Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

23 травня 2023 року Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» (далі АТ «АКБ «Конкорд») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме просить стягнути суму боргу за договором позики № 60.14.000203 від 18 листопада 2019 року в розмірі 7\~042, 89 гривень, з яких 5\~000, 00 гривень сума заборгованості за прострочене тіло кредиту, 743, 49 гривень сума заборгованості за простроченими відсотками, 1\~299, 40 гривень плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що 18 листопада 2019 року між АТ «АКБ «Конкорд» та [PERSON] було підписано заяву про надання кредиту/Кредитний договір № 60.10.000203. 18 листопада 2019 року між АТ «АКБ «Конкорд» та відповідачем було підписано Заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/договір платіжної картки, підписанням якої відповідач надав позивачу свою згоду на відкриття поточного рахунку на умовах, викладених у цій Заяві, а також повністю та безумовно прийняв пропозицію Банку укласти Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ «Конкорд» на умовах, зазначених в Публічному договорі. Вказує, що Банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю. 18 листопада 2019 року між банком та [PERSON] було підписано Анкету-заяву на отримання кредитного ліміту. Відповідно до заяви [PERSON] звернувся до банку із офертою та проханням надати ккредит у національній валюті в розмірі 5\~000, 00 гривень до 17 листопада 2021 року, процентна ставка 45 % річних, на умовах та в порядку, передбаченому в Заяві та Публічному договорі. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Звертає увагу, що після закінчення строку кредитування АТ «АКБ «Конкорд» припинив нараховувати поточну заборгованість за тілом кредиту та відсотками, нараховуючи лише плату за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, а також переніс суму поточної заборгованості на відповідні рахунки обліку простроченої заборгованості. У зв`язку із порушенням умов Заяви про надання кредиту/Кредитного договору № 60.10.000203 від 18 листопада 2019 року, станом на 23 лютого 2023 року, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 7\~042, 89 гривень. Посилаючись на викладене, АТ «АКБ «Конкорд» просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не прибув, однак у позові просить розгляд справи проводити за відсутності представника банку, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Також подав заяву про відкладення розгляду справи до 20 лютого 2024 року, оскільки бажає добровільно сплатити заборгованість. Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відкладення розгляду справи зважаючи на те, що [PERSON] подавав аналогічні заяви про відкладення розгляду справи, з метою добровільної сплати заборгованості 28 червня 2023 року, 18 вересня 2023 року, 22 листопада 2023 року, однак не сплачує таку. За таких обставин повторне відкладення розгляду справи, у зв`язку з черговою неявкою відповідача, не відповідатиме вимогам розумного строку розгляду справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 січня 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 22 січня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 29 січня 2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, 18 листопада 2019 року між АТ «АКБ «Конкорд» та відповідачем було укладено кредитний договір № 60.14.000203 шляхом підписання заяви про надання кредиту/кредитний договір № 60.14.000203, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5\~000, 00 гривень строком до 17 листопада 2021 року. Відповідно до розділу 13а вказаної заяви про надання кредиту/кредитний договір № 60.14.000203 від 18 листопада 2019 року, відсоткова ставка становить 45 % річних, в пільговий період - 0,01% річних, плата за супроводження простроченої заборгованості по кредиту/несанкціонованої заборгованості - 7,6% на місяць, санкції за порушення зобов`язань за кредитом - 7,6% на місяць від суми простроченої заборгованості + 10 грн. щоденно. У Розділі 14 вищевказаного договору сторони погодили, зокрема, що підписанням цієї заяви позичальник погоджується з тим, що за умови підписання цієї заяви про надання кредиту нею, підписання та скріплення печаткою зі сторони банку та надання кредиту (що разом вважається акцептом банку), ця Заява разом з Графіком платежів/Розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, Публічний договір та Тарифами банку складають кредитний договір, строк дії якого зазначений в Розділі 13 цієї заяви в графі строк кредиту. Також підписанням вказаної заяви про надання кредиту відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію банку укласти Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ «Конкорд» на умовах, зазначених у вказаному Публічному договорі. Відповідач підтвердив, що перед поданням цієї заяви він ознайомився з Тарифами Банку, та умовами вказаного Публічного договору, які знаходяться на офіційному сайті Банку за електронною адресою https://www.concord.ua/ та в установі/відділенні Банку, та були надані йому для ознайомлення в паперовому виді, та пояснені в усному порядку, з ними погодився та зобов`язався виконувати. 18 листопада 2019 року відповідачем було отримано платіжну картку, про що свідчить письмова розписка клієнта. У наданому позивачем Тарифному пакеті на випуск та обслуговування банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» «ONECARD», який підписаний відповідачем, зазначено, що останній з тарифами ознайомлений та отримав 18 листопада 2019 року. Підписанням паспорта споживчого кредиту «ONECARD», який підписаний сторонами 18 листопада 2019 року, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 23 лютого 2023 року він має заборгованість перед позивачем в розмірі 7\~042, 89 гривень, з яких 5\~000, 00 гривень сума заборгованості за прострочене тіло кредиту, 743, 49 гривень сума заборгованості за простроченими відсотками, 1\~299, 40 гривень плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості. Відповідачу направлялись повідомлення-вимога про добровільну сплату заборгованості, яка вручена відповідачу особисто 24 березня 2023 року. Кредитний договір № 60.14.000203 від 18 листопада 2019 року, укладений між АТ «АКБ «Конкорд» та [PERSON] є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. Частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 3 вказаної вище статті визначено перелік несправедливих умов договору. А відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення вищевказаного кредитного договору) послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В силу положень ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Факт виявлення бажання відповідача на отримання кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також строк кредитування були викладені у підписаній відповідачем заяві позичальника. Відповідач користувався наданими банком коштами, про що свідчить рух коштів по картковому рахунку, згідно з наданою випискою банку. Вказані обставини ним не спростовані. Таким чином суд дійшов висновку, що між сторонами в письмовій формі погоджені розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, плати за супроводження простроченої заборгованості та пені, а також строк кредитування. Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором щодо надання кредитних коштів банк виконав своєчасно, надававши кошти в повному обсязі. Відповідач користувався наданими банком коштами, про що свідчить рух коштів по картковому рахунку, згідно з наданою випискою банку. Вказані обставини ним не спростовані. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач допустив прострочення платежів, внаслідок чого станом на 23 лютого 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 7\~042, 89 гривень, з яких 5\~000, 00 гривень сума заборгованості за прострочене тіло кредиту, 743, 49 гривень сума заборгованості за простроченими відсотками, 1\~299, 40 гривень плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості. На вимогу банку про необхідність виконати грошові зобов`язання за кредитним договором відповідач не відреагував. Відповідач обізнаний про наявність заборгованості за кредитом та її розмір, відомостей про її погашення та жодних заперечень щодо позову суду не надав, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 7\~042, 89 гривень, що визначений у розрахунку заборгованості, є обґрунтованими. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2684, 00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 10 травня 2023 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] слід стягнути на користь АТ «АКТ «Конкорд» судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень. За змістом прохальної частини позовної заяви представник позивача заявиа вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1\~127, 86 гривень, що становить 16 % від ціни позову. На підтвердження наведеного позивачем надано витяг із Договору про надання правової допомоги від 25 листопада 202 року, у якому вказано про винагороду виконавцю АО «Бізнес і право», і що АТ «АКБ «Конкорд» бере на себе зобов`язання сплатити винагороду. Договір про надання правової допомоги містить загальний опис видів правової допомоги, які може надавати адвокатське об`єднання та порядок розрахунку гонорару. Так, відповідно до розділу 4 договору про надання правової допомоги сума гонорару визначається у відсотках від сум, що фактично надійшли на погашення заборгованості, переданої виконавцю на обслуговування. За правилами ст.133 Цивільного процесуального кодексу України судові, витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За положеннями частини 3 вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Ухвалою судді від 26 травня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З моменту відкриття провадження у справі представник позивача не надала розрахунок витрат на надання правничої допомоги та документального підтвердження понесення таких витрат. Згідно з ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на відсутність доказів про склад та розмір витрат на правничу допомогу вимога про відшкодування таких витрат задоволенню не підлягає.

Outcome: approved