було направлено на консультацію до травматолога для лікування та реабілітації. Позиція суду Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність. Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні уточнених позовних вимог, виходячи з таких підстав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. (ч. 2 ст. 197 СК України). Звертаючись до суду із вимогою про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, позивач посилається на те, що після ухвалення рішення суду від 07.02.2019 став інвалідом ІІ групи, окрім пенсії по інвалідності інших доходів не має, на теперішній час є труднощі з працевлаштуванням з огляду на стан його здоров`я. Разом із цим, суду не надано жодного доказу неможливості позивача працевлаштуватися з урахуванням наявних медичних рекомендацій (легка робота, не пов`язана з значним фізичним навантаженням; напругою з опорою на хвору ногу; необхідністю ножного управління педалю; тривалою ходьбою і довгим вимушеним положенням тіла), понесення/несення позивачем витрат у зв`язку з хворобою та лікуванням, які призвели до виникнення заборгованості. Крім того, на підтвердження тяжкого матеріального становища позивачем не надано доказів відсутності у власності позивача рухомого та нерухомого майна. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що рішенням суду від 07.02.2019 визначено аліменти на кожну дитину у мінімальному гарантованому законом розмірі, а позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин для звільнення від заборгованості по аліментам, суд дійшов висновку, що в задоволенні уточненого позову необхідно відмовити. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи вищевикладене, витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок держави відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed