Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Представник позивача 30.10.2023 звернувся до суду з вказаним позовом (в редакції заяви від 06.11.2023) в інтересах [PERSON] , посилаючись на те, що з 01.09.2012 по 25.05.2021 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу ними придбано нерухоме майно, що фактично належить їм двом на праві спільної сумісної власності, а саме - житловий будинок літ.А-1, загальною площею 74,4кв.м., житловою площею 59,4кв.м., гараж літ.Б, сарай літ.М, сарай літ О, навіс літ.Н, вбиральня літ.П, душ літ.Р, літня кухня літ.С, №3, 4, 6, 8 огорожа, II, III, IV, №7 огорожа, що розташовані за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.09.2017. Враховуючи вищевикладене сторона позивача просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок літ.А-1, загальною площею 74,4кв.м., житловою площею 59,4кв.м., гараж літ.Б, сарай літ.М, сарай літ О, навіс літ.Н, вбиральня літ.П, душ літ.Р, літня кухня літ.С, №3, 4, 6, 8 огорожа, II, III, IV, №7 огорожа, що розташовані за адресою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на частину вказаного житлового будинку; визнати за [PERSON] право на частину вказаного житлового будинку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 7179,00грн. Посилаючись на ст.60,69,71 СК України, позовні вимоги вмотивовані тим, що квартира була придбана під час шлюбу за письмової згоди позивача. Ухвалою суду від 03.11.2023 позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків. 08.11.2023 стороною позивача надано заява про усунення недоліків із доказами. 08.11.2023 ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 01.12.2023 на адресу суду від державного нотаріального архіву Миколаївської області надійшли копії документів, а саме - договір купівлі-продажу житлового будинку та документів, на підставі якого було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Черніковою О.Є. 23.09.2017 за р. №1572, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 06.12.2023 відповідач отримав на руки матеріали позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 25.01.2024 закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Представником позивача до суду надана заява, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю сторони позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову. Сторона відповідач в судове засідання не з`явився. Надано суду письмову заяву згідно якої заперечує проти задоволення, позову через його необґрунтованість, посилаючись на те, що спірний будинок придбав за власні кошти та він не є об`єктом спільної власності подружжя. Також просив розглянути справу в письмовому провадженні. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом наголошується, що в рамках цивільної справи № 487/1025/21 судом (рішення від 22.04.2021, провадження №2/487/1425/21) було встановлено, що сторони уклали шлюб 01.09.2012 (актовий запис №350). Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, сторони проживають окремо (позивач вказувала, що шлюбні відносини припинені з середини 2020 року), спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, що стало підставою для розірвання вказаного шлюбу, рішення суду набрало законної сили 25.05.2021. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.06.2023 житловий будинок літ.А-1, загальною площею 74,4кв.м., житловою площею 59,4кв.м., гараж літ.Б, сарай літ.М, сарай літ О, навіс літ.Н, вбиральня літ.П, душ літ.Р, літня кухня літ.С, №3, 4, 6, 8 огорожа, II, III, IV, №7 огорожа, що розташовані за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , частка 1/1, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1572, виданий 23.09.2017, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. З отриманої інформації від Державного нотаріального архіву Миколаївської області від 14.11.2023 №1191/01-21-2 вбачається, що приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. посвідчено 23.09.2017 договір купівлі-продажу житлового будинку літ.А-1, загальною площею 74,4кв.м., житловою площею 59,4кв.м., гараж літ.Б, сарай літ.М, сарай літ О, навіс літ.Н, вбиральня літ.П, душ літ.Р, літня кухня літ.С, №3, 4, 6, 8 огорожа, II, III, IV, №7 огорожа, що розташовані за адресою [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області 16.10.2015 за р. №5-124. Покупцем в договорі визначено [PERSON] , який на день укладення та підписання договору купівлі-продажу житлового будинку є одруженим та грошові кошти, які витрачаються ним на придбання житлового будинку є спільною сумісною власністю подружжя, про що викладено в заяві дружини ( [PERSON] ) покупця, підпис на якій засвідчено [PERSON] 23.09.2017 за р. №1571. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Твердження відповідача про те, що зазначене вище нерухоме майно є його особистим майном, оскільки\~віна продала квартиру, яка належала їй купила нежитлове приміщення по [ADDRESS] та\~створення батьками відповідача об`єктів нерухомості, як об`єктів своєї власності\~не заслуговують на увагу. Так, відповідно до пункту 3 частини\~першої\~статті\~57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. За правилами статей\~12,81 ЦПК України\~року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача,\~не надано нових належних та допустимих доказів, ніж ті які були об`єктом дослідження в цій справі, не спростовано презумпцію спільного майна, що є його процесуальним обов`язком. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що спірне майно: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 74,4кв.м., житловою площею 59,4кв.м., гараж літ.Б, сарай літ.М, сарай літ О, навіс літ.Н, вбиральня літ.П, душ літ.Р, літня кухня літ.С, №3, 4, 6, 8 огорожа, II, III, IV, №7 огорожа, що розташовані за адресою [ADDRESS] , придбано сторонами в період перебування у шлюбі за спільні кошти, спільною працею, є спільним майном [PERSON] та [PERSON] . Отже, доводи сторони позивача суд знаходить обґрунтованими, оскільки право позивача, передбачене\~ст.70 ч.1 СК України, презюмується, і вважає за необхідне захистити це право, визнавши спільним майном подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності - житловий будинок літ.А-1, загальною площею 74,4кв.м., житловою площею 59,4кв.м., гараж літ.Б, сарай літ.М, сарай літ О, навіс літ.Н, вбиральня літ.П, душ літ.Р, літня кухня літ.С, №3, 4, 6, 8 огорожа, II, III, IV, №7 огорожа, що розташовані за адресою [ADDRESS] , і визнавши за позивачем право власності на частину спірного майна за кожним. Стороною відповідача в підтвердження своїх заперечень не надано жодних належних та допустимих доказів. Враховуючи наведене позов підлягає задоволення.

Outcome: approved