Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що вона з чоловіком вирішили придбати житло. У лютому 2020 року їх знайомі повідомили про те, що жителька смт Тиврів [PERSON] продає свою квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] . Знайшовши номер телефону [PERSON] , в телефонному режимі домовились з нею про зустріч, під час якої [PERSON] повідомила, що власницею квартири, яку вона має намір продати є лише вона, інших власників, або осіб, які претендують чи можуть претендувати на квартиру чи її частку не має, і крім того будь-яка заборгованість по комунальних платежах по утриманню квартири відсутня. [PERSON] повідомила, що за свою квартиру хоче отримати 17500 доларів США. Вони вирішили взяти кредит та придбати вищевказану квартиру, про своє рішення вони повідомили [PERSON] , яка сказала, що в неї в даний час дуже складне матеріальне становище, вона просить їх, як аванс, заплатити 1500 доларів США, що є частиною від загальної, домовленої з нею суми за квартиру. Повіривши [PERSON] щодо того, що вона є єдиним власником квартири, яку вони планували купити, що жодних заборгованостей з комунальних платежів по квартирі немає, і що вони є єдиними покупцями цієї квартири, так як їм пояснила [PERSON] , вона з чоловіком у своїх родичів та близьких знайомих позичили 1500 доларів США, які як авансовий платіж за квартиру, 04.03.2020 вона передала [PERSON] . Перед передачею 1500 доларів США [PERSON] написала розписку в присутності свідків, що вона одержує від неї кошти, і що ті кошти - то частина від визначеного нею загального розміру вартості квартири. Через тиждень вона почула розмову двох жінок, які обговорювали те, що декілька днів назад чули, що [PERSON] шукає покупців на свою квартиру, це після того, як відповідачка отримала від неї авансовий платіж. Потім їй стало відомо, що [PERSON] має значну заборгованість по сплаті комунальних послуг за квартиру, яку вона мала намір в неї купити, і по якій вона їй сказала неправду щодо існуючої заборгованості. Під час розмови з [PERSON] , остання підтвердила, що по квартирі, яку позивач мала намір придбати, існує заборгованість по сплаті за отримані комунальні послуги. Дізнавшись про те, що відповідачка сказала неправду, навіть щодо існуючої заборгованості по сплаті комунальних послуг, і почувши про те, що вона продовжує виставляти квартиру на продаж, вона повідомила [PERSON] , що вони відмовляються від купівлі квартири, і просить повернути кошти, сплачені їй як авансовий платіж за квартиру. На неодноразові її прохання та прохання її чоловіка повернути їм кошти в сумі 1500 доларів США [PERSON] категорично відмовилась їх повертати. Щодо існування власноручно написаної розписки, [PERSON] їй повідомила, що ту розписку вона може використати в якості туалетного паперу. Просить стягнути [PERSON] на її користь сплачений нею авансовий платіж в розмірі 40001,40 грн. за неукладений між ними договір купівлі-продажу квартири. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме те, що отримала від [PERSON] кошти в сумі 1500 доларів США та написала розписку в присутності свідків. А також зазначила, що готова повернути половину суми, а саме 20000 грн. Згідно наданої суду заяви відповідачка повідомляла, що позивачкою у позовній заяві викладено завідомо неправдиві відомості, що свідчать про часткову необґрунтованість позовних вимог та відсутністю доказів на підтвердження даних обставин. \~ \~ \~ \~ Зокрема при зустрічі з позивачем, яка була покупцем квартири, їй було зазначено, що трьохкімнатна квартира в [ADDRESS] , належить саме її дочці [PERSON] , яка проживала в Києві, а не є її власністю, як позивач зазначила в позовній заяві. При огляді даної квартири позивачці було надано документи, технічний паспорт, а також узгоджено вартість квартири у сумі 17500 доларів США. У зв`язку із тим, що у позивачки на той час не було зібрано потрібної суми для оплати вартості квартири, вона погодилася з від термінуванням платежу та оформлення договору купівлі-продажу до кінця червня 2020 року, при умові надання завдатку у розмірі 1500 доларів США, як гарантію того, що позивачка придбає цю квартиру, а не аванс через скрутне матеріальне становище, як вказує у позовній заяві позивачка. За допомогою адвоката в присутності позивачки нею була написана розписка при передачі завдатку за квартиру в сумі 1500 доларів США в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] 04.03.2020. В розписці відсутній вид платежу як "завдаток" або "авансовий платіж". Тимчасовий договір між позивачкою та продавцем [PERSON] не укладено через відсутність на той період власника квартири. Одразу після отримання завдатку [PERSON] було знято оголошення про продаж квартири. Позивач в позовній заяві зазначає, що відмовилась від покупки квартири у зв`язку із тим, що почула розмови людей, що квартира і далі продається, а також, що за квартирою рахуються великі борги а комунальні послуги, існування яких вона підтвердила, хоча такої розмови між позивачем і нею не було, зазначає, що це наклеп і неправдива інформація, що не відповідає дійсності і не підтверджена жодними фактами. На підтвердження відсутності боргів надає довідки від підприємств-постачальників. Вважає, що відмова позивача від купівлі квартири не підтверджена фактами. Так, як позивачем не було зібрано решти коштів у сумі 16000 доларів США на оплату за квартиру, чоловіком позивача було запропоновано поселити їх у квартиру і вони частинами будуть оплачувати борг з подальшим переоформленням цієї квартири. На таку пропозицію вона не погодилась. Тому при зверненні позивачки до неї щодо повернення коштів переданих їй, як попередній завдаток за квартиру, нею було відмовлено в їх поверненні, у зв`язку тим, що продаж квартири не відбувся за ініціативи позивача, і на той час позивачем було придбано інше житло. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч.3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом встановлено, що сторони домовлялись укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , що стверджується їхніми поясненнями в судовому засіданні. Попередній договір між ними не укладався. Згідно оригіналу розписки (а.с.73) 04.03.2020 відповідачка отримала від позивачки 1500 доларів США в рахунок оплати за квартиру за вищевказаною адресою. Позивачка відмовилась від укладання договору купівлі-продажу, посилаючись на заборгованість по сплаті комунальних послуг. Відповідачкою надано суду довідки, а саме: довідка видана ТОВ "Енера Вінниця" на ім`я [PERSON] , жительки [ADDRESS] , про те що станом на 01.10.2020 заборгованості за електричну енергію немає (а.с.68), довідку про розмір платежів за житлово-комунальні послуги видану Тиврівським ККП на ім`я [PERSON] , жительки [ADDRESS] , про те що станом на 01.10.2020 боргу немає (а.с.69), довідку №198 видану АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на ім`я [PERSON] , жителя [ADDRESS] , про те що станом на 02.10.2020 за доставку природного газу заборгованість відсутня (а.с.70), довідку №199, видану ТОВ "Вінницягаз Збут" на ім`я [PERSON] , жителя [ADDRESS] , про те що станом на 02.10.2020 за користуванням природним газом заборгованість відсутня (а.с.71). Суд не бере до уваги вищевказані довідки надані відповідачем, оскільки вони видані станом на 01.10.2020 та 02.10.2020, а позивачем позов до суду подано 07.07.2020, довідки видані на ім`я інших осіб. Відповідачем [PERSON] не надано до суду довіреність, на підставі якої власник [PERSON] уповноважила б її здійснювати продаж належної їй квартири, а тому відповідачка не мала права на продаж даної квартири та на отримання грошових коштів в рахунок оплати за неї. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 та Постанові від 02.09.2015 у справі №6-226цс14, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Враховуючи вимоги закону до форми договору купівлі-продажу нерухомості, який повинен бути нотаріально посвідчений, попередній договір в такому випадку також має бути нотаріально посвідченим. Тобто, за змістом вказаних постанов будь-яких підстав утримувати аванс у продавця не існує, якщо попередній договір або договір про наміри укласти договір не було укладено у нотаріальній формі. В даному випадку між сторонами не було укладено попереднього договору, що ними не спростовується, а виникли лише наміри, які не були реалізовані, а тому сума авансу, яка передана позивачем на користь відповідача в розмірі 1500 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату звернення до суду складає 400001,40 грн. підлягає поверненню, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~відтак судприсуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved