Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

До Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2011, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було розірвано 10.05.2022. Під час перебування у шлюбі в позивачки з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина весь час проживає з матір?ю, відповідач з дитиною не спілкується та не бачиться. За весь час відповідач бачився з дитиною лише декілька разів. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною та не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не створює умов для отримання ним освіти тощо. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, духовної, моральної або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання та утримання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Вищевикладене й\~стало підставою\~для звернення\~позивачки до\~суду із\~вимогою пропозбавлення\~батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17.07.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі; роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Крім того, залучено до участі у справі орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яку зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 17.07.2023, копією позовної заяви із доданими до неї документами та судові повістки, направлені відповідачу неодноразово за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку із чим, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також на адресу суду не надійшли. На виконання вимог ухвали суду від 17.07.2023 органом опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради суду 07.11.2023 надано висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 09.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті, а також вирішено питання про вислухання думки дитини в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачем суду не повідомлено. Таким чином, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Позивачка, її адвокат та представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради не заперечували щодо розгляду справи у відсутність відповідача та проведення заочного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, думку позивачки, її адвоката та представника органу\~опіки та\~піклування в\~особі Служби\~у справах\~дітей Вінницької\~міської ради,\~а також положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідача та провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). В судовому засіданні позивачка та її адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.07.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2756. (а.с. 11) З ЄДРСР, доступ до якого є публічним, вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2022 по справі № 127/32694/21, яке набрало законної сили 10.06.2022, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.11.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 3424, розірвано. (а.с. 12-13) Згідно довідки № 318, виданої 28.04.2023 головою квартального комітету «Слов`янка» Гандзій О., відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає; участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , не проводить і не проводив раніше; [PERSON] разом із своїми дітьми - [PERSON] і [PERSON] з лютого 2022 року проживає в Данії. (а.с. 14) З інформації щодо дитини [PERSON] , [INFO] , наданої директором Комунального закладу «Вінницький ліцей № 10» Куцою С. № 01-26/108 від 18.04.2023, дитина вибула із закладу після закінчення третього класу 22.08.2022. За час навчання дитини в закладі мати [PERSON] активно займалась вихованням сина, стежила за його навчанням, допомагала з заняттями. Мати регулярно спілкувалась з класним керівником та вчителями, відвідувала батьківські збори та брала активну участь в житті класу. Батько дитини [PERSON] за час навчання хлопчика у закладі до ліцею не приходив, навчанням і успіхами сина не цікавився, батьківських зборів не відвідував, на зв`язок з класним керівником та вчителями не виходив. (а.с. 15) Як вбачається з відповіді директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Вінниці» Кривов`яз Т. № 518/01-2 від 01.05.2023 на адвокатський запит, [PERSON] , [INFO] , спостерігається сімейним лікарем з 05.11.2018. На амбулаторних прийомах та при відвідуванні вдома хлопчик завжди знаходився в супровід матері - [PERSON] . Консультації з приводу медичної допомоги в телефонному режимі також здійснюються матір`ю дитини. Батько - [PERSON] за медичною допомогою з приводу лікування сина не звертався, консультацій з приводу стану здоров`я дитини у сімейного лікаря не запитував. (а.с. 16) Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно з законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці десяти років може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини. В судовому засіданні малолітній [PERSON] зазначив, що він батька не пам`ятає й не знає, не спілкується з ним, проживає разом із мамою та сестрою. З розповідей дитини вбачається, що в його житті батько взагалі відсутній, усі його життєві досягнення й захоплення він розділяє виключно із мамою. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивачки та її адвоката, представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, думку дитини, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2011, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2022 у справі № 127/32694/21, було розірвано. Позивачка із відповідачем мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , життям якого відповідач взагалі не цікавиться, не піклується про нього, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не прагне зустрічей і спілкування із сином, хоча не був позбавлений такої можливості. Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлена висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/67171 від 02.11.2023. (а.с. 56-58) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Однак, враховуючи вищевказане суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отриманню нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини батьком, внаслідок його поведінки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Ухилення [PERSON] від виконання обов`язку щодо утримання дитини не передбачене ст. 164 СК України як підстава для позбавлення батьківських прав. Однак, суд звертає увагу, що виконання цього обов`язку батьком тісно пов`язане із реалізацією права і водночас виконання обов`язку батьком щодо виховання дитини, що є важливою умовою забезпечення належних умов для повноцінного розвитку дитини. За час перебування на розгляді даної справи в суді, судом не встановлено наявність будь-яких дій з боку [PERSON] , спрямованих на хоч якесь піклування відносно дитини. Тому, підстави вважати, що [PERSON] забезпечить своїй дитині належне виховання відсутні. Суд вважає, що вищезазначені обставини негативно впливають на фізичний розвиток дитини як складову виховання. Батьки дитини несуть відповідальність за її виховання і розвиток. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини батьком, внаслідок його поведінки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Таким чином, суд вважає, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] можна позбавити батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). В даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3). Отже, зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 073, 60 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією від 02.07.2023. (а.с. 17) Судові витрати понесені позивачкою суд вважає за можливе залишити за нею, враховуючи її клопотання. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Відповідно до положень ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved