Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 7001,00 грн., посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у трудових відносинах, працює викладачем в основному штаті, має кваліфікацію «спеціаліст вищої категорії» з педагогічним званням «викладач-методист». У лютому 2023 року вона дізналася, що адміністрацією коледжу протягом 4-х місяців 2014 року (вересень-грудень) не проводилося нарахування та виплата встановленої їй надбавки до посадового окладу у розмірі 20 % за класне керівництво групою 11 1/9 ЛГ, на суму 1661,52 грн. (4 міс. Х 415,38 грн.). Водночас, позивач вважає, що оскільки її права були порушені роботодавцем навмисно, то відповідач має виплатити їй суму заборгованості із розрахунку заробітної плати на час звернення з позовом до суду, а саме із посадового окладу 8751,25 грн., 20 % від якої (доплата за класне керівництво за місяць) становлять 1750,25 грн. Тобто за 4 місяці утворилась заборгованість у розмірі 7001,00 грн. (4 міс. Х 1750,00 грн.), яку позивач і просить стягнути з відповідача. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання. 05.12.2023 позовна заява отримана судом. 11.12.2023 позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. За відсутності відзиву на позов суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих позивачем доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету є вищим навчальним закладом\~другого рівня акредитації, у якому здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста та за напрямами підготовки освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра. Згідно з п.1.4. Положення про Відокремлений структурний підрозділ «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» - Фаховий коледж відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України № 652 від 19.05.2020 та Наказу КНУ № 188 від 16.06.2020 має окремі права фінансово-господарської самостійності, має право за довіреністю ректора КНУ бути позивачем і відповідачем у суді. Повноваження директора коледжу щодо видачі наказів, розпоряджень, які стосуються діяльності Фахового коледжу, передбачені пунктом 5.7 цього Положення про Відокремлений структурний підрозділ «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету». Позивач [PERSON] згідно з записами в трудовій книжці серії [NUMBER] , з 01.10.1999 року перебуває у трудових відносинах з Відповідачем, працює викладачем, має вищу кваліфікаційну категорію та звання «викладач-методист» /а.с.4 (зворотній бік), 12-13/. Відповідно до Витягу з тарифікаційного \~ \~ \~ \~списку педагогічних працівників коледжу з 01 вересня 2014 року тарифікаційна ставка [PERSON] за 1 годину становить 28,85 грн., за 72 години 2076,90 грн., педагогічне навантаження 934 год., середня місячна заробітна плата за години педагогічної роботи 2694,59 грн., додаткова оплата за класне керівництво у розмірі 20 % - 415,38 грн. /зворотній бік а.с.6/. Відповідно до п.36 \~ \~ \~ \~ Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.93 року № 102, вчителям,\~викладачам,\~старшим \~викладачам,\~майстрам виробничого\~навчання та\~іншим педагогічним\~працівникам (крім\~керівних)\~загальноосвітніх \~навчальних закладів,\~вищих навчальних\~закладів I-II\~рівнів акредитації\~та професійно-технічних\~навчальних закладів\~передбачена додаткова\~оплата праці\~за класне\~керівництво у розмірі 20% ставки заробітної плати (посадового окладу). В абзаці шостому цього пункту передбачено, що викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації в період перебування учнів на виробничій (технологічній, переддипломній) і навчальній практиці, якщо вона продовжується більше ніж місяць і проводиться за межами того населеного пункту, де розташований навчальний заклад, а також у випадку випуску учнів в місяць, що передує червню, додаткова оплата за класне керівництво не проводиться за місяць відсутності учнів. Викладач може здійснювати класне керівництво лише в одній групі. Наказом № 147 від 02.09.2013 [PERSON] призначено класним керівником учбової групи \~ \~ \~ \~11 2/9 ЛГ 3курсу на 2013-2014 навчальний рік /а.с.5/. 26.08.2014 директором коледжу Кулішовою Н.О. підписано наказ № 133, згідно з п.4 якого обов`язки класного керівника на термін проходження практики студентами 4 курсу покладено на керівників виробничої практики без оплати. Як зазначено в п.5 цього наказу, після закінчення виробничої практики класними керівниками четвертого курсу призначено викладачів, в тому числі класним керівником учбової групи 11 2/9 ЛГ 4 курсу призначено [PERSON] /зворотній бік а.с.18-19/. Позивачем в підтвердження невиплати їй доплати за класне керівництво у 2014 році надані суду розрахункові листи за вересень-грудень 2014 року, в яких відсутнє нарахування і виплати вказаного виду доплати /а.с.7-9/. На звернення позивача від 19.06.2023 про надання їй наказів на проходження практики за 2014-2015 навчальний рік та наказу про призначення класних керівників з 01.09.2015 року позивачу 10.07.2023 надано копії розпоряджень № 37 від 01.09.2015 «По виробничо-технологічній практиці», та № 36 від 01.09.2015 «Про заміну керівника виробничо-технологічної практики» /а.с.9, 11, зворотній бік а.с.10/. При цьому, розпорядженням № 37 проведено розподіл студентів IV курсу по базовим підприємствам. Пунктом 2 Розпорядження призначені керівники практики (перелік з 11 осіб) /а.с.13-18/. Розпорядженням № 36 здійснено заміну керівника практики в групі \~ \~ \~ \~11 1/9 ОП у зв`язку з відпусткою останньої, де позивач не є керівником /а.с.10/. Інших доказів сторонами не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють трудові відносини. Норми права, які застосовує суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 43 Конституції України, кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч.1\~ст.94 Кодексу законів про працю України, ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею другою Закону України\~«Про оплату\~праці» визначена структура заробітної плати. За змістом цієї статті заробітна плата складається із основної і додаткової. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців . Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до\~ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~зі ст.22 цього Закону\~ суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до\~ст.115 КЗпП України,\~ст.24 Закону України «Про оплату праці»,\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно\~зі ст.97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10), «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст.1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено наступне. Між позивачем та відповідачем існують трудові правовідносини. Позивач, як викладач навчального закладу II рівня акредитації має право на отримання додаткової заробітної плати у вигляді надбавки за класне керівництво у розмірі 20 % посадового окладу, яку у вересні-грудні 2014 року не отримала. Згідно з наданої позивачем копії Розпорядження № 37, студенти IV курсу політехнічного коледжу КНУ у 2014 році проходили виробничо-технологічну практику на базових підприємствах міста Кривого Рогу: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «Південний ГЗК», ПАТ «Криворізький ЗРК», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «ЦГЗК», ПАТ «Північний ГЗК», ТОВ «Шляхпостач КР», тобто в межах того населеного пункту, де розташований навчальний заклад, а отже на його викладачів не розповсюджується положення абзацу другого п.36 \~ \~ \~ \~Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» щодо припинення виплати додаткової \~оплати \~за \~класне керівництво в період перебування учнів на виробничій (технологічній, переддипломній) і навчальній практиці, якщо вона продовжується більше ніж місяць і проводиться за межами того населеного пункту, де розташований навчальний заклад. Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання додаткової \~оплати \~за \~класне керівництво в період перебування учнів на виробничо-технологічній практиці у серпні-грудні 2014 року було порушено відповідачем. Водночас, суд вважає, що позивач безпідставно здійснила розрахунок невиплаченої їй суми, виходячи із розміру посадового окладу станом на день звернення до суду, тобто за ставкою 2023 року (8751,25 грн.), у зв`язку з чим приходить до висновку, що за 4 місяці 2014 року перед позивачем утворилася заборгованість з виплати надбавки за класне керівництво у розмірі 20 % посадового окладу (ставки) на 2014 рік - 2076,90 грн., а саме: 2076,90 х 20 % х 4 (415,38 грн. х 4 місяці = 1661,52 грн.). Обгрунтовуючи рішення, суд керується правовими висновками, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», і зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оскільки відповідач правом на подання відзиву не скористався, жодних доказів в спростування позовних вимог не надав, суд, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частковому розмірі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач від його сплати звільнений.

Outcome: partial