Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

15.12.2022 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просять: зобов`язати відповідача укласти з позивачами основний договір про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням щодо квартири [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача укласти з позивачами акт прийому-передачі квартири [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача видати позивачам технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача видати позивачам витяг зі списку покупців і підтвердження того, що позивачі отримають у власність квартиру [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . 12.04.2016 року між відповідачем та позивачами був укладений попередній договір про відселення та компенсацію згідно із Законом України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду». За цим договором відповідач взяв на себе зобов`язання відселити позивачів з квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] . Позивачі з моменту укладення попереднього договору взяли на себе зобов`язання не здійснювати жодних дій направлених на перешкоджання забудови земельної ділянки на розі вулиць [ADDRESS] та [ADDRESS] у Дніпровському районі м. Києва, зачекати завершення будівництва будинку [ADDRESS] та відселення зі свого будинку. Будівництво будинку [ADDRESS] завершене ще у 2019 році. Згідно Додатку №1 до попереднього договору відповідач повинен був розпочати в квартирі [ADDRESS] соціальний ремонт з серпня 2019 року, однак нічого зроблено не було. Із питанням невиконання відповідачем своїх зобов`язань позивачі 30.10.2019 року звертались до заступника голови КМДА та голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, які виступала гарантами виконання відповідачем своїх зобов`язань. З подібними зверненнями позивачі також звертались до міністра розвитку громад та територій України. Після отримання відповідей позивачі 25.11.2019 року повторно звернулись до відповідача з приводу виконання його зобов`язань за попереднім договором від 12.04.2016 року з додатками до нього. 27.01.2020 року між позивачами та відповідачем було підписано додаткову угоду №1 до попереднього договору, згідно якого відповідач зобов`язався провести соціальний ремонту у квартирі не пізніше 2 кварталу. 15.07.2020 року позивачі направили на адресу відповідача пропозицію щодо укладання основного договору про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням, однак чіткої відповіді на пропозицію не отримали. 03.08.2020 року позивачі звернулись до голови КМДА із проханням допомогти вирішити питання виконання відповідачем своїх зобов`язань за попереднім договором, додатком №1 та додатковою угодою №1. У своєму листі від 18.09.2020 року відповідач зазначив, що завершення виконання оздоблювальних робіт у квартирах передбачених для відселення планується одночасно із завершенням будівництва житлового будинку [ADDRESS] та введенням його в експлуатацію. Аналогічне викладене і у листі відповідача від 26.10.2020 року. Позивачі систематично ставали ініціаторами переговорів та намагались врегулювати спірні питання з відповідачем шляхом направлення останньому листів та звернень. 28.10.2020 року позивачі звернулись до відповідача із листом у якому зазначили, що ними виконані всі істотні умови попереднього договору, додатку №1 до цього договору та додаткової угоди №1, у зв`язку із чим просили і відповідача виконати свої зобов`язання за даними документами. У своєму листі від 07.12.2020 року відповідач зазначив, що питання відселення мешканців будинку [ADDRESS] можливо буде розглядатись одночасно із завершенням будівництва житлового будинку [ADDRESS] та введенням його в експлуатацію. 04.06.2021 року позивачі вчергове звернулись до відповідача з проханням виконати свої зобов`язання. Своїм листом від 07.07.2021 року відповідач повідомив, що реконструкція та забудова мікрорайону здійснюється за рахунок залучених коштів інвесторів і у зв`язку з відсутністю іншого фінансування відселення мешканців здійснюється почергово. Проте процедури відселення позивачів так і не відбулось. Сторона позивачів посилається на положення ст.ст. 626, 628, 629, 631, 635 ЦК України та зазначає, що зі свого боку позивачі виконали умови попереднього договору, додатку №1 та додаткової угоди №1, а саме: вживали заходи щодо врегулювання спірних питань шляхом переговорів; намагались вирішити суперечки та розбіжності в добровільному порядку; звертались багаторазово з офіційними заявами та зверненнями для врегулювання даного питання. Натомість відповідач, зі свого боку, взяті на себе зобов`язання не виконав. Відповідач не пізніше червня 2020 року зобов`язаний був підписати всю передбачену попереднім договором, додатком №1 та додатковою угодою №1 документацією, укласти з позивачами основний договір про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням та видати технічний паспорт на квартиру для належного оформлення права власності. Ухвалою суду від 20.12.2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 18.01.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Ухвалою суду від 20.02.2023 року задоволені клопотання представників сторін і суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.06.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 26.06.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 31.01.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. 21.02.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що попередній договір між сторонами у справі був укладений, в тому числі, на підставі розпорядження КМДА №850 від 24.05.2004 року. Вказаним розпорядженням відповідачу надано дозвіл виступити замовником проектування, реконструкції та забудови території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською у Дніпровському районі м. Києва. Підпунктом 5.6 п. 5 розпорядження передбачено, що відповідач здійснює реконструкцію та забудову території мікрорайону за рахунок залучених коштів інвесторів. У зв`язку з відсутністю іншого фінансування відселення мешканців проводилося почергово, відповідно до доцільності будівництва житлових будинків, дороги і благоустрою територій за наявності вільної, готової до заселення житлової площі. Проте, на теперішній час відселення мешканців призупинено у зв`язку з поновленням дії наказу Головного управління охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА) №23 від 04.05.2006 «Про занесення комплексу історичної забудови мікрорайону «Соцмістечко» в межах [ADDRESS] до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини», у тому числі будинок позивачів [ADDRESS] віднесено до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. Отже, будинок, з якого позивачі вимагають свого відселення, не може бути знесений. Додаткових руйнівних пошкоджень будинок не зазнав. Поскільки будинок не може бути знесений, подальша реконструкція мікрорайону є неможливою, і у відповідача відсутній обов`язок відселити позивачів. Крім того, житловий будинок позивачів знаходиться за межами земельної ділянки № [NUMBER] у складі проекту реконструкції та забудови території мікрорайону. Відселення мешканців мікрорайону призупинене і через відсутність детального плану території комплексної реконструкції масиву Соцмістечко, що зумовило не надання відповідачу протягом останніх 5 років нових земельних ділянок у межах мікрорайону «Соцмістечко», що в свою чергу стримує подальшу реконструкцію мікрорайону. Позивачі мають місце для проживання, мають право використовувати свою квартиру [ADDRESS] для власного проживання, членів своєї родини та розпоряджатися нею на власний розсуд. Віднесення будинку позивачів до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та відсутність затвердженого детального плану території комплексної реконструкції масиву Соцмістечко зумовили неможливість виконання відповідачем подальшої реконструкції мікрорайону та є істотними змінами обставин, якими керувався відповідач укладаючи попередній договір, адже відповідач не зможе отримати фінансовий результат, який очікував отримати від реалізації плану реконструкції. Відповідач вважає, що попередній договір не підлягає виконанню, оскільки він був укладений на підставі Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» дія якого не поширюється на об`єкти віднесені до щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. Крім того, відповідач зазначає, що позивачі в порушення п. 1.2 попереднього договору 15.07.2020 року звернулись до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з вимогою не надавати та не засвідчувати відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та не підтверджувати готовність до експлуатації об`єкту («Реконструкція та забудова території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською у Дніпровському районі м. Києва (Коригування 3 черги забудови мікрорайону. Будівництво житлових будинків на ділянці [ADDRESS] та [ADDRESS])» (4 пусковий комплекс, житловий будинок [ADDRESS] )», а також звернулись до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням не видавати відповідного розпорядження про присвоєння поштової адреси вказаному новозбудованому житловому будинку. Отже, в порушення п. 1.2. попереднього договору, позивачі перешкоджають забудові земельної ділянки на розі вулиць [ADDRESS] та [ADDRESS] в м. Києві. Також у відзиві на позовну заяву міститься заява сторони відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відповідач вказує, що враховуючи відсутність у попередньому договорі терміну укладення основного договору, застосуванню підлягає 1-річний строк з моменту укладення попереднього договору, тому основний договір мав бути укладений до 12.04.2017 року, а позивачі звернулись до суду більш ніж через 5 років. 09.05.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення сторони відповідача, у яких зазначено, що на підставі наказу Головного управління охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА) №23 від 04.05.2006 року, будинок [ADDRESS] занесено до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 року у справі №2-а-18174/11/2670 Головне управління охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА) своїм наказом №10/46-12 від 23.07.2012 року скасувало наказ №23 від 04.05.2006 року «Про занесення комплексу історичної забудови мікрорайону «Соцмістечко» в межах вулиць Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською у Дніпровському районі м. Києва до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини» з усіма додатками. На виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.05.2015 року у справі №2-а-18174/11/2670 Управління охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА) своїм наказом №10/34 від 24.07.2015 року скасувало наказ №10/46-12 від 23.07.2012 року «Про скасування наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 04.05.2006 року №23». Відселення мешканців зупинене у зв`язку із поновленням дії наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 04.05.2006 року №23, яким, у тому числі будинок позивачів, віднесено до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. Міністерство культури та інформаційної політики України своїм листом від 23.11.2021 року повідомило, що (у тому числі) будинок [ADDRESS] має статус щойно виявленого об`єкту культурної спадщини. Щойно виявлені об`єкти культурної спадщини не можуть бути знесені і на них не поширюється дія Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду». Відповідач не мав змоги передбачити припинення реконструкції та забудови території мікрорайону у зв`язку із внесенням будинків до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, а якби міг це передбачити, то в жодному разі не укладав би попередній договір відселення. 24.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив зі змісту якої вбачається, що сторона позивачів підтримує раніше заявлені позовні вимоги та зазначає, що станом на 28.05.2015 року відповідачу, як учаснику справи №2-а-18174/11/2670, було відомо про те, що будинок позивачів віднесений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, однак 15.12.2015 року він направив позивачам лист із пропозицією щодо відселення, а попередній договір про відселення та компенсацію був укладений 12.04.2016 року, отже відповідач запропонувавши позивачам відселення, завідомо ввів їх в оману. Не зрозуміло навіщо відповідач запропонував позивачам укласти попередній договір відселення та компенсації, якщо у відповідача не було впевненості у тому, що він як сторона у договірних відносинах, зможе виконати свою частину зобов`язань. Відповідач зобов`язаний був вирішити питання з відсутністю детального плану території комплексної реконструкції масиву Соцмістечко в межах проспектів Броварський, Соборності, Гагаріна, вулиць Г. Хоткевича ([ADDRESS]), залізниця в Дніпровському районі м. Києва. З огляду на дату укладання з позивачами попереднього договору, відповідачу було відомо про те, що на будинок позивачів не поширюються положення ЗУ «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», отже відповідач ввів позивачів в оману, адже заздалегідь знав, що зобов`язання згідно укладеного попереднього договору він виконати не зможе. У тексті попереднього договору відсутня така істотна умова, як «строк виконання зобов`язань», тобто строк укладання основного договору, але у додатковій угоді №1 до попереднього договору сторони узгодили, що відповідач не пізніше 2 кварталу 2020 року зобов`язаний провести соціальний ремонт, передати майнові права на квартиру та забезпечити переселення позивачів. Таким чином, основний договір мав бути укладений не пізніше 2 кварталу 2020 року. Законодавством України строк дії попереднього договору не встановлений, строки позовної давності при зверненні до суду позивачами пропущені не були, а поведінка відповідача суперечить добросовісній та чесній практиці, оскільки не відповідає попереднім заявам та поведінці відповідача. У питанні строків позовної давності позивачі також посилаються на положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також позивачі зазначають, що їх звернення від 15.07.2020 року являє собою одне з безрезультативних чергових звернень і не є проявом невиконання ними умов попереднього договору, як про це стверджує відповідач. Звіт про науково-технічну роботу обстеження 25 адміністративних та житлових будинків у Дніпровському районі м. Києва датований 2018 роком, тобто з моменту його складання пройшло близько 5 років. Вказане свідчить про те, що наразі стан будинку значно погіршився і відомості вказані у звіті 2018 року станом на 2023 рік не є актуальними. 13.06.2023 року до суду надійшли доповнення відповідача до додаткових пояснень у яких сторона відповідача зазначає, що 2015 році підприємство зверталось до Окружного адміністративного суду м. Києві із позовом щодо скасування наказу Управління охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА) №23 від 04.05.2006 року з усіма додатками, однак ухвалою суду від 12.08.2015 року, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.10.2015 року, позовну заяву було залишено без розгляду, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. У 2019 році підприємство також зверталось до Окружного адміністративного суду м. Києва, однак рішенням суду від 24.11.2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного від 26.04.2023 року, у задоволенні позову відмовлено. Отже, в період 2011-2023 рр. КП зверталось до різних судових інстанцій намагаючись у судовому порядку скасувати наказ Головного управління охорони культурної спадщини ВО КМР (КМДА) №23 від 04.05.2006 року. 04.09.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення сторони позивача, у яких представник позивачів вказує, що позивачкою [PERSON] та її сином [PERSON] 16.12.2016 року був укладений з відповідачем договір №23/36 про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням, а також позивачкою [PERSON] та позивачкою [PERSON] з відповідачем 12.04.2016 року був укладений попередній договір про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням. На підставі рішення підприємства «Хімволокно» №062 від 14.06.1990 року квартира [ADDRESS] була розділена на дві частини, одна з яких була надана позивачці [PERSON] та її родині, а інша частина залишена за [PERSON] . У 2010 році позивачка [PERSON] та її син [PERSON] оформили право власності на свою частину квартири та отримали Свідоцтво про право власності на житло від 19.02.2010 року. У 2006 році власник другої частини квартири [PERSON] помер і її успадкувала дружина померлого [PERSON] . У 2009 році [PERSON] померла і належну їй частину квартири успадкували позивачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідач надав в якості компенсації за належну позивачці [PERSON] і її сину [PERSON] частину квартири [ADDRESS] іншу квартиру по [ADDRESS] на виконання укладеного договору №23/36 від 16.12.2016 року про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням. Вказаний договір був виконаний з обох сторін 19.12.2016 року, після чого підприємство отримало майнові права на 34/100 квартири [ADDRESS] . Договір №23/36 від 16.12.2016 року про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням мав відношення тільки до 34/100 частин квартири [ADDRESS] та був укладений позивачкою [PERSON] і її сином [PERSON] , як власниками вказаної частини квартири. На іншу частину квартири (66/200) [ADDRESS] Договір №23/36 не розповсюджується. Для компенсації іншої частини квартири (66/200) відповідач зобов`язався надати однокімнатну квартиру у новобудові після закінчення її будівництва (кв. [ADDRESS] ), у зв`язку із чим між позивачами та відповідачем 12.04.2016 року був укладений попередній договір про відселення та компенсацію. Вказаний попередній договір пролонговано 27.01.2020 року шляхом підписання додаткової угоди №1. Після закінчення будівництва будинку [ADDRESS] відповідач зобов`язаний надати позивачам в якості компенсації їх частини (66/200) квартири [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , тобто укласти основний договір про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням, забезпечити майнові права позивачів на цю квартиру та їх відселення. В судовому засіданні представник позивачів підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та наступних заявах по суті справи і письмових поясненнях, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що позивачі були вимушені звернутись до суду, оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, чим порушує права позивачів. Відповідач вже передав одну квартиру, отже повинен виконати зобов`язання і по іншій квартирі. Представник вказує, що раніше відповідач не посилався на те, що будинок позивачів є культурною спадщиною, а знаходив інші відмовки. Представник відповідача в судове засідання 31.01.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, у судовому засіданні, в якому представник відповідача була присутньою особисто (22.08.2023 року), остання пояснила суду, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Представник вказувала, що попередній договір був укладений на підставі розпорядження КМДА №850 від 24.05.2004 року. Відповідач виступає замовником реконструкції, тобто має бути побудоване нове житло, в нього відселені мешканці, а їх будинки знесені для нової забудови. Проте, у 2006 році будинки, у тому числі будинок позивачів, віднесені до культурної спадщини. Відповідач в судовому порядку намагався виправити цю ситуацію, однак у 2015 році будинки знов віднесли до культурної спадщини. За таких умов відповідач не має права зносити будинки та здійснювати будівництво і відповідно не може укласти з позивачами основний договір. На теперішній час вже забрано і земельну ділянку, тож будувати не можливо. Представник вказувала, що відповідач до останнього мав надію, що в судовому порядку зможе вирішити питання скасування статусу будинків, як об`єктів культурної спадщини. Представник третьої особи Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до листів відповідача на ім`я позивачів від 03.12.2015 року, відповідач запропонував позивачам відселення із займаної ними квартири [ADDRESS] на підставі положень ст. 12 ЗУ «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» у 1-кімнатну квартиру загальною площею 46,06 кв.м. у новозбудованому житловому будинку розташованому на земельній ділянці [ADDRESS] та [ADDRESS] (Т. 2, а.с. 154-155). За змістом наявної в матеріалах справи копії листа відповідача на ім`я позивачки [PERSON] від 15.12.2015 року, відповідач запропонував позивачці відселення з займаної нею квартири [ADDRESS] в новозбудованому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (Т. 2, а.с. 34). Своїм листом від 01.07.2015 року позивачі погодились на запропоноване відповідачем відселення (Т. 2, а.с. 153). Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2016 року між [PERSON] , [PERSON] (Сторона 1) та КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (Сторона 2) був укладений Попередній договір про відселення та компенсацію згідно із Законом України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» у зв`язку із забудовою земельної ділянки на розі вулиць [ADDRESS] та [ADDRESS], у Дніпровському районі м. Києва,

Outcome: dismissed