Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

27.10.2023 року [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 24.02.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 9858 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 8540 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що оспорюваний виконавчий напис вважає незаконним, оскільки вчинений приватним нотаріусом за відсутністю підстав для його вчинення, а саме: кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; позивача не було повідомлено про наявність заборгованості, в результаті чого він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. На підставі чого просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 03.11.2023 року на підставі ухвали суду та у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 13.11.2023 року від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Крім того, представник відповідача просив стягнути судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 537 грн., тобто у розмірі 50%, але така вимога у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України задоволенню не підлягає. 13.11.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, але таке клопотання враховуючи суть позовних вимог, задоволенню не підлягає. 11.12.2023 року представником позивача [PERSON] через Електронний суд надано клопотання про розподіл судових витрат, в якому просив суд стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь позивача [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. 22.01.2024 року на виконання ухвали суду від 03.11.2023 року про витребування доказів, третьою особою державним виконавцем Покровського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ходикіною В.В. надано суду матеріали виконавчого провадження, відповідно до яких станом на 11.12.2023 року виконавчий документ перебуває на виконанні, борг становить 9245,30 грн. У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи та не проводячи судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 24.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9858 про звернення стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти в розмірі 8540 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250121ФК від 25.01.2021 року, якому ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 року, якому ТОВ «Інфінанс» на підставі Договору факторингу №26032019 від 26.03.2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 0683608915 від 05.08.2018 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . З виконавчого напису також вбачається, що Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.03.2019 року по 24.02.2021 рік. Сума заборгованості становить 8540 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2400 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6090 грн., за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача в розмірі 50 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 8540 грн. (а.с.45). З наданих приватним виконавцем матеріалів вбачається, що до оспорюваного виконавчого напису додано копію виписки з рахунка за Кредитним договором №0683608915 від 05.08.2018 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості складає 8490 грн. (а.с.37). 14.06.2021 року державним виконавцем Ходикіною В.В. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №65800100 за наведеним виконавчим написом нотаріуса (а.с.34). Відповідно до ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~«Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правовій позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, який враховується судом відповідно до ч. 1 ст. 360-7ЦПК України. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» визнав позовні вимоги, суд вважає доведеним, що спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим визнає його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3\~ст. 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~ст. 137 ЦПК\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із\~ст. 141 ЦПК\~розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. підтверджується ордером адвоката № 1236498, договором від 03.06.2023 р. про надання правничої допомоги адвокатом Пивовар В.В. де визначено, що адвокатський гонорар за надані послуги позивачу визначається за домовленістю сторін, актом виконаних робіт від 27.10.2023 року з деталізацією обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості. Отже, з огляду на викладене, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, а саме 2500 грн. На підставі ст.141, 142 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved