Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , згідно з яким просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду від 22.05.2018 у справі № 569/2901/18 та стягувати з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 травня 2018 року між сторонами було розірвано шлюб, згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.05.2018, справа № 569/2901/18. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 лютого 2006 року, встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу на утриманні позивачки залишився неповнолітній син - [PERSON] . Згідно з вказаним рішенням Рівненського міського суду від 22.05.2018 у справі № 569/2901/18, суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно починаючи з 26 лютого 2018 року і до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~На той\~час позовні\~вимоги позивачки\~були вмотивовані\~тим,\~що відповідач\~не мав\~постійного доходу,\~а тому\~позивачка була\~змушена звернутись\~до суду\~із заявою\~про стягнення\~аліментів саме\~у твердій\~грошовій сумі.\~Однак,\~на сьогоднішній\~день виявилось,\~що відповідач\~проходить військову\~службу за\~контрактом у\~військовій частині\~ [NUMBER] \~( [ADDRESS] ) по теперішній час. Оскільки після винесення Рівненським міським судом рішення про стягнення аліментів відповідач практично не сплачував аліменти (у зв`язку з чим виникла заборгованість понад 100 тис.грн.) на утримання неповнолітнього сина, позивачка змушена звернутись до суду із даною позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на підставі отримання ним доходу на постійній основі. Ухвалою суду від 16.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове\~засідання для\~розгляду справи\~по суті\~призначено на 15.11.2023. 15 листопада 2023 року розгляд справи було відкладено на 08.12.2023, згодом на 18.12.2023 та на 26.12.2023. 16 листопада 2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що [PERSON] в квітні 2022 року отримав поранення і на даний час втратив 50 % працездатності та має інвалідність третьої групи з червня 2023 року. На даний час [PERSON] рахується на службі за контрактом в складі Збройних сил України, що переведені на воєнний стан, проте фактично постійно проводить час на лікуванні в різних військових госпіталях. Відповідно більшу частину зароблених коштів відповідач витрачає на своє лікування та підтримку стану здоров`я на хоча б стабільному рівні 50% втрати працездатності. Тому, вважає, що не в інтересах дитини змінювати спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, оскільки відповідач в будь-який момент може втратити роботу за контрактом через нестабільний стан здоров`я. Просить суд відмовити в задоволенні позову. 06 грудня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказує, що зміна способу аліментів є абсолютно обґрунтованою, зауважує, що позивачка не просить суд збільшити розмір аліментів. Така зміна способу необхідна для задоволення потреб дитини, яка потребує великої кількості вітамінів, збалансованого харчування, можливості відвідувати гуртки, а відповідач має постійне місце праці та стабільні доходи. 20 грудня 2023 року представником відповідача подано заперечення, в якому зазначається неможливість відповідача збільшити розмір аліментів на дитину (а зі зміною способу їх стягнення фактично і відбудеться збільшення) через проблеми зі здоров`ям, що настали після поранення, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 30.01.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено. Представник позивача у судовому засіданні 30 січня 2024 року підтримала позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. Також вказав, що 06.02.2024 дитина сторін досягне повноліття, а відтак вимога про зміну способу стягнення аліментів є необгрунтованою. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши обставини у справі, судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції 16 лютого 2006 року, актовий запис № 325, встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22\~травня 2018\~року у\~справі №569/2901/18, суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно починаючи з 26 лютого 2018 року і до повноліття дитини. Згідно довідки № 599 від 25.10.2022, виданої Військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, солдат [PERSON] проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 201320 серії 12 ААГ, відповідач має третю групу інвалідності з 05.06.2023. Згідно направлення від 09.11.2023 № 8663, виданого \~ \~ \~ \~Військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, солдат [PERSON] направлявся на лікування та реабілітацію. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 1-3 ст. 181 СК України). Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Звертаючись до суду, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються із відповідача на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22\~травня 2018\~року у\~справі №569/2901/18 з твердої грошової суми на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Суд наголошує, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Як було встановлено судом, дитина сторін - [PERSON] , народився [INFO] , та відповідно досягне повноліття [INFO] . Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. За наведеного, враховуючи, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду та з огляду на те, що судове рішення, прийняте судом за результатами розгляду цього спору, набере законної сили після досягнення дитиною сторін, [PERSON] , повноліття, суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів є безпідставною та необгрунтованою, а відтак у її задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed