Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

08.05.2023 року позивач звернулась до суду з позовом до російської федерації про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що народилась [INFO] в м.Харцизьк Донецької області, де проживала все життя до подій, в зв`язку з якими звертається із цим позовом. В м.Харцизьк мала у власності житло - квартиру [ADDRESS] , у якій була зареєстрована та проживала разом із донькою [PERSON] , [INFO] . Вказує, що в серпні 2014 року внаслідок збройної агресії російської федерації на території Донецької та Луганської областей вона змушена була покинути з донькою місце проживання, побоюючись за своє життя та здоров`я, та вимушено переміститись спочатку у м.Львів, а в жовтні 2014 року в м.Червоноград Львівської області. В місті Червонограді Львівської області її взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Зазначає, що в серпні 2014 року внаслідок артобстрілу трапилась пожежа в її квартирі, внаслідок якої така стала непридатною для проживання. Орієнтовні прямі та побічні збитки внаслідок пожежі визначено відповідно: 200 000 грн та 233 000 грн. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 13.03.2023 року №201-20230313-0005622122 вартість вищевказаної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якої становить 44,6 кв.м. оцінюється 260 861,05 грн., оціночна вартість поліпшень встановлена у розмірі 260 861,05 грн., що в сукупності становить 521 722,10 грн. Зазначає, що дії російської федерації на території окремих районів Донецької області щодо тимчасової окупації грубо порушують принципи та норми міжнародного права, вчинені нею як державою-агресором та окупантом, що виключає застосування до неї судового імунітету та допускає можливість пред`явлення позову про відшкодування завданої особі внаслідок майнової шкоди. Просить стягнути з російської федерації на її користь матеріальну шкоду, завдану державою-агресором російською федерацією в сумі 521 722,10 грн. Ухвалою суду від 15.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03.07.2023 року. Ухвалою від 03.07.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду, розгляд справи неодноразово відкладався. 08.08.2023 року представник позивача - адвокат Романів С.І. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та повне підтримання позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05.12.2022 року у справі №459/955/21, яким встановлено факт, що вимушене переселення [PERSON] в жовтні 2014 року з окупованої території Донецької області відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області та стягнуто з держави Російська Федерація на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1156179,50 (один мільйон сто п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят дев`ять гривень 50 копійок, що за офіційним курсом НБУ на день підписання позову складає 35000 (тридцять п`ять тисяч) Євро, позивачка [PERSON] народилась [INFO] в м. Харцизьк Донецької області. У позивачки є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. В м. Харцизьк позивачка мала у власності власне житло - квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири. У вказаній квартирі зареєстрована позивачка, де вона проживала разом із донькою [PERSON] . Також у м. Харцизьк проживають батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] , а також її рідна сестра [PERSON] . В серпні 2014 року внаслідок збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей вона змушена була покинути з донькою місце проживання, побоюючись за своє життя та здоров`я, та вимушено переміститись спочатку у м. Львів, а в жовтні 2014 року в м. Червоноград Львівської області. В серпні 2014 року внаслідок артобстрілу трапилась пожежа в квартирі позивачки в [ADDRESS] , внаслідок чого квартира зазнала істотних пошкоджень та стала непридатною до проживання, що підтверджується актом обстеження від 23.08.2014 та актом про пожежу від 24.08.2014. В м.Червонограді Львівської області позивачку взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідками від 27.10.2014 №1305000074 та №1305-74. В силу приписів ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 08.06.2022р. у справі № 490/9551/19 (провадження № 61-19853св21) з огляду на те, що починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що РФ чинить збройну агресію проти України, то у категорії справ про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю, завданої внаслідок збройної агресії РФ на території України, іноземна держава- відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. Дії іноземної держави вийшли за межі своїх суверенних прав, оскільки будь-яка іноземна держава не має права втручатися шляхом збройної агресії в іншу країну. Вирішуючи вимоги позивача про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із такого. Загальні засади відшкодування матеріальної шкоди визначені статтею 22 ЦК України. Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1 - 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що внаслідок реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , позивачка змінила дошлюбне прізвище і прийняла прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Представник позивача долучив до позову копію акту про пожежу від 24.08.2014 року, складеного комісією в складі старшого інспектора ВЗНС ДПРЗ 10 ДСНС України у Донецькій області лейтенанта служби цивільного захисту Куриліна Єгора Володимировича, першого заступника начальника ДПРЗ 10 ГУ ДСНС України у Донецькій області старшого лейтенанта служби цивільного захисту Бєлоуса Олександра Сергійовича, громадянки [PERSON] , згідно якого 24.08.2014 року о 16:00 год. внаслідок вибуху сталася пожежа за адресою [ADDRESS] , внаслідок якої знищено будинок [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , прямі збитки від пожежі 200 000 грн., побічні - 233 000 грн. (а.с.13). Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 13.03.2023 року №201-20230313-0005622122, вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якої становить 44,6 кв.м. становить 260 861,05 грн., оціночна вартість поліпшень встановлена у розмірі 260 861,05 грн (а.с.14-16). Суд, вважаючи що дії російської федерації, як відповідача, у вигляді збройної агресії дійсно спричинили матеріальну шкоду позивачеві, як мешканці міста Харцизьк Донецької області, а тому, така шкода має бути стягнута у судовому порядку. Визначаючи розмір такої шкоди, суд виходить з того, що стороною позивача надано докази, які відповідають критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості та підтверджують розмір матеріальної шкоди у заявленому позивачем розмірі 521 722,10 грн, а відтак, вказана сума підлягає стягненню з російської федерації на користь [PERSON] . За наведених обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 5217,22 грн. від якого позивач була звільнена при подачі позову.

Outcome: approved