Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, яка діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, яким просила визнати виконавчий напис №1838, вчинений 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19890,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог в позові зазначила, що вказаний виконавчий напис було видано безпідставно, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимога щодо стягнення з позивача заборгованості, на її думку, не є безспірною. Даний виконавчий напис стосується заборгованості за кредитним договором №2609635 від 06.08.2020 року, укладеним позивачем з ТОВ "Міолан", проте позивач не був належним чином повідомений про зміну первісного кредитора на відповідача. Нарахування приватним нотаріусом було здійснено поза межами строку кредитування. Відповідачем не було надано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, оскільки останній був підписаний в електронному вигляді, при цьому діючим законодавством не передбачено подання копії електронного договору в паперовій формі. Виконавчий напис було вчинено за відсутності засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 визнана незаконною та нечинною\~постанова КМУ\~від 26.11.2014\~року №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами, при цьому зазначила, що позивачем нотаріально посвідчених кредитних договорів не укладалось. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.09.2023 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання, яким заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що сума та вид виконаних робіт є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсності вартості наданих послуг. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Пояснень від неї не надходило. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Пояснень від нього не надходило. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію заяви про примусове виконання рішення; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2021 року; копію виконавчого напису від 20.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1838; копію кредитного договору №2609635 від 06.08.2020 року; копію графіку розрахунків; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги; копію договору №657/07-08-2023 про надання правової допомоги від 07.08.2023 року; копію адвокатського запиту; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до договору №657/07-08-2023 про надання правової допомоги від 07.08.2023 року; копію квитанції №657 від 07.08.2023 року; детальний опис робіт), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. Судом встановлено, що 06.08.2020 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2609635, згідно умов якого останній отримав кредит на умовах, визначених в договорі. 20.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1838, яким нотаріусом запропоновано звернути стягнути з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №2609635 від 06.08.2020 року, укладеним з ТОВ "МІЛОАН", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на користь останнього заборгованість за кредитним договором №2609635 від 06.08.2020 року, що утворилася за період з 29.12.2020 року по 26.02.2021 року, в загальній сумі 18960,00 грн. а саме: 4000 грн. - прострочена сума каредиту; 13800,00 грн. - прострочені проценти; 1160,00 грн. - заборгованість за комісією. Також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису, а всього 19890,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження 03.11.2021 року. Відповідно до вимог\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виходячи з положень\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що він був вчинений нотаріусом на підставі п.2 вказаного вище Переліку. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачалась можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, та для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлені такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Також слід зазначити висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.09.2021 року по справі №910/10374/17, згідно яких Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».\~\~Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.\~\~Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.\~\~Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.\~Відповідно до частин восьмої, одинадцятої\~статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України\~в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі -\~КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина\~постанови\~суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання\~постановою\~законної сили.\~У частині п`ятій\~статті 254 КАС України\~зазначено, що\~постанова\~або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду,\~постанова Верховного Суду України\~набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні,\~-через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.\~Постанова\~або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).\~Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. З вищенаведеного вбачається, що починаючи з 22 лютого 2017 року (набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14) кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.\~ В свою чергу стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано оригінал саме нотаріально посвідченого кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний кредитний договір було укладено лише в простій письмовій формі, а тому не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, недотримання вимог нотаріусом при вчиненні вищевказаного виконавчого напису щодо безпірності заборгованості обумовлена наступним. Як зазначалось, вище відповідно до вимог ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року, викладної у справі №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. П.1.3 кредитного договору №2609635 від 06.08.2020 року передбачено, що кредит надається строком на 15 днів з 06.08.2020 року (до 21.08.2020 року). З вищевказаного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29.12.2020 року по 26.02.2021 року. Тобто нарахування суми заборгованості проведено за період, що мав місце після закінчення строку кредитування, що в свою чергу не може вказувати на безспірність заборгованості. Аналіз досліджених судом обставин дає підстави для виснову щодо порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а відтак відсутності законних підстав у нотаріуса для його вчинення, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд прийшов до наступних висновків. Представником відповідача було надано до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1,3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (ч.3\~ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПУ України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (ч.3\~ст. 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8\~ст. 141 ЦПК України). Отже, гонорар адвоката визначається за умовами договору про надання правничої допомоги, залежить від обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості. Такі витрати мають бути співмірними (складність справи, витрачений час тощо). На підтвердження своїх вимог сторона, яка вимагає їх відшкодувати, має надати детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження обумовлених витрат в матеріалах справи наявні: ордер на надання правничої (правової) допомоги; копія договору №657/07-08-2023 про надання правової допомоги від 07.08.2023 року; копія адвокатського запиту; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до договору №657/07-08-2023 про надання правової допомоги від 07.08.2023 року; копія квитанції №657 від 07.08.2023 року; детальний опис робіт. Згідно наданих документів представником позивача були надані наступні послуги: надання усної консультації - 1500 грн., підготовка та написання адвокатського запиту - 500 грн., підготовка та написання позовної заяви - 6000 грн., а всього 8000 грн. На думку суду співмірним розміром правничої допомоги, з урахуванням складності даної справи, реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі до 4000 грн. Крім того, відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі сумі 1073 грн. 60 коп. за подачу позову. Загальна сума судових витрат становитть 5073 грн. 60 коп. На підстав викладеного та

Outcome: approved