Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

19.12.2023 адвокат Павелко Р.С., діючи в інтересах позивачки [PERSON] , через систему "Електронний суд" звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини та аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання позивачки з дня її звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, чим порушує їхні права. Крім того, просив стягнути із відповідача на користь позивачки судові витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. 26.12.2023 у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Відповідач протягом строку, встановленого судом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, прохав стягнути із нього 50% судових витрат у зв`язку із визнанням ним позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач є батьком, а позивачка - матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією ID-картки позивачки № [NUMBER] . Малолітній син проживає та зареєстрований разом з позивачкою, своєю матір`ю, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця його проживання від 17.06.2021 та копією довідки від 17.10.2023, виданих виконкомом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області. Відповідач [PERSON] працює лісорубум у філії "Миргородське лісове господарство "Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" з 01.06.2023, отримує дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою, виданою цією установою, від 05.01.2024. Відповідач позовні вимоги позивачки визнав в повному об`ємі, що підтверджується наданим ним до суду відзивом на позовну заяву від 16.01.2024. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину, визначається судом. Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Спірні правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає неповнолітня дитина до досягнення дитиною 3-річного віку регулюються ч. ч. 2,4 ст. 84, 180, 181 п.3, 182 ч.2, 184 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює і незалежно від її матеріального стану, при умові, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю - позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні, матеріальної допомоги на утримання дитини та позивачки відповідач не надає. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, працює, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, відомостей про наявність тяжких захворювань або якихось вад здоров`я, інших утриманців суду не надано, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, визначення указаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до реалізації права дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Зважаючи на те, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, остання доглядає за дитиною, відповідач добровільно матеріальної допомоги їй не надає, хоча є працездатним та може таку допомогу надавати, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, враховуючи позицію відповідача, який повністю визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що з нього слід проводити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, на користь позивачки, а також необхідно проводити стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на користь позивачки, до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Зважаючи на викладене, з огляду на задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору на користь держави. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як заява про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% від суми судового збору, яка становить 2422,40 грн (оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги), що складає 1211,20 грн. Іншу частину судового збору слід компенсувати за рахунок держави. Крім того, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн на підставі: копії витягу з договору б/н від 07.12.2023; детального опису робіт (наданих послуг) від 18.12.2023; квитанції до прибуткового касового ордеру б/н № 38 від 07.12.2023 про фактичну оплату наданих послуг в сумі 4000,00 грн; копії ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ № 1186172. Суд, проаналізувавши надані докази, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати позивачки на правову допомогу наведені в детальному описі робіт (наданих послуг) від 18.12.2023 та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивачки у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та цілком пропорційний предмету спору та складності справи. Оскільки позов задоволено повністю, тому понесені та документально підтверджені позивачкою судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн підлягають стягненню із відповідача на її користь. На підставі викладеного і

Outcome: approved