Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] зверулась до суду з позовом до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, третя особа: [PERSON] про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у справі перебувала з [PERSON] у шлюбі до його смерті - [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно. [PERSON] у грудні 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно рішення якого позов задоволено та ухвалено стягнути на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 700000, 00 грн. Спадкожмці першої черги- дружина та син померлого звернулись до 12 КДНК із заявами про прийняття спадщини. 11.04.2023 року між спадкоємцями укладено договір про поділ спдщини. Також 12 КДНК видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1751/02-31 від 11.04.2023 року, згідно якої [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти, у зв`язку з відстуністю складу спадкового майна (неможливості встановити факт розахунку за вказаним судовим рішенням, а саме: проведення стягнення на ім`я спадкодавця від спадкоємця). Вважає, що дана постанова є протиправною, необґрунтованою та такою, що порушує законні права позивача, як спадкоємця, оскільки спадщина була прийнята та вчинені всі необхідні дії для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, огляду н ате, що всупереч нормам законодавства в постанові не вказано належним чином причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на норми чинного законодавства. Окрім цього, без отримання свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти (заборгованість) позивач не має змогу здійснити процесуальне правонаступництво, яке необхідне для проведення стягнення за рішенням суду. А отже, просить скасувати постанову державного нотаіуса 12 КДНК Черноморченко О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2023 року №1751/02-31 та стягнути судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Третя особа та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Суд, розглянувши подані документи, а також копію спадкової справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Судом встановлено, що 11.07.2022 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №657/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] та син [PERSON] 11.07.2022 року спадкоємцем за законом [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини на спадкове майно. 11.04.2023 року між [PERSON] , та [PERSON] укладено договір про поділ спадщини на спадкове майно після смерті [PERSON] . Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2022 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, позов задоволено та стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 12.06.2021 року у розмірі 700000,00 грн. (а.с. 31-33). Державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори Черноморченко О.В. 11.04.2022 року була видана постанова про відмому [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти (заборгованість), у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна (неможливості встановити факт розрахунку за вказаним судовим рішенням, а саме: проведення стягнення за вищевказаним рішенням суду на ім`я спадкодавця від спадкоємця) (а.с. 30). Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», який регулює виниклі по справі правовідносини у редакції, що діяла на момент їх виникнення у зв`язку із відкриттям спадщини і звернення позивача до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно зі ст.46 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. У частині першій статті 49 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Положеннями п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року, визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до статті 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року №2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Об`єктом судового оскарження по даній справі є відмова у вчиненні нотаріальних дій. А предметом розгляду даної справи є перевірка законності дії приватного нотаріуса, якою відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді готівкових грошей. Як встановлено судом, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] документів на підтвердження складу спадкового майна в частині грошових коштів до нотаріуса не надали, адже відсутні докази виконання рішення суду в добровільному порядку або в примусовому порядку. Відповідно, нотаріус не встановила склад спадщини в частині грошових коштів, як того вимагає закон (ст.68 ЗУ «Про нотаріат») і відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти (заборгованість). Враховуючи викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт неправомірності вчинення державним нотаріусом нотаріальної дії, що полягала у відмові видачі свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти (заборгованість). Постанова державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. від 11.04.2022 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, повністю відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у ній викладено причини такої відмови, роз`яснено порядок її оскарження, тому підстави для її скасування відсутні. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed