Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

В лютому 2023 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] суму інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2021 року по справі №235/2054/21, що становить 306706,59 грн.; 3% річних за невиконання грошового зобов`язання на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2021 року по справі №235/2054/21, що становить 48706,71 грн., судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 15 вересня 2021 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних з карткового рахунку коштів: зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з її банківських\\карткових рахунків грошові кошти в сумі 19300 євро (дев`ятнадцять тисяч триста євро) шляхом їх відновлення на рахунку [NUMBER] та грошові кошти в сумі 16583,56 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три грн 56 коп.) шляхом їх відновлення на рахунку [NUMBER] . Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу на Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2021 року по справі №235/2054/21. Згідно постанови Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнили частково. Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 15 вересня 2021 року в частині розміру стягнутих судових витрат на правничу допомогу замінено. Зменшено розмір судових витрат на правничу допомогу, стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ЄДРПОУ 14360570, на користь [PERSON] з 10500 грн. до 10000 грн. В іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду від 15 вересня 2021 року залишити без змін. На виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, були видані виконавчі листи, які були пред`явлені позивачем до примусового виконання до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у Місті Києві Центрального міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Київ) було прийнято рішення про відкриття виконавчих проваджень № АСВП: 68559164 від 08.02.2022 року та № АСВП 68559374 від 09.02.2022 року станом на момент звернення з даною позовною заявою виконавче провадження № АСВП: 68559164 від 08.02.2022 року. Відповідачем виконано та сплачено позивачеві 10000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Виконавче провадження № АСВП 68559374 від 09.02.2022р. не виконано відповідачем. Державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) позивачеві не були направлені постанови про відкриття виконавчого провадження, про їх відкриття позивач дізналася з Автоматизованої система виконавчого провадження. На протязі тривалого часу відповідачем не виконується рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2022 року. Станом на 01 лютого 2023 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року по справі №235/2054/21, яке набуло законної сили 21 грудня 2021 року - не виконано. Представником відповідача\~подано до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~відповідно до\~якого вказано\~наступне.\~АТ КБ\~«ПриватБанк» вважає,\~що наведені\~в обґрунтування\~позивної заяви,\~не можуть\~бути підставами\~для задоволення\~позовних вимог,\~оскільки вони\~не підтверджуються\~матеріалами справи,\~ґрунтуються на\~неправильному тлумаченні\~заявниками норм\~матеріального і\~процесуального права.\~Основними аргументами\~у позовній\~заяві [PERSON] \~щодо стягнення\~з АТ\~КБ ПриватБанк\~стягнення 3%\~річних та\~інфляційних втрат\~за невиконання\~грошового зобов`язання\~є посилання\~позивача на\~рішення Красноармійським\~міськрайонним судом\~Донецької області\~від 15\~вересня 2021р.\~по цивільній\~справі №\~235/2054/11\~за позовом\~ [PERSON] \~до АТ\~КБ «Приватбанк»\~про стягнення\~безпідставно списаних\~з карткового\~рахунку коштів,\~яким позов\~задоволено,\~зобов`язано АТ\~КБ «Приватбанк»\~повернути [PERSON] \~безпідставно списані\~з її\~банківських/карткових\~рахунків грошові\~кошти в\~сумі 19300\~евро шляхом\~їх відновлення\~на рахунку\~ [NUMBER] \~та грошові\~кошти в\~сумі 16583,56\~грн,\~шляхом їх\~відновлення на\~рахунку [NUMBER] .\~Постановою Донецького\~апеляційного суду\~від 21.12.2021\~року апеляційну\~скаргу Банка\~залишено без\~задоволення,\~рішення Красноармійського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 15\~вересня 2021\~року залишено\~без змін. Повідомляє суд, що позивач у позовній заяві не зазначив про той факт, що рішення Красноармійського міськрайонного судом Донецької області від 15 вересня 2021 року та постанова Донецького апеляційного суду від 21.12.2021 року по справі № 235/2054/11 були скасовані. 25 січня 2023 року постановою Верховного Суду у складі, колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №235/2054/11, провадження №61-1725св22, касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково - Постанову Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Тобто, станом на день подачі відзиву, рішення Красноармійського міськрайонного Донецької області від 15 вересня 2021 року не набрало законної сили, так як відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою банку. Враховуючи все вище наведене, норми чинного законодавства АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що наведені в обґрунтування позивної заяви, не можуть бути підставами для задоволення позовних вимог, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявниками норм матеріального і процесуального права. Також, вказує, що сума витрат на правничу допомогу не відповідає розумності та обґрунтованості. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представником надано заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимого наполягає. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, у задоволенні позовних вимого просив відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню по наступним підставам. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року по справі №235/2054/21 позов [PERSON] задоволено. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з її банківських/карткових рахунків грошові кошти в сумі 19 300,00 євро шляхом їх відновлення на рахунку та грошові кошти в сумі 16 583,56 грн шляхом їх відновлення на рахунок. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 6 707,36 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року змінено в частині розміру стягнутих судових витрат на правничу допомогу шляхом зменшення з 10 500,00 грн до 10 000,00 грн. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року по справі № 235/2054/21 (провадження № 61-1725св22) касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року по справі № 235/2054/21 (провадження № 22-ц/803/4187/23) апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року - скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних з карткового рахунку коштів - відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Підставою для звернення до суду є невиконання АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року по справі №235/2054/21. Проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року по справі № 235/2054/21 (провадження № 22-ц/803/4187/23) рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року - скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних з карткового рахунку коштів - відмовлено. У зв`язку з чим, правовідносини між сторонами припиненні, і правові підстави для застосування до відповідача особливої міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, що передбачено положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Звертаючись до суду, представник позивача у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19) (з повним текстом постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/87517072). В рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України) ( 254к/96-ВР ). Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 ( v015p710-04 ) зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог до АТ КБ\~«Приватбанк» в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed