Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнутої рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.10.2017 у справі № 214/551/17, з 1/4 частки до 1/3 частки доходу (заробітку) платника аліментів, посилаючись на постійні захворювання дитини на ГРВІ та значні витрати, пов`язані з лікуванням та погіршення її стану здоров`я. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.10.2017 у справі 214/551/17 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу). Однак наразі їх спільна дитина постійно хворіє на ГРВІ, що потребує значних витрат на лікування, вона з вересня 2023 року є особою з інвалідністю ІІ групи та нездатна до трудової діяльності, а відтак не може за станом здоров`я працювати та позбавлена можливості отримувати доходи на утримання дитини. У зв`язку з цим просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року витребувано з Головного управління Державної податкової служби України у Київській області довідку про суму нарахованих та отриманих доходів [PERSON] . Протокольною ухвалою від 06 лютого 2024 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги підтримали з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві (стаття 180 СК України), де на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за період з 26 січня 2017 року по 08 липня 2017 року, та у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2017 року до повноліття дитини. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним, про що, зокрема, вказував і Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 643/11949/19. Згідно зі статтею 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим стаття 182\~СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, стан здоров`я дитини (пункт 1 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/21 (провадження № 61-5920св22), враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», надаючи відповідь на основне правове питання у розглядуваній справі, дійшов висновку, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалюючи рішення у справі, суд приймає до уваги наявні в матеріалах справи та досліджені судом докази, зокрема, виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , з якої вбачається, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів від 25 жовтня 2017 року в справі № 214/551/17 стан здоров`я дитини істотно погіршився Відповідно до частини першої статті 2\~Закону України\~«Про основи\~соціальної захищеності\~осіб з\~інвалідністю в\~Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. При цьому суд також приймає до уваги погіршення стану\~здоров`я одержувача\~аліментів згідно наданих до суду письмових доказів, [PERSON] з 07 вересня 2023 року встановлено друга група інвалідності загального захворювання, де зазначено про нездатність її до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах, вона може бути праце пристосована в спеціально створених умовах на виробництві або надомна праця (а.с. 6 копія довідки МСЕК). Рівень доходу позивача становить пенсія по інвалідності у сумі 2\~760,00 грн. щомісячно, що свідчить також про погіршення матеріального стану одержувача аліментів. Тому оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність збільшення розміру стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини та з урахуванням конкретних обставин справи, на даному етапі життя позивача та малолітньої дитини сторін, необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку буде визначення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше\~50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що також узгоджуються із висновками Верховного Суду\~у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 766/5464/16-ц. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved