Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. 1. 14.02.2023 року ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач та/або ТОВ «ФК «ЄАПБ»), в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1334635382 від 30.03.2020 року у розмірі 13332,34 гривень та понесених позивачем судових витрат. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 30.03.2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 1334635382. Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщенні на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем укладено Договір про відступлення прав вимоги № 20211229, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (Портфель заборгованості). Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 13332,34 гривні, з яких 8431,29 гривня - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,24 гривня - сума заборгованості за річними відсотками; 4899,81 гривень - сума заборгованості за щомісячними відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору відповідачка не виконує зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 34-36) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023 року справа № 496/1027/23 була передана судді Галич О.П. (а.с. 27) 6. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 24.02.2023 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 30-31) 8. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень з повідомленням про вручення, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 10. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 11. Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зареєстровано в установленому чинним законодавством порядку, що підтверджується копіями Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 217441 (а.с. 23), Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 55, реєстраційний номер 16102319 (зворотній а.с. 23), Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 22), ліцензії Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України серії АВ № 580561 (а.с. 24) 12. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстровано в установленому чинним законодавством порядку, що підтверджується копіями Свідоцтва про реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024, виданого Шевченськівською районною у місті Києві державною адміністрацією 12.01.2010 року, номер запису в ЄДРЮО та ФОП про заміну свідоцтва про державну реєстрацію 1 074 107 0008 028018 (а.с. 18), Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого 27.12.2007 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України серії ФК № 183, реєстраційний номер 13102129 (а.с. 19), Додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 183 серії ФК (зворотній а.с. 19), Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23.03.2017 року (а.с. 20), опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» (а.с. 21). 13. З копії Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23.03.2017 року вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг з факторингу. (а.с. 20) 14. 30.03.2020 року відповідачка звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» з метою отримання банківських послуг в зв`язку з чим підписала заяву-анкету, ідентифікаційний код 35725063 від 30.03.2020 року. (а.с. 8) 15. Відповідно до п. 7 заяви-анкети, підписанням цієї анкети-заявки відповідачка підтвердила, що ознайомлена з умовами Внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщенні на веб-сайті www.kreditmarket.ua, та дала згоду ТОВ «ФК «ЦФР» на використання під час укладення з нею правочинів щодо надання кредиту власноручного підпису уповноваженої особи ТОВ «ФК «ЦФР» та/або цифрового підпису, та/або аналогу власноручного підпису уповноваженої особи ТОВ «ФК «ЦФР», та відтиску печатки, які відтворені засобами копіювання, та зразок розміщений в Правилах, а також приєднується до Договору про спосіб підписання договорів, який розміщений на веб-сайті www.kreditmarket.ua. 16. Між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачкою 30.03.2020 року було укладено Кредитний договір № 1334635382, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 10152,00 гривень на строк 12 місяців. (а.с. 6) 17. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 4635382, який є невід`ємною частиною цього Договору. 18. З п. 1.4. Кредитного договору вбачається, що підписавши цей Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 1) отримувач: [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] , сума 8000,00 грн., рахунок* [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК», призначення: переказ на поточний рахунок [PERSON] за рахунок кредиту зг. КД 1334635382 від 30/03/2020 Без ПДВ; 2) отримувач: ПАТ «СК «ТАС», код ЄДРПОУ 30929821, сума 912,00 грн., рахунок* [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № 1334635382-С від 30/03/2020 р.; 3) отримувач: ТОВ «МайСейфеті», код ЄДРПОУ 35690429, сума 200,00 грн., рахунок* [NUMBER] у АТ «УКРСИББАНК», призначення: оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет 12» за рахунок кредиту КД № 1334635382 від 30/03/2020, [PERSON] , в т.ч. ПДВ 33.33; 4) отримувач: ПАТ «СК «ТАС», код ЄДРПОУ 30929821, сума 800,00 грн., рахунок* [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № 1334635382-ЛО від 30/03/2020 р. 19. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору, цей Договір, Паспорт кредиту № 4635382 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 17.01.2020 складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей Договір підтверджує, що свій примірник цього Договору він отримав. 20. Відповідно до Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4635382 від 30.03.2020 року, інформація в якому зберігає чинність до дати припинення договору, ТОВ «ФК «ЦФР» надано відповідачу кредит у розмірі 10152,00 гривень строком на 12 місяців безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору з щомісячними відсотками - 3,00 від суми кредиту згідно з графіком платежів, реальною річною відсотковою ставкою - 86,68. (а.с. 7) 21. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 1334635382 від 30.03.2020 року станом на 29.12.2021 року загальна прострочена заборгованість [PERSON] складає 13332,34 гривні (а.с. 14) 22. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20211229 (а.с. 15-16), відповідно до умов якого до останнього перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 17), зокрема і за кредитним договором № 1334635382 від 30.03.2020 року. 23. відповідно до копії довідки № 8289961-SG, виданої ТОВ «ФК «ЦФР» 04.01.2022 року [PERSON] дійсно оформила кредит у ТОВ «ФК «ЦФР», кредитний договір № 1334635382 від 30.03.2020 на загальну суму 10152,00 гривні. Право кредитодавця до даному договору передано іншій компанії. Станом на 29.12.2021 року загальна сума боргу складає 13332,34 гривні. (а.с. 13) V. Оцінка Суду. 24. В ч. 1 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 25. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 26. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 27. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 28. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 29. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. 30. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. 31. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 32. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 33. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 34. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 35. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 36. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 37. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 38. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 39. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 40. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 41. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 42. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 43. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 44. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 45. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копію Заяви-анкети на отримання кредиту (ідентифікаційний код 35725063), копію Кредитного договору № 1334635382 від 30.02.2020 року та розрахунок заборгованості, при цьому, суд наголошує, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є рішення суду, що вступило в законну силу або документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм чинного законодавства. Розрахунок заборгованості, як доказ розміру заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки він не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості, а є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України та підписаний представником Товариства по справі. Разом з тим нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 № 75 встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України. У відповідності до розділу 4 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 № 254 (надалі «Положення 254») операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Розділом 5 Положення 254 передбачено, що банки обов`язково мають складати особові рахунки та виписки з них. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. У п. 5.6 Положення 254 підкреслюється, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Із змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів. 46. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01.12.2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740). 47. З наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, що на поточний рахунок відповідача було зараховано кредитні кошти згідно Кредитного договору № 1334635382, позивачем надано не було. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. У справі немає, копії акту приймання-передачі документів (в тому числі в електронному вигляді), що підтверджують право грошової вимоги, ні копії банківського документу на підтвердження дійсності намірів укладеного договору, ні копії вимоги до відповідача про погашення заборгованості, ні копії документу, на підтвердження повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги, а ні документу (довідки, виписки по рахунку тощо) про ненадходження від відповідача грошових коштів відповідно до ст. 1082 ЦК України для виключення подвійного стягнення, а ні виписки по рахунку позичальника за період, який включає період кредитування. 48. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у договорі відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 року, не звільняє ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від доказування наявності у [PERSON] заборгованості за Кредитним договором та її розміру. [PERSON] не є стороною Договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 року, тобто визначений у витязі з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 року розмір заборгованості із нею не узгоджувався, його обґрунтованість нею не перевірялась. 49. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах- зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). 50. Оскільки наявність та розмір заборгованості за використаними коштами отриманими в позику не підтверджено на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 51. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed