Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. 13.09.2023 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що він та відповідач в 2018 році уклали між собою договір грошової позики від 30.06.2018 р. згідно з яким [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошову суму 130945 грн., що еквівалентно 5000,00 доларів США по курсу продажу долару США з зобов`язанням повернути борг до 01.08.2019 р. Отримання грошової позики відповідач підтвердив розпискою в присутності свідка [PERSON] . До теперішнього часу відповідач борг не повернув. 17.07.2023 року позивач направив претензію відповідачу з вимогою повернути борг, яка залишена без відповіді. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30.06.2018 року в сумі 244843 грн. 00 коп., яка складається з суми основного боргу 182843,00 грн., що еквівалентно 5000,00 доларів США та відсотки, передбачені п. 2.3. Договору за період з 30.06.2018 р. по 30.08.2023 р. - 62000,00 грн.\~ ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. У судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, до судового засідання неодноразово не з`явився, причини неявки суду не повідомив. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами\~та вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Судом встановлено, що 30.06.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений письмовий договір позики грошових коштів, за яким [PERSON] надав позику [PERSON] в розмірі 130945,00 грн., що еквівалентно 5000,00 доларів США. Позики повинна бути повернута в повному розмірі до 01.08.2019 року частинами щомісячно. Відповідно до п. 2.3 вказаного договору позичальник виплачує позикодавцю за користування позикою проценти в розмірі 12000,00 грн., рівними частками щомісячно по 1000,00 грн. Отримання відповідачем позики підтверджується розпискою від 30.06.2018 року. Відповідно до додаткової угоди від 23.07.2021 до Договору грошового займу від 30.06.2018, змінено строк повернення позики до 01.12.2021року. Відповідач, в порушення умов договору позики, свої зобов`язання належним чином не виконав, за весь період дії договору позики платежі ним не сплачені. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач не оспорював договір позики, не надав суду доказів, що договір укладений проти його справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав відзиву на позов та доказів того, що він договір не укладав, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договору та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. За таких обставин, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені витрати за сплату судового збору у розмірі 2448,43 грн.

Outcome: approved