Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Турбівської селищної ради Вінницької області (далі відповідач), в якому просила: - визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 14.04.2014, яким усе своє майно заповіла позивачу. Однак до дня своєї смерті [PERSON] проживала окремо від позивача в будинку для людей похилого віку, а тому позивач не знала про наявність складеного на неї заповіту. Також смерть [PERSON] була під час пандемії ковід-19, а через карантинні обмеження позивачу не вдавалося в останні дні відвідувати спадкодавця. Про заповіт [PERSON] позивач дізналася, лише коли побачила його серед документів, прибираючи у будинку покійної наприкінці 2021, а тому з наведених причин позивач не змогла вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 20.12.2023 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник позов визнав і у своїй заяві просив суд про розгляд справи без нього. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просила задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] у м. Жмеринка, Вінницької обл. померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть. За життя [PERSON] склала заповіт від 14.04.2014, посвідчений приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Смоляк Л.С., зареєстрований за №866, і за яким усе своє майно вона заповіла позивачу. Згідно свідоцтва про право власності від 21.09.2009 [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] , а у матеріалах справи наявні технічні характеристики такого будинку. Згідно постанови державного нотаріуса Бульби Л.І. від 01.04.2022 №53.02.-31 вбачається, що оскільки позивач невчасно подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини [PERSON] та не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому КМ України. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В силу вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. У цьому випадку суд оцінює характер цих обставин. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що [PERSON] склала заповіт від 14.04.2014, яким усе своє майно заповіла позивачу, але до дня своєї смерті [PERSON] проживала окремо від позивача в будинку для людей похилого віку. У відповідь на витребування спадкової справи [PERSON] нотаріусум повідомлено, що спадкова справа не заводилася. Позивач пояснює, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживала від спадкодавця окремо, а тому позивач не знала про наявність складеного на неї заповіту. Також смерть [PERSON] була під час пандемії ковід-19, а через карантинні обмеження позивачу не вдавалося в останні дні відвідувати спадкодавця. Про заповіт [PERSON] позивачу ніхто не повідомляв, а дізналася вона про нього, лише коли побачила його серед документів, прибираючи в будинку покійної та з наведених причин не змогла вчасно подати до заяву про прийняття спадщини. Суд вважає, що встановлені причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини померлої [PERSON] є поважними причинами пропуску строку і обставинами, які перешкоджали позивачу вчасно прийняти спадщину. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved