Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на своє утримання, як дружини, в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 26.11.2019 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. У них від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матірю. Добровільно відповідач допомогу дітям не надає, тому позивач звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей в судовому порядку. [PERSON] вказала, що на даний час вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, жодних доходів, крім соціальних виплат по догляду за дітьми не має, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вище вказане, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. 11.12.2023 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. 18.01.2024 року представником відповідача - адвокатом Габор В.В. було подано заяву про визнання позову в повному обсязі, в якій вона просила стягнути з [PERSON] 50 % судового збору, а інші компенсувати за рахунок державного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до викладеного в ксерокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони з 26.11.2019 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі(а.с.4). Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать ксерокопії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.5). Діти проживають з матірю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади(а.с.6-8). Як зазначила позивач, [PERSON] добровільно матеріальну допомогу їй та дітям не надає. [PERSON] вказала, що перебуває у відпустці по догляду за дітьми та заробітку, крім соціальних виплат не має. Відповідач жодних заперечень щодо викладеного у позові не надав, позов визнав. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.ч.1-4 статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини сторони не вирішили. Так, з урахуванням вище викладеного, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, жодних доказів про наявність причин, які свідчать про неможливість надання матеріальної допомоги відповідачем суду не надано. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 05.12.2023 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена відповідно до положень ЗУ Про судовий збір. Щодо посилань представника відповідача про стягнення з [PERSON] лише половини суми судового збору у звязку з визнанням позову, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З вище вказаного вбачається, що дане положення стосується визнання позову до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ухвали про відкриття провадження, справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч.2 ст.279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Зважаючи на те, що заява про визнання позову була подана більш ніж через днів після відкриття провадження, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у повному розмірі. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved