Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернулось 02.01.2024 до суду з позовом, сформованим в системі «Електронний суд», в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 1070-1792 від 25.07.2022, в розмірі 18500,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 3700,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 14800,00 гривень, та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 25.07.2022 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] за допомогою вебсайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1070-1792. Зазначений кредитний договір разом з правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначають всі його істотні умови, та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. На виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей Закону України "Про електронну комерцію" зі споживачем було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор А468. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінета, без отримання одноразового ідентифікатора для підписання угоди кредитний договір не був би укладений. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 3700,00 гривень; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків користування кредитом); знижена % ставка - 2,50 %; стандартна % ставка - 3,00 %. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідач всупереч умовам кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Станом на 22.12.2023 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору становлять 36741,00 гривень, що складаються з: прострочена заборгованість за кредитом - 3700,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 33041,00 гривень. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 18241,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 18500,00 гривень. Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має свідоме порушення зобов`язання, визначеного в кредитному договорі, що тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом (а.с.1-11). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2024 цивільна справа № 343/9/24 про стягнення заборгованості передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.74). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.01.2024 відкрито провадження у справі № 343/9/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі з позовною заявою та додатками для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзивів на позов, які повинні відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, а також доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, і документів, що підтверджують надіслання (надання) відзивів та доданих до нього доказів іншим учасникам справи (а.с.76). Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Войтович Л.В.(договір №24/27Ф про надання правової допомоги від 18.01.2024 а.с.92-93, ордер серії АА №1394392 а.с.95), 24.01.2024 подала відзив на позов, сформований в системі «Електронний суд», в якому зазначила, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, в тому числі, за відсотками, і таким чином не можливо встановити обґрунтований розмір заявлених позовних вимог, на підставі лише загальної вартості несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашення позичальником тіла кредиту та відсотків. Позивач не надав до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких можливо було самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Зазначила, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку ТОВ «Укр Кредит Фінанс»). Оскільки умови договору приєднання розробляються кредитодавцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № 1070-1792 від 25.07.2022 , посилається на копію паспорта споживчого кредиту, копія пропозиції укласти договір (оферти) та правил про надання коштів у позику ТОВ «Укр Кредит Фінанс», як невід`ємні частини спірного договору. В паспорті споживчого кредиту, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені певні умови надання позивачем фінансових послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила та паспорт споживчого кредиту розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, нібито підписуючи пропозицію укласти договір (оферту), а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Вважають, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання фінансових послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила фінансових послуг, відсутність у матеріалах справи підписаної відповідачем прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) та паспорту споживчого кредиту, щодо домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем умови і правила споживчого кредиту, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання кредитором додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника та паспорті споживчого кредиту. Слід зазначити, що наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил споживчого кредиту не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид споживчого кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. У постанові Верховного суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6- 16цс15) посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше у постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), що було обов`язковим згідно з частиною першою статті 360-7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття постанови) відсутнє. Вважають, що пропозиція укласти договір (оферта) та правил про надання коштів у позику, які містяться в матеріалах даної справи, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.07.2022 шляхом нібито підписання прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору та паспорту споживчого кредиту, які в свою чергу містяться в матеріалах справи. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625,1048 ЦК України позивач не пред`явив. Позивач посилався на те, що нібито направляв відповідачеві СМС- повідомлення. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між кредитором та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів"(далі Закон № 1023-ХІІ). Тому вважають, що у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , ТОВ «Укр Кредит Фінанс» дотрималось вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме: тих умов, про які вважав узгодженими. Крім того, 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України N° 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) - неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 10561 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважають позовні вимоги позивача необґрунтованими (а.с.82-88). Представник позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" Підлетейчук М.М. ( довіреність від 07.09.2023 а.с.69-70) в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, подав клопотання, згідно якого просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення , не заперечує (а.с.7169). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з датою отримання 10.01.2024 (а.с.80). Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Войтович Л.В. (договір №24/27Ф про надання правової допомоги від 18.01.2024 а.с.92-93, ордер серії АА №1394392 а.с.95) 30.01.2024 подала заяву, сформовану в системі "Електронний суд", згідно якої просить розгляд справи проводити без участі відповідачки та її представника за наявними у матеріалах справи документами. В задоволенні позову ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] просить відмовити, стягнувши з позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень (а.с.107-109). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вивчивши відзив на позов, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Судом встановлено, що 25.07.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1070-1792 шляхом підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А468. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п.2.2 договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, дата видачі кредиту - 25.07.2022, останній календарний день першого базового періоду - 07.08.2022, сума кредиту - 3700,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом 1295,00 грн, разом до сплати 4995,00 грн. Сторони також узгодили, що кредитодавець надсилає позичальнику підписаний договір в особистий кабінет позичальника та на його електронну адресу [INFO] (п. 3.11). Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.2). Плата за видачу кредиту передбачена в формі процентів, тип процентної ставки - фіксована (п. 4.3). Базовий період складає 14 календарних днів (п. 4.4). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до фактичного повернення всієї суми кредиту, за такою ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом (п. 4.6). Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту - 21.05.2023. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 4.8). Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 37000,00 гривень та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 33300,00 гривень (п. 4.10). Кредитний договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А468 та засвідчено кредитодавцем кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Позичальник також вказав свої паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, номер особистого електронного платіжного засобу (а.с.15-25) . Порядок і умови відкриття ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" кредитної лінії, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, визначено у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які підписані позичальником [PERSON] 25.07.2022 одноразовим ідентифікатором А468 (а.с. 27-39). Також до укладення вищевказаного кредитного договору [PERSON] ознайомилася із паспортом споживчого кредита, що підтвердила електронним підписом одноразовим ідентифікатором А468 (а.с. 40-43). Згідно із довідкою про перерахування суми кредиту № 1070-1792 від 25.07.2022, [PERSON] за допомогою системи LiqPay на підставі кредитного договору № 1070-1792 від 25.07.2022 видано кредитні кошти на суму 3700,00 гривень (а.с. 26). На підтвердження перерахування кредитних коштів за допомогою системи LiqPay надано повідомлення від АТ "КБ "ПриватБанк", в якому серед іншого вказано, що за допомогою вказаної системи 25.07.2022 перераховано 3700,00 гривень на картку [NUMBER] , що відповідає номеру особистого платіжного засобу, вказаному позичальником у договорі про відкриття кредитної лінії № 1070-1792 (а.с.49- 55). Натомість, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно з довідкою про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надано кошти в позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, станом на 22.12.2023, загальна заборгованість за кредитом № 1070-1792 від 25.07.2022 становить 36741,00 гривень, з яких: основний борг - 3700,00 гривень, залишок відсотків - 33041,00 гривень (а.с. 56-60). Як встановлено в судовому засіданні , кредитодавцем прийнято рішення про застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 18241,00 гривень. Таким чином судом встановлено, що відповідачка належним чином свої обов`язки за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості, яка станом на 22.12.2023 складає 36 741.00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 3700,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 33041.00 гривень. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачкою [PERSON] . При цьому, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором. Доводи представника відповідачки [PERSON] - адвоката Войтович Л.В., що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, в тому числі, за відсотками, і таким чином не можливо встановити обґрунтований розмір заявлених позовних вимог, на підставі лише загальної вартості несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашення позичальником тіла кредиту та відсотків суд вважає безпідставними, оскільки зазначені доводи є лише суб`єктивною думкою сторони відповідача, яка лише свідчить про їх незгоду із нарахованою сумою заборгованості, разом з цим, будь-яких інших розрахунків заборгованості ні відповідачкою ні її представником не долучено до матеріалів справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1070-1792 від 25.07.2022 (а.с.26) , перерахування яких підтверджується копією листа АТ КБ «ПриватБанк» від 25.12.2023 (а. с. 49-55). При цьому, в матеріалах справи є відповідна довідка, яка підтверджує заборгованість [PERSON] по кредиту на загальну суму 36741,00 грн., з яких основний борг 3700,00 грн., залишок відсотків 33041,00 грн. (а. с. 56-60). З досліджених матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору № 1070-1972 від 25.07.2022 про відкриття кредитної лінії укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Крім того, проценти за користування кредитом визначено згідно положень ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону, а тому посилання представника відповідачки на Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та Закону України "Про споживче кредитування" суд вважає помилковими . Відповідачка розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що нею під сумнів не ставиться. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідачки боргу за кредитним договором №1070-1792 від 25.07.2022 на загальну суму 18500,00 грн. Будь-яких контррозрахунків вказаної складової заборгованості, та й заборгованості в цілому, стороною відповідачки не надано. Суд вважає помилковими аргументи представника відповідачки адвоката Войтович Л.В. про те, що між сторонами кредитний договір укладався шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому відповідно до правил ч.1ст.634 ЦК України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У дані справі, договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Так, з матеріалів справи вбачається, що договір № 1070-1792, укладений між сторонами 25.07.2022 в електронній формі містить електронний підпис відповідачки у формі електронного підпису одноразовим ідентифікатором із зазначенням пароля А468 та представника Товариства, а тому має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Також слід наголосити, що паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення кредитного договору має підпис споживача (відповідачки) із зазначенням номера паролю А468. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» оспорювані кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Також суд дійшов до висновку про безпідставність доводів представника відповідачки про порушення положень ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Суд виходить з того, що між сторонами укладено договір у формі електронного документу з накладенням позичальником відповідного електронного підпису, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. При цьому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа. Зі змісту оскаржуваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування з якими відповідачка погодилася шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідачки. Також безпідставними є твердження представника відповідачки про те, що перед укладенням договору вона не була ознайомлена з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, звернувшись до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із заявкою на отримання кредиту та підписавши договір відповідачка засвідчила той факт, що вона обізнана з Правилами, які включають в себе і умови кредитування. Отже, відповідачка [PERSON] , підписуючи кредитний договір, усвідомлювала, що сума отриманого кредиту складає 3700,00 грн, вказані кошти остання отримує строком на 14 календарних днів, під час вказаного строку діє знижена процентна ставка в розмірі 2,5% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредиту, тобто у разі внесення коштів з метою погашення заборгованості за тілом кредиту і розмір коштів, які підлягатимуть сплаті як відсотки порівняно зменшуватиметься. При цьому, повідомлено, що у разі непогашення заборгованості у строк, встановлений в договорі, тобто 14 днів, розмір відсотків перераховуватиметься з процентної ставки в 3% від суми заборгованості. При цьому, умови договору та правил надання кредиту не позбавляють відповідачку права на дострокове повернення кредиту зі сплатою процентів за фактичний час користування кредитом. Підписанням паспорту споживчого кредиту, [PERSON] , підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі тривалого невиконання нею зобов`язань за таким договором. Суд зауважує, що паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору, його метою є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній банківській установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, він має право відмовитися від отримання відповідної банківської послуги. На момент укладення кредитного договору [PERSON] не зверталася до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює. Крім того, суд звертає увагу на те, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. А тому, враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, натомість [PERSON] погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, [PERSON] засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Враховуючи те, що відповідачка, будучи ознайомлена з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяла на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 530, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved