Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - Компанія) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 18374-08/2021 від 28.08.2021 року обґрунтований тим, що 28.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Інвеструм" (кредитодавець) та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту, на виконання умов якого позичальник отримав кредитні кошти. 31.01.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та Компанією укладено договір факторингу № 31012023, у відповідності до якого ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" передало (відступило) Компанії за плату належні йому права вимоги, а Компанія прийняла належні ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до вказаного реєстру від 31.01.2023 року Компанія набула права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 20527,50 грн, з яких: 5100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15427,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед Компанією в розмірі 20527, 50 грн. Позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 3692008439/724597 від 29.08.2021 року обґрунтований тим, що 29.08.2021 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту, на виконання умов якого відповідач отримав кредитні кошти. 12.08.2022 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та Компанією укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого та згідно з реєстром боржників від 12.08.2022 року позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 10290 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7290 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед Компанією в розмірі 10290 грн. Ухвалою від 11.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; проти задоволення позову заперечував. Відповідно до відзиву на позову заяву, відповідач зазначає, що кредитні договору ним не укладалися, грошові кошти він за ними не отримував. Кредитної картки з останніми цифрами номеру "6643" він не має, а номер телефону, який використовувався під час укладення кредитних договорів, йому не належить. Відповідно до відповіді на відзив, позивач зазначає, що одноразові ідентифікатори були надіслано на відповідний номер телефона із дотриманням вимог Закону України "Про електронну комерцію". Банком-емітентом кредитної картки з останніми цифрами номеру "6643" є Sportbank, а не Приватбанк, а тому надана відповідачем довідка не спростовує отримання ним коштів. Із розрахунків заборгованості до кредитних договорів вбачається, що відповідач здійснював сплату грошових коштів на рахунки первісних кредиторів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Інвеструм" (кредитодавець) та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 18374-08/2021, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у сумі 5100 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів (до 26.09.2021 року), а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (пункт 1.6 договору). Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства - https://www.zecredit.com.ua (пункт 1.7 договору). Підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Відповідно до пункту 6.1. договору цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». У пункті 2.1 договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.2. договору сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором. Згідно із пунктом 2.3 договору у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в пункті 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до пункту 4.3. договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в пункті 1.2 цього договору та/або в додатку (додатках) до цього договору, проценти передбачені в пункті 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. До позовної заяви додано заявки на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту (додаткові угоди) від 27.09.2021, 05.10.2021, 12.10.2021, 1910.2021, 26.10.2021, підписані електронним підписом. 31.01.2023 року між Компанією (фактор) та ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" (клієнт) укладено договір факторингу № 31012023, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Боржників кількістю 5577. З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року вбачається, що Компанія набула права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 18374-08/2021. Також, як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2021 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту № 3692008439/724597, згідно умов якого Товариство надало клієнту кредит 3000 грн строком на 30 днів до 27.09.2021, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно п. 1.6 стандартна процентна ставка для продукту «Миттєва позика» становить 2,5% на добу, для продукту «Дрібні покупки» - 3,5% на добу. 12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Компанією укладений договір факторингу № 12082022, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 10290 грн, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу 3000 грн та заборгованість за відсотками 7290 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо доводів відповідача про недоведеність позову повністю, а тому і відмову у його задоволенні, то суд з ними погодитись не може. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За умовами договору про надання фінансового кредиту № 18374-08/2021 від 28.08.2021 року та договору про надання фінансового кредиту № 3692008439/724597 від 29.08.2021 року є: Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства - https://www.zecredit.com.ua; Публічна пропозиція (оферта) на укладення договору за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайтах товариства https://www.eurogroshi.com.ua. Підписанням цих договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства та публічною пропозицією, що є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Надані позивачем докази містять інформацію про підписання договорів, за якими вирішено стягнути заборгованість, електронним цифровим підписом, зокрема позичальником, за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України. Таким чином, з урахуванням доказів, наданих суду, суд вважає встановленим, що укладені кредитні договори, які підписані з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до відзиву на позову заяву, відповідач зазначає, що кредитні договору ним не укладалися, грошові кошти він за ними не отримував. Кредитної картки з останніми цифрами номеру "6643" він не має, а номер телефону, який використовувався під час укладення кредитних договорів, йому не належить. Разом з тим, суд зазначає, що доказів того, що персональні дані [PERSON] (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій [PERSON] не звертався (докази протилежного в матеріалах справи відсутні, відповідачем не подані). Посилання відповідача на те, що кредитної картки з останніми цифрами номеру "6643" він не має, суд до уваги не приймає, оскільки ним надано довідку Приватбанку, водночас відповідно до матеріалів справи банком-емітентом кредитної картки з останніми цифрами номеру "6643", на яку перераховувалися кошти, є Sportbank, а не Приватбанк, а відтак надана відповідачем довідка не спростовує отримання ним коштів. Також, суд враховує відповідні заперечення позивача про те, що із розрахунків заборгованості до кредитних договорів вбачається, що відповідач здійснював сплату грошових коштів на рахунки первісних кредиторів. Твердження відповідача про неналежність йому номеру телефона з посиланням на довідку ПрАТ "ВФ Україна" не можуть бути прийнято до уваги, оскільки із неї вбачається лише те, що використаний для укладення кредитних договрів номер телефону обслуговувався знеособлено. Тобто будь-яких належних доказів на обґрунтування своїх заперечень проти позову, в т.ч. і щодо відсутності вини та зобов`язань, відповідач не надав, судом не було здобуто, а матеріали справи їх не містять. Презумпцію винуватості боржника та факту виникнення між сторонами відповідних зобов`язань не спростовано, а тому порушення суб`єктивних прав правонаступника кредитора є доведеним, що надає підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає докази позивача їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає покладенню на відповідача.

Outcome: approved