Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивач,\~в особі\~свого представника,\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив:\~ встановити\~факт родинних\~відносин,\~а саме,\~що він\~є двоюрідним\~племінником померлого\~ [INFO] \~ [PERSON] ;\~встановити факт\~належності [PERSON] \~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~ІІ-СМ\~№ 007868,\~виданого Пристайлівською\~сільською радою\~на ім`я\~ [PERSON] ; визнати за ним в порядку спадкування за законом як спадкоємця п`ятої черги після померлого [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай) з кадастровим номером 5922987800:06:003:0040 площею 3,16466 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лебединської міської ради. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що після смерті його двоюрідного дядька [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилася спадщина, до якої ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером 5922987800:06:003:0040, площею 3,16466 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лебединської міської ради. Позивач є єдиним спадкоємцем останнього та бажає отримати дану спадщину. Однак, через неправильний запис державному акті на право приватної власності на землю прізвища спадкодавця « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » та недоведеністю родинних стосунків між ним та [PERSON] , позивач не може реалізувати своє право на отримання зазначеної спадщини. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив частково, посилаючись на те, що не заперечує проти встановлення заявлених позивачем фактів у разі їх підтвердження в ході судового розгляду. Однак, не погоджується з вимогами [PERSON] щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку після [PERSON] , оскільки до спірних правовідносин слід застосовувати положення цивільного законодавства, чинного на час смерті спадкодавця, а саме ЦК УРСР 1963 року, який не передбачав п`ятої черги спадкоємців за законом. Оскільки позивач не входить до кола спадкоємців за законом, відповідно він не міг прийняти спадщину, так як цим правом наділені лише спадкоємці. Тому представник міської ради просив позов в цій частині залишити без задоволення. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні, показала, що мешкає в с. Пристайлове. Вона добре знала померлого [PERSON] , оскільки він проживав з нею на одній вулиці. Так само вона знає й позивача та може підтвердити, що він доводиться [PERSON] двоюрідним племінником. Заслухавши представників сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON] (а.с. 6). Позивач зазначає, що він є двоюрідним племінником останнього та бажає прийняти спадщину, яка відкрилася після його смерті, зокрема, земельну ділянку (пай) з кадастровим номером 5922987800:06:003:0040 площею 3,16466 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лебединської міської ради. Однак, він позбавлений такої можливості, оскільки державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ІІ-СМ № 007868 від 24.08.2001 був виданий на ім`я [PERSON] (а.с. 9). Крім цього, недоведеними є родинні стосунки між ним та дядьком. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом встановлення факту родинних стосунків між ним та спадкодавцем, факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу на земельну ділянку та визнання не неї за позивачем права власності в порядку спадкування. Суд частково погоджується з такими вимогами [PERSON] та при ухваленні рішення зважає на таке. За змістом ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~- в порядку цивільного судочинства розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що викладені в позовній заяві обставини щодо факту родинних стосунків між позивачем та [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами, зокрема: рішенням Лебединського райсуду від 26.12.2016 (а.с. 7-8), свідоцтвом про народження позивача (а.с. 10), відомостями, що містяться в листі (а.с. 11) та виписках з погосподарських книг Пристайлівської сільської ради (а.с. 12, 13, 14), наданих Пристайлівським старостинським округом, а також показами допитаного в ході судового розгляду свідка [PERSON] , які в сукупності підтверджують факт родинних стосунків, а саме, що [PERSON] є двоюрідним племінником померлого [INFO] [PERSON] . Щодо факту належності останньому правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, то в цій частині суд зважає на те, що у своєму листі (а.с. 11 на звороті) Пристайлівський старостинський округ повідомив, що у період з 23.08.1952 по 09.03.2003 в погосподарських книгах Пристайлівської сільської ради значиться запис на російській мові про [PERSON] , [INFO] , так само й маються відомості про приживання на території сільської ради громадянина із прізвищем [PERSON] , [INFO] . Чому, коли, на якій підставі і в якому документі були зроблені неправильні тлумачення прізвища не відомо. Таким чином, можна дійти висновку, що різне написання прізвища [PERSON] , а саме « [PERSON] » й « [PERSON] » мало місце внаслідок перекладу прізвища особи з української мови на російську, що й стало причиною неправильного написання прізвища власника земельної ділянки - [PERSON] в державному акті на право приватної власності на землю ІІ-СМ № 007868, виданому Пристайлівською сільською радою 24.08.2001 року на ім`я [PERSON] (а.с. 9). При цьому суд відзначає, що за змістом\~положень ч.\~ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Наведені позивачем факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку сторони відповідача та за умови підтвердження відповідними доказами визнаються міською радою у повному обсязі, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін. Таким чином, суд вважає, що зазначені факти підлягають встановленню, а вимоги позивача в цій частині - задоволенню. Обґрунтовуючи вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно [PERSON] , сторона посилається на те, що відповідно до статті 1265 ЦК України (в редакції станом на 16.01.2003) позивач має право на спадщину у п`яту чергу як двоюрідний племінник спадкодавця. Однак, погодитися з такими доводами суд не може. Згідно із п 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України\~2004\~року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 01.01.2004). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525\~ЦК Української\~РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу\~України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше\~01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Норми п. 5\~Прикінцевих та\~перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей\~ЦК\~застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги\~шостої ЦК\~може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм\~статей 529 531 ЦК УРСР. В даній справі встановлено, що спадщина після померлого [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до [INFO] . Тому положення ст.\~1265\~ЦК України не поширюються на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . До даної спадщини застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року, зокрема щодо кола спадкоємців за законом. Однак, такої черги спадкоємців за законом, до якої відносить себе позивач, ЦК УРСР\~1963\~року не передбачав, а відповідно дану спадщину він не прийняв та права на неї не має. Тому, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial