Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визначити позивачу додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] її сина [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги відповідно до вимог цивільного законодавства України були діти спадкодавця, онуки позивача, [PERSON] та [PERSON] а також позивач по справі. [INFO] помер один зі спадкоємців [PERSON] та після нього прийняла спадщину його донька [PERSON] . Позивач зазначає, що вина є особою похилого віку [INFO] , проживає в Черкаській обл., після смерті свого чина [PERSON] у неї був пригнічений стан, вона сильно сумувала, в послідуючому помер її внук [PERSON] , що також негативно вплинуло на її психоемоційний стан в зв`язку чим вона не могла своєчасно приїхати до м.Києва для подачі відповідної заяви на прийняття спадщини також в 2020 р. вже діяли карантинні обмеження та з 24.02.2022 р. розпочалося повномасштабне військове вторгнення рф в Україну, розпочалися бойові дії, обстріли, що також позбавили можливості позивача прибути до нотаріальної контори для написання відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . З врахуванням вище викладеного позивачем було пропущено шестимісячний строк для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином на даний момент позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про поновлення строків прийняття спадщини . Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України. 3 жовтня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження по вказаній справі 18 грудня 2023 р. ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва було закрито підготовче судове засідання та справа була призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що позивач є особою похилого віку, в силу свого похилого віку часто хворіє, проживає в іншому регіоні, в зв`язку з чим своєчасно не змогла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON] , крім того на території України були введені каратинні обмеження та в послідуючому розпочалися військові дії. Крім того в судовому засіданні позивач пояснила свою позиціє щодо поновлення строку для прийняття спадщини тим, що в разі задоволення її позову вона зможе отримати частку в спадковому майні та як співвласник нерухомого майна, зможе розраховувати на догляд за собою зі сторони своїх онуків та правнуків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивач має право на спадкування частки спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] , так -як позивач є спадкоємцем першої черги , крім того в тому числі і за рахунок коштів позивача була придбана спірна квартира [ADDRESS] , яка відноситься до спадкового майна та задоволенням позову буде відпровідати правам та інтересам позивача. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вказуючи на те, що будь - яких доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини сторона позивача не надала та відсутні будь -які підстави для задоволення позову, надавши до суду відзив на позовну заяву. Третя особа в зал судового засідання не з`явилася, але надала до суду свої письмові пояснення, відповідно до яких заперечувала щодо задоволення позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію судовою практикою та просила суд слухати справу у її відсутність. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ), актовий запис №2099. Позивач [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спадкодавцю [PERSON] за життя належала квартира [ADDRESS] . За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Як убачається з матеріалів справи, що приватним нотаріусом КМНО Шестопал О.П. 15.12.2020 року була заведена спадкова справа №56/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , провадження по даній справі закінчено 20 червня 2023 р. Як убачається з матеріалів даної спадкової справи, що з заявою про прийняття спадщини 15.12.2020 р. звернувся відповідач [PERSON] , який сином спадкодавця [PERSON] . Також 15.12.2020 р. до приватного нотаріуса КМНО Шестопал О.П. з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , який також був сином спадкодавця [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) , актовий запис №12543. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька - відповідач по справі [PERSON] 20 червня 2023 р. приватним нотаріусом КМНО Шестопал О.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкове майно - квартиру [ADDRESS] в розмірі частини успадкував відповідач [PERSON] , іншу частину спірної квартири, як було встановлено в судовому засіданні було успадковано [PERSON] . З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що не скористався своїми спадковими правами з підстави, що не могла своєчасно прибути до нотаріуса в зв`язку з карантинними обмеженнями, введенням бойових дій, але в той же час до суду позивачем та її представником не надано доказів того, які перешкоди були у позивача щодо написання відповідної заяви у будь - якого іншого нотаріуса за місцем проживання позивача Разом з тим юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того позивач вважає, що в разі задоволення її позову вона може в майбутньому розраховувати на свій догляд зі сторони спадкоємців, що також не є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приймаючи до уваги не надання позивачем доказів на підтвердження обставин, які об`єктивно та істотно перешкодили реалізації ним права на прийняття спадщини після смерті матері шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed