Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

У листопаді 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивовано тим, що сторони повторно зареєстрували шлюб 07 липня 2016 року, мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони спільно не проживають, тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28\~листопада\~2023\~року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного\~позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 08\~січня 2024 року 11-00 год. 08 січня 2024 року судове засідання відкладено на 31 січня 2024 року 09-30 год. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, проти заочного розгляду не заперечувала. У судове засідання не з`явився відповідач; відзиву на позов, жодних заяв/клопотань\~не подав, повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ст.\~128,\~223,\~280 ЦПК України\~суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 07 липня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, за актовим записом № 186. Сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved