Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище « [PERSON] ». На обґрунтування позову позивач зазначила, що 14.07.2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З 30.09.2023 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть. Зазначає, що дочка, після розірвання шлюбу, залишиться проживати з нею. Основною причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому просить шлюб розірвати. 05.12.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подав заяву про розгляд справи у її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач відзиву на позов не подав, про час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 14.07.2018 року Заводським районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 222, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося, кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного сімейного бюджету. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивач підтримала позов, відповідач заперечень та відзиву не подав, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та дитини, збереження шлюбу не відповідає їх інтересам, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі, які складаються з витрат за сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved