Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач), про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . На даний час син [PERSON] досягнув повноліття та продовжує навчання у ДНЗ «Корсунь-Шевченківському професійному ліцеї», навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний, матеріально забезпечений, має задовільний стан здоров`я, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина, що і зумовило звернення до суду. З огляду на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає частково у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки на його утриманні перебуває непрацездатна матір, докази про що надані суду 29.01.2024. Розгляд справи просив проводити у його відсутність. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02 серпня 2005 року виконавчим комітетом Таганчанської сільської ради Канівського району Черкаської області (а.с.7). На даний час [PERSON] є повнолітнім та не досягнув двадцяти трьох років (а.с.5). З 01.09.2023 [PERSON] продовжує навчання в ДНЗ «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» за денною формою навчання за спеціальністю «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва; слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування; водій автотранспортних засобів категорії «С» з 1,5 річним терміном навчання, навчається з 01.09.2023 по 17.02.2025, що підтверджується довідкою навчального закладу № 247 від 28.09.2023 (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ОТГ № 330 від 17.10.2023, вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 9). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Враховуючи ту обставину, що син сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. У відповідності до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі та (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, згідно зі ст. 182 СК України є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, які мають суттєве значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] має на утриманні непрацездатну матір [PERSON] , [INFO] , їх родині відносини підтверджуються свідоцтвом про народження відповідача (а.с.30). Згідно довідки медичного центру «Мрія» (а.с.31), [PERSON] , [INFO] , станом на 19.01.2023 має діагноз: серцева недостатність ІІ ст. Атеросклероз неуточнений, у зв`язку з станом здоров`я, плановим лікуванням, посиленим медикаментозним лікуванням та плановим курсом реабілітації потребує постійного догляду зі сторони родичів, функції догляду довірено здійснювати [PERSON] , [INFO] . Відповідачем позов визнано частково в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує матеріальний та сімейний стан платника аліментів, та приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.12.2023 і до закінчення ним навчання - 17.02.2025, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір в сумі 1073,60 грн., як така що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно заявлених вимог, що складає 715,77 грн. (1073,60х66,67%). Іншу частину судового збору в розмірі 357,83 грн. слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial