Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

27.12.2023 позивач [PERSON] звернувся до Софіївського районного суду з вищевказаним цивільним позовом до відповідача [PERSON] , згідно якого просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 28.04.2007 виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 5. Позивач вказує, що від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні стосунки між ними припинились у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та вподобань, поглядів на сімейне життя. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя та збереження сім`ї неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам, тому прсила розірвати їхній шлюб. Ухвалою суду від 27.12.2023 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити повністю, незаперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення справи до суду не направила. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом зі згоди позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.\~280,\~281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 28.04.2007 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 28.04.2007 виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 5, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 28.04.2007 (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 01.10.2007, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 25.12.2009 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 16.01.2013 (а.с.8-10). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Доводи сторін вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище відповідача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки відповідачем [PERSON] не заявлено вимоги щодо зміни свого прізвище на дошлюбне, суд дійшов висновку про необхідність залишення відповідачу їй шлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судового збору з відповідача, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved