Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

21 вересня 2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі позивач, ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР») до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] ) про стягнення недоотриманого доходу (збитків), було ухвалено рішення, залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2024 року, яким у позові відмовлено. 19 січня 2024 року до суду надійшла заява представника відповідача-2 адвоката Вовка М.В. про ухвалення додаткового рішення у зазначеній вище цивільній справі, в обґрунтування якої зазначено, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат відповідача-2 на правничу допомогу, розмір якої становить 5\~000 грн. 29 січня 2024 року від позивача надійшло письмове заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якого зазначено, що вказана заява підлягає залишенню без розгляду через подання її з порушенням терміну встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, вважає, що заявлені витрати на правову допомогу не підтверджуються належними доказами, а саме копії документів, наданих представником відповідача-2 датовані 13.07.2023, тобто до укладення договору 20.07.2023. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи в межах, необхідних для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт\~12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір\~доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, \~\~за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 212/4353/23 01 серпня 2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Вовком В.М. був поданий відзив на позовну заяву, у якій він зокрема просив стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн (а.с. 40-43). На підтвердження таких витрат до відзиву були долучені: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія посвідчення адвоката України, копія ордеру, копія договору про надання правничої (правової) допомоги № 20/07/2023-П від 20.07.2023, копія ордеру, виданого 20.07.2023 на підставі договору № 20/07/2023-П, розрахункова квитанція серії АВ-ТБ № 023038 від 31.07.2023 про сплату [PERSON] [PERSON] 5000 грн. за надані послуги, а також Акт приймання-передачі правничої допомоги від 31.07.2023 відповідно до умов договору № 20/07/2023-П, а саме попередня усна юридична консультація 500 грн, складання відзиву на позовну заяву 2 500 грн, ведення справи у суді першої інстанції 2\~000 грн (а.с. 45-49). Відповідно до умов Договору № 20/07/2023-П сторони домовилися про плату за надання послуг адвоката, у тому числі за ведення справи у суді першої інстанції у розмірі 2000 грн незалежно від тривалості та кількості судових засідань. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню з позивача, що не суперечить принципу розподілу судових витрат та є пропорційним до розміру позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено (4\~231 долар США 50 центів або 154\~740,03 грн). Що стосується заперечень представника позивача щодо недотримання представником відповідача-2 строків, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд відхиляє їх, оскільки представник відповідача-2 адвокат Вовк М.В. надав докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу разом із відзивом на позовну заяву (ч. 1 ст. 134 ЦПК), тобто до судових дебатів, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, при цьому судом питання розподілу судових витрат на правничу допомогу при ухваленні рішення не було вирішено. Щодо неналежного оформлення копій доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, суд вважає такі доводи представника позивача необґрунтованими, а надані докази належними, при цьому щодо зазначення дати їх завірення суд вважає це технічною помилкою, яка не впливає на суть заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved