Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

08\~січня 2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] \~до Приватного\~акціонерного товариства\~«Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з ПАТ «ШУ «Покровське», він перебував у трудових відносинах з 28.02.2018 року. З 13.09.2018 року підприємство змінило назву на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське». Прийнятий на роботу він був прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. Звільнений 23.03.2023 року у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я за п.2 ст. 40 КЗпП України. 06.03.2023 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Король В., яким йому встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5 Si двобічна в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (II ст.) з легким ступенем зниження слуху за класифікацією [PERSON] та Пономарьової Н.І. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, JIH І-ІІ ст. (першого-другого ст.). Акт по формі П-4 складений з окремою думкою 3 членів комісії. Текст окремої думки абсолютно ідентичний, без дати та стосується незгоди членів комісії з п. 17 Акту щодо обстав, за яких виникли професійні захворювання та неможливості встановити осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. 16.03.2023 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, безстроково, з них: 30% по хр. радикулопатії, 25% по хрон. бронхиту та 10% по хр. с/п приглуховатісті. Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за профзахворюваннями, санаторно-курортне лікування по профрадикулопатії. За висновками про умови та характер праці йому протипоказана робота в підземних умовах виробництва, дії фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, шуму, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату. Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода. Згідно пункту 17 акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів), незабезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу), у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема через неможливість застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливість механізації та автоматизації певних видів робіт, щоб унеможливлювало або зводило до мінімуму важку ручну працю). Праця в умовах впливу пилу, переважно фібро генної дії, концентрація якої перевищувала ГДН, та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий, вимушеної робочої пози та значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри. У пункті 18 Акту від 06.03.2023 року зазначено, що причинами професійних захворювань є пил переважно фіброгенної дії- фактична величина 192,2мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Виробничий шум-фактична величина 90 дБА при нормативному значенні 80 д БА. Робоча поза у вимушеній позі 52 % часу зміни, в позі «стоячи» 40% часу зміни, при нормативному значенні періодичне перебування у незручній або фіксованій позі до 25%. у вимушеній позі до 10%; у позі «стоячи» до 60% часу зміни. Нахили корпусу- фактичне значення- 230 разів, при нормативному значенні 50-100 разів. Таким чином, його робота на користь підприємства була надважкою, з перевищенням гранично допустимих норм. Позивач знаходиться під наглядом лікарів декілька років. Неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно. Перебував на диспансерному обліку у сімейного лікаря, лікаря-сурдолога. Амбулаторно лікувався: -04.03.2019 - 18.03.2019 року Дз: ГРЗ з явищами трахеіту; -07.10.2019-21.10.2019 року Дз: Гостра люмболгія. -20.04.2020 - 0-5.05.2020 року Дз: Гострий обструктивний бронхіт 1 ст., дифузний пневмосклероз; після лікування стан не покращився, направлений на стаціонарне лікування. -06.05.2020 - 15.05.2020 року лікування в терапевтичному відділенні Дз: Хронічна бронхіт 2 ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз. Амбулаторне лікування: -03.08.20 - 24.08.2020 року Дз: гострий попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромом. Продовжив хворіти, направлений на стаціонарне лікування. -25.08.20 - 07.09.2020 року лікування в неврологічному відділенні Дз: хронічний вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромом, стадія тривалого загострення, вираженим порушенням статико динамічної функції хребта; Амбулаторне лікування: -15.03.2021 - 07.04.2021 року Дз: хронічний бронхіт 2 ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз ЛН 1-2 ст. -07.10.2021- 29.10.2021 року Дз: хронічний попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромом, стадія загострення; -08.04.2022 до 18.04.2022 року Дз: хронічний бронхіт 2 ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз ЛН 2 ст. Після лікування стан не покращився, направлений на стаціонарне лікування в терапевтичне відділення -19.04.2022-29.04.2022 року Дз: хронічний бронхіт 2 ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз ЛН 2 ст. та супутній Дз: хронічний попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромом, стадія тривалого загострення, вираженим порушенням статико динамічної функції хребта; Амбулаторне лікування: -07.11.2022-17.11.2022 року Дз: хронічний попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово-тонічним корінцевим синдромом, стадія тривалого загострення; Продовжив лікування в неврологічному відділенні: -18.11.2022 -29.11.2022 року з тим же діагнозом. Амбулаторне лікування: -16.01.2023 - 03.02.2023 року Дз: хронічний бронхіт 2 ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз ЛН 2 ст. Направлений в АМН України Інститут медицини праці (м. Київ) Клініка Профзахворювань на стац.обстеження з метою обстеження, лікування та вирішення експертних питань. З 09.02.2023 до 20.02.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва академії медичних наук України», з діагнозом: хронічна радикулопатія L5 S1 двобічна в стадії затихаючого загострення з помірними статико- динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сеисоневральна приглухуватість (II ст.) з легким ступенем зниження слуху за класифікацією [PERSON] та Пономарьової Н.І. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст.- захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані проведених клініко-функціональних обстежень, динаміка захворювань, їх розвиток в період роботи, інформація про умови праці за даними санітарно-гігієнічної характеристики від 28.12.2022 року, згідно якій він підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичного навантаження, вимушеній робочої пози), параметри яких перевищували допустимі величини, шуму, рівень якого перевищував ГДН, пилу, концентрація якого перевищувала ГДН. профмаршрут. Внаслідок професійних хвороб у нього з`явився постійний біль в поперековому відділі хребта, підсилюючий при фізичному навантаженні, оніміння, судоми в ногах, зниження слуху, шум, дзвін в ухах, головний біль, задуха при помірному фізичному навантаженні, кашель, підвищення артеріального тиску, швидка втомлюваність, загальна слабкість. Все це суттєво погіршило загальний стан його здоров`я. Через професійні захворювання, досить часто отримував та отримує лікування. Вимушений обмежувати себе в рухах, бо різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на самопочуття. Захворювання бронхів і легенів приводять до постійного відчуття слабкості, недомагання. Частий кашель, задишка позбавляють його нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей, бажань. Ці обставини спричиняють моральні страждання. Позивач виконував роботу в умовах впливу шкідливих факторів. Праця в шахті була важка, але він вимушений був працювати, оскільки оплата роботи підземного робітника задовольняла його потреби та основні потреби його сім`ї та давала право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку. Але, він не зміг отримати необхідний стаж, був звільнений через невідповідність займаній посаді за станом здоров`я. Позивач досить молода людина, що називається в розквіті сил, але через те, що відповідачем не виконаний обов`язок забезпечити безпечні умови праці, він отримав декілька професійних захворювань, що привело до інвалідизації. Він має неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO] , яка закінчує школу та має намір вступити до вищого навчального закладу. Його обов`язок забезпечити дитині нормальний розвиток та отримання вищої освіти, для чого певний час він повинен утримувати доньку, надавати матеріальне забезпечення. Його стан здоров`я не звільняє його від цього обов`язку, а лише ускладнює його. Йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на його психологічному стані,. Викладенні у позові обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому позивач отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 240 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. 08 січня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 09 січня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву 10.01.2024 року, що підтверджується супровідним листом на а.с. 38. 22 січня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з урахуванням факту роботи [PERSON] на різних підприємствах вугільної галузі та відсутності відомостей про час виникнення та період розвитку хронічного професійного захворювання, комісія не мала об`єктивної можливості встановити осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Отже, ПрАТ «ШУ «Покровське» не повинно нести відповідальність за дії, які не вчиняло. Позивачем не доведено, що були будь-які незаконні дії чи бездіяльність відповідача, що могли бути причиною профзахворювання та моральних страждань позивача. Відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення 240\~000,00 грн, як компенсації моральної шкоди є безпідставною та не підлягає задоволенню. Позовні вимоги позивача не підтверджуються належними доказами у справі, у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості, в трудових відносинах з відповідачем по справі позивач [PERSON] перебував з 28.02.2018 року. З 13.09.2018 року підприємство змінило назву на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське». Прийнятий на роботу він був прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. Звільнений 23.03.2023 року у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я за п.2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9-11). Під час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 06.03.2023 року, згідно якому зазначений діагноз: хронічна радикулопатія L5 Si двобічна в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (II ст.) з легким ступенем зниження слуху за класифікацією [PERSON] та Пономарьової Н.І. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, JIH І-ІІ ст. (першого-другого ст.) (а.с. 13-17). 16.03.2023\~року позивач\~був вперше\~оглянутий на\~МСЕК за\~професійними захворюваннями.\~Йому було\~встановлено первинно\~за сукупністю\~65%\~втрати професійної\~працездатності,\~безстроково,\~з них:\~30%\~по хр.\~радикулопатії,\~25%\~по хрон.\~бронхиту та\~10%\~по хр.\~с/п\~приглуховатісті.\~Первинно визнано\~інвалідом 3\~групи за\~професійними захворюваннями (а.с. 23). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 16.03.2023 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена на строк до 01 квітня 2026 року. Дата чергового перегляду 16 березня 2026 року (а.с. 23). В зв`язку цим 08 січня 2024 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Позивач тривалий час перебував на лікуванні (а.с. 21-22, 24-27). Позивачу внаслідок\~професійного захворювання\~ була\~заподіяна моральна\~шкода,\~яка полягає\~в тому,\~що він досить молода людина, що називається в розквіті сил, але через те, що відповідачем не виконаний обов`язок забезпечити безпечні умови праці, він отримав декілька професійних захворювань, що привело до інвалідизації. Йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на його психологічному стані. Позивач має неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO] (а.с.28-29), яка закінчує школу та має намір вступити до вищого навчального закладу. Його обов`язок забезпечити дитині нормальний розвиток та отримання вищої освіти, для чого певний час він повинен утримувати доньку, надавати матеріальне забезпечення. Його стан здоров`я не звільняє його від цього обов`язку, а лише ускладнює його. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 115\~000грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Щодо стягнення на користь позивача суми відшкодування без відрахування з неї податків та інших обов`язкових платежів суд виходить з наступного. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі №180/377/20. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1150,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial