Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17.05.2023 між позивачем та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних програмних засобів, та які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1207-1932. Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у сумі 18 000,00 гривень зі строком кредитування на 300 днів, базовий період 21 день, знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день, про % ставка 1,50 % в день. У порушення умов даного договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 16.11.2023 загальна сума заборгованості становить 80\~091,00 грн., яка складається з наступного: 19\~800,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 60 291,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Ухвалою судді від 21.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнала з підстав зазначених у відзиві та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано в якості доказів заявки на отримання кредиту, як і доказів ідентифікації та верифікації позичальника, підтвердження створення та підписання заявки у формі, що унеможливлює зміну її змісту та доказів надання позивачу (персональних) даних відповідача та створення особистого кабінету, а також надання позивачем погодження шляхом направлення письмового підтвердження позичальнику. Разом із тим, позивачем не надано доказів надання відповідачу її примірника кредитного договору з додатками до нього, а відтак цей договір не є підставою виникнення прав та обов`язків споживача кредитних послуг. Відповідач ставить під сумнів відповідність паперової копії оригіналу та достовірність її як доказу, з урахуванням того, що єдиним можливим доказом дотримання письмової форми є оригінал кредитного договору. [PERSON] зазначила, що надані позивачем копії Правил відкриття кредитної лінії, з огляду на їх мінливий характер як внутрішнього правового акту кредитора, не можна вважати складовою кредитного договору. Крім того, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитором грошових коштів по кредитному договору, оплати певних сум по кредитному договору та нарахування відсотків. Несправедливими також [PERSON] вважає, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої сумі компенсації у разі невиконання нив зобов`язань за договором. Оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 60 291,00 грн. не є співрозмірною з сумою кредиту - 18 000,00 грн., тому відповідач вважає, що слід зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 5 670,00 грн., які були визначені договором про відкриття кредитної лінії № 1207-1932 від 17.05.2023. Згідно з наданою позивачем довідкою про укладений договір відповідачем сплачено 29 565,00 грн., тому остання вважає, що всі грошові кошти повернуті позивачу з переплатою, заборгованості не існує. Також [PERSON] подала суду заяву, в якій просить не брати до уваги та виключити з матеріалів справи відзив наданий до суду адвокатом Рябовим Д.С., оскільки не укладала з останнім договору про надання послуг з написання відзиву. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Договір є обов?язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Судом встановлено, що 17.05.2023 між позивачем та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних програмних засобів, та які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1207-1932. На виконання зазначених вимог позивачем надано відповідачу одноразовий ідентифікатор А 4488 для підписання кредитного договору № 1207-1932 від 17.05.2023, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. У відповідності до ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Закону України «Про електронну комерцію», згідно якого електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладення кредитного договору в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що зазначено у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 та від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно умов договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у сумі 18 000,00 грн. на 300 днів, базовий період 21 день, знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день, промо % ставка 1,50 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідкою про перерахування кредитних коштів (а.с. 25). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. [PERSON] \~підтвердила виникнення\~своїх зобов`язань\~відповідно до\~умов кредитного\~договору шляхом\~прийняття виконання\~зобов`язання кредитодавця,\~а саме,\~отримавши кредитні\~кошти,\~відповідач не\~скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів із дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. Відповідачем проведено часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кредит, [PERSON] вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких реалізовано, що відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у Постанові від 23.12.2020 № 127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором та сплати інших платежів, позивачем нараховано заборгованість у сумі 80 091,00 грн, яка складається з наступного: 19 800,00 грн.\~- прострочена заборгованість за кредитом та 60 291,00 грн.\~- прострочена заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 25-26). Верховний Суд у Постанові від 12.06.2023 у справі № 263/3470/20 виклав правовий висновок стосовно доказів у правовідносинах, що виникли у зв`язку з укладення кредитного договору в електронній формі, наступного змісту: Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до\~законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин, тому посилання заявника на\~положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~є безпідставними. З огляду на наведене, судом відхиляються доводи [PERSON] щодо ненадання позивачем до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, оскільки з матеріалів справи чітко вбачається, що позивачем до позовної заяви додано довідку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1207-1932 від 17.05.2023. Також до позову долучено довідку, яка підтверджує заборгованість [PERSON] по кредиту на загальну суму 80 091 грн. Представлений позивачем розрахунок, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, відповідає умовам договору і цілком підтверджує нарахування процентів за користування кредитом. Жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано. Безпідставними також суд вважає доводи відповідача щодо порушення позивачем положень вимог Закону України «Про захист прав споживачів» умовам договору, оскільки відповідні пункти визначають розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами. Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при укладенні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню сторін, а також про наявність у таких діях умислу, який був спрямований на введення споживача в оману. Кредит надавався відповідачу на строк 300 календарних днів, відсоткова ставка за користування кредитними коштами була погоджена сторонами. Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного у Постанові від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, тому з останньої на користь позивача стягненню підлягає заборгованість у загальній сумі 80 091,00 грн. На підставі п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає судовий збір у сумі 2 147 грн. 20 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, що підтверджено документально. Згідно ч. 5\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Outcome: approved