Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Яресько Т.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 577/68063/23. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2024 було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Разом з тим, при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з ТОВ «Споживчий центр» на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів в сумі 15271,48 грн. Сторони, будучи повідомленими, в судове засідання не з`явилися. Треті особи також в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яресько Т.В. надав суду клопотання з проханням розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення провести у його відсутності, вимоги заяви підтримує. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Встановлено, що заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду від 23.01.2024 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24277 від 08.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за період з 23.07.2020 по 01.12.2021 включно у розмірі: 8000,00 грн. прострочений основний борг; 5600 грн - прострочені проценти; 550 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 14150 грн. При цьому не вирішено позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 15271,48 грн. безпідставно набутих грошових коштів. Вирішуючи вказану позовну вимогу, суд керується наступним. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Отже, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Суд встановив, що 08 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. видано виконавчий напис №24277 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №09.07.2020-100005411 від 09.07.2020, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 23.07.2020. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.07.2020 по 01.12.2021 включно у розмірі: 8000,00 грн. прострочений основний борг; 5600 грн - прострочені проценти; 550 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить суму 14150 грн. (а.с. 12). 26 грудня 2021 року приватним виконавцем Жованик Ю.А. відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 28 на звороті), ухвалено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1415 грн (а.с. 29), про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 350 грн. (а.с. 29 на звороті). 28 січня 2022 року приватним виконавцем Жованик Ю.А. ухвалено постанову про звернення стягнення на доходи боржника; здійснення відрахування із доходів боржника у розмірі 20 % від всіх видів доходу до виплати загальної суми борги 16015 грн. (з врахуванням основної винагороди приватного виконавця 1415,00 грн. та витрат виконавчого провадження - 450 грн (а.с. 30). За інформацією приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. №2601 від 19.12.2023 з 26.12.2021, наданого на запит адвоката, вбачається, що станом на 19.12.2023 надходження по виконавчому провадженню ВП № [NUMBER] складає 15271,48 грн. Залишок не стягнутих коштів - 743,52 грн (а.с.11 звор.стор). Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 14150 грн. безпідставно отриманих коштів саме за виконавчим написом. В решті заявлених вимог слід відмовити, враховуючи наступне. Згідно із ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. За положеннями ст. 32 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець для здійснення діяльності зобов`язаний відкрити в державному банку окремі рахунки для: 1) обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам; 2) зарахування коштів виконавчого провадження; 3) зарахування винагороди. Таким чином, набувачем коштів виконавчого провадження ВП № [NUMBER] у сумі основної винагороди приватного виконавця 1415 грн. (а.с. 28) та 450 грн. витрат виконавчого провадження (а.с. 30 на звороті) є приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованих Ю.В. (а.с. 30), а не ТОВ «Споживчий центр», тому ці кошти не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial