Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 травня 2019 року за усним договором позики ним було передано подружжю [PERSON] та [PERSON] в позику на їх сімейні потреби кошти в сумі 2740 доларів США, що відповідно за офіційним курсом НБУ по відношенню до долара США складало 73103,20 грн. При фактичному отриманні вказаної суми коштів [PERSON] була написана власноручно розписка, яку також підписала [PERSON] . Вона підтвердила, що кошти взяті в борг на потреби сім`ї, тобто надала згоду своєму чоловіку на укладення договору позики. За вказаною розпискою відповідачі повинні були повернути отримані кошти до 05 червня 2020 року. На виконання взятих на себе зобов`язань відповідачами 05 жовтня 2019 року було повернуто лише 109 доларів США, 10 листопада 2019 року - 101 долар США, 12 грудня 2019 року - 83 долари США, 05 січня 2020 року - 123 долари США, 09 лютого 2020 року - 101 долар США, 27 березня 2020 року - 56 доларів США, 02 квітня 2020 року - 32 долари США, 11 квітня 2020 року - 98 доларів США, 11 травня 2020 року - 99 доларів США, 14 грудня 2021 року - 55 доларів США. Загальний розмір повернутих коштів становить 857 доларів США Позивач стверджує, що решту отриманих в борг коштів відповідачі добровільно не повертають та продовжують користуватись ними. В зв`язку з цим, просив стягнути з них в солідарному порядку 1883 доларів США боргу за договором позики. Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів солідарно 800 доларів США. Зазначив, що відповідачі повернули 1083 доларів США під час перебування в провадженні суду справи за його позовом. Ухвалою від 08 червня 2023 року суд постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі його представника, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав. Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судової повістки, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подала. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачів, за наявності згоди позивача, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання зобов`язань. Як встановлено з наданої суду розписки від 31 травня 2019 року [PERSON] позичив у [PERSON] 2740 доларів США терміном на 12 місяців, які зобов`язався повернути до 05 червня 2020 року. За умовами розписки відповідач [PERSON] зобов`язався щомісячно до 10 числа повертати по 75 доларів США. За невиконання умов договору зобов`язався сплатити по 1% від суми боргу пені за кожен день прострочення. В розписці містяться відомості про те, що [PERSON] з умовами вказаного договору згодна, при невиконанні умов договору [PERSON] зобов`язання по його виконанню бере на себе. Вказала, що вона є його дружиною та кошти взяті на потреби сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що [PERSON] частково повернув взяті ним кошти у борг, оскільки вказану обставину визнав позивач, водночас відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що він повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув весь борг. Судом також встановлено, що договір позики укладено зі згоди дружини [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується її заявою, що міститься на зворотній стороні розписки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Тлумачення частини четвертої статті 65 СК дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку , що оскільки договір позики був укладений за згодою дружини та в інтересах сім`ї , то цивільні права та обов`язки за вказаним договором виникають в обох із подружжям, а тому є всі підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції від 29 травня 2023 [PERSON] сплатив 1073 грн. 60 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом. Судом також установлено, що згідно договору про надання правничої допомоги від 19.05.2023 та квитанції №06-23 від 19.05.2023 позивач сплатив адвокату [PERSON] за консультацію правового характеру з приводу стягнення коштів за договором позики (розписки), підготовку та складення позовної заяви за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів за договором позики 2000 грн. 00 коп. Згідно Єдиного реєстру адвокатів України Холодняк В.М. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №484, виданого 02.07.2012 року. При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, відповідачі не заявляли про їх не співмірність та завищеність, не клопотали про їх зменшення. Таким чином, судові витрати в справі складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 2000 грн. 00 коп. Зважаючи на те, що позов підлягає до повного задоволення, понесені [PERSON] судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved