Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

20 грудня 2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (далі - ПрАТ «СК АСКО ДС») звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПрАТ "СК АСКО ДС" страхове відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 22300,38 грн (двадцять дві тисячі триста грн. 38 коп.) та судові витрати в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25 липня 2019 року між ПрАТ "СК"АСКО ДС" та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом АО/998029. Згідно вказаного полісу забезпеченим транспортним засобом є ГАЗ 2705 д/н [NUMBER] ; страхова сума (ліміт відповідальності) страховика за шкоду, заподіяну майну, 100 000 грн.; франшиза - 1000 грн..Виходячи з того, що страхувальник є пенсіонером, розмір страхового платежу заодним внутрішнім договором страхування зменшився на 50 відсотків. 30 грудня 2019року в місті Київ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ 2705 д/н [NUMBER] , яким керував під час скоєння ДТП [PERSON] ,та автомобіля VOLKSWAGEN JЕТТА д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА". Винним у даній ДТП є [PERSON] що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/1899/20 - п. На адресу ПрАТ "СК "АСКО ДС" надійшла заява №207 від 15 лютого 2020року про виплату страхового відшкодування від ПрАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА", відповідно до якої розмір регресних вимог складає 61887,60 грн. Відповідно до наданої Заяви №207 від 15 лютого 2020року, ПрАТ "СК АСКО ДС" перерахувало страхову виплату в розмірі 44600,77 грн. з вирахуванням франшизи 1000,00 грн., коефіцієнту фізичного зносу, про що свідчать, страховий акт № 2582/19ГО, платіжне доручення №2250,Звіт №1260/09 від 25 серпня 2020року. Як зазначає позивач, автомобілем ГАЗ 2705 д/н [NUMBER] керувала інша особа, ніж та що придбала поліс, чим було порушено умови п.13.2 ст.13 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та повинна компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, виплачене страхове відшкодування автомобіля VOLKSWAGEN JETTA д/н [NUMBER] складає 44600,77 грн. 50% = 22300,38 грн. повинен відшкодувати відповідач. У зв`язку із вищевказаним, позивач ПрАТ «СК АСКО ДС» просить задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача страхове відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 22300,38 грн (двадцять дві тисячі триста грн. 38 коп.) та судові витрати в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.). Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою від 05 червня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області викликав сторони у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не подав, правом на подання відзиву не скористався. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. 25 липня 2019 року між ПрАТ "СК"АСКО ДС" та [PERSON] , [INFO] , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом АО/998029. Згідно вказаного полісу забезпеченим транспортним засобом є ГАЗ 2705 д/н [NUMBER] ; страхова сума (ліміт відповідальності) страховика за шкоду, заподіяну майну, 100 000 грн.; франшиза - 1000 грн.. Виходячи з того, що страхувальник є пенсіонером, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшився на 50 відсотків. 30 грудня 2019 року в місті Київ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ 2705 д/н [NUMBER] , яким керував під час скоєння ДТП [PERSON] , та автомобіля VOLKSWAGEN JЕТТА д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА". Винним у даній ДТП є [PERSON] що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/1899/20-п. Відповідно до з ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача - [PERSON] у вчинені ДТП встановлена та не підлягає доведенню. Судом встановлено, що автомобілем ГАЗ 2705 д/н [NUMBER] керував відповідач - [PERSON] , а особа, яка придбала поліс - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ПрАТ "СК "АСКО ДС" надійшла заява №207 від 15 лютого 2020 року про виплату страхового відшкодування від ПрАТ СК "ПЗУ УКРАЇНА", відповідно до якої розмір регресних вимог складає 61887,60 грн. Відповідно до вказаної Заяви №207 від 15 лютого 2020 року, ПрАТ "СК АСКО ДС" перерахувало страхову виплату в розмірі 44600,77 грн. з вирахуванням франшизи 1000,00 грн., коефіцієнту фізичного зносу, про що свідчать, страховий акт № 2582/19ГО від 30 вересня 2020 року, платіжне доручення №2250 від 30 вересня 2020 року, Звіт №1260/09 від 25 серпня 2020 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч.1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч.3ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до п.13.2. ст. 13 Закону № 1961-IV Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону № 1961-IVУ разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом АО/998029 від 25 липня 2019 року між ПрАТ "СК"АСКО ДС" та [PERSON] , передбачає умову щодо компенсації страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у випадку порушення його умов. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). Враховуючи, що вина відповідача - [PERSON] , у вчиненні ДТП встановлена, на нього покладається обов`язок відшкодування заподіяної потерпілому матеріальної шкоди. Однак, зважаючи на те, що таке відшкодування було здійснено ПрАТ «СК АСКО ДС» у результаті настання страхового випадку, відповідач зобов`язаний компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, [PERSON] має сплатити на користьПрАТ «СК АСКО ДС» суму в розмірі 22300,38 грн.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved