Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2020 року між [PERSON] та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № EP-201352679, яким забезпечено транспортний засіб «ГАЗ 31029», д.р.н. [NUMBER] . 02.10.2020 року о 19 год. 50 хв. в с. Модричі на автодорозі Пісочна-Східниця, [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ 31029», д.р.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп?яніння, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «HYUNDAI TUCSON», д.р.н. [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», д.р.н. [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «ГАЗ 31029», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАт «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно поліса № EP-201352679. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 130 КУпАП, визнано відповідача, який керував автомобілем «ГАЗ 31029», д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/6258/20 від 19 листопада 2020 року № 442/61/21 від 11 січня 2021 року. Зазначив, що справа про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 130 КУпАП закрито з нереабілітуючих підстав - за закінченням строків, передбачених законом для накладання адміністративного стягнення, але не через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, що не доводить відсутність вини [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху України, але виключає проведення провадження в адміністративній справі. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № AО-4299903, на підставі страхових актів № 200000354780 від 19.11.2020 року та № 200000354780-1 від 04.12.2020 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», д.р.н. [NUMBER] , складає 127 400,00 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в порядку суброгації відшкодувало ПрАТ «СК» АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», яке в свою чергу відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) відшкодувало власнику транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON», д.р.н. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля в сумі 127 400,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № ЗРІ120292 від 23.11.2020 року та № ЗРІ25663 від 08.12.2020 року. На підставі вищезазначеного, у зв?язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, то ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 127 400,00 грн. Оскільки, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» сплатило за ремонт автомобіля «HYUNDAI TUCSON», д.р.н. [NUMBER] [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 127 400,00 грн., що підтверджується страховими актами № 200000354780 від 19.11.2020 року та № 200000354780-1 від 04.12.2020 року, платіжними дорученнями № 3Р120292 від 23.11.2020 року та № ЗР125663 від 08.12.2020 року, загальна ціна позову становить 127 400,00 грн. Таким чином у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування відповідачу. А тому просить суд позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у своїй позовній заяві зазначив, що просить суд проводити судовий розгляд у його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, конверти з судовими повістками, що йому було скеровано за місцем його реєстрації повернулись на адресу суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Також, отримати інформацію про рух справи відповідач не був позбавлений можливості на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Окрім цього інформація про дату, час та розгляду самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади Трускавецького міського суду Львівської області у розділі інформації для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ». Разом з тим, ужиті заходи не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи відповідача. Хоча наявні матеріали справи прямо та беззаперечно, в своїй сукупності, вказують на те, що особа поінформована про цей процес, який здійснюється в Трускавецькому міського суді Львівської області у відношенні нього безпосередньо. Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 41) констатував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (див., з-поміж багатьох інших, рішення у справі "Фрідлендер проти Франції", [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII). При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд в даній справі, забезпечивши право відповідача брати особисту участь безпосередньо в судовому засіданні, уживши заходів для поінформованості його про даний судовий процес вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В судове засідання учасники процесу не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце судового розгляду. Суд ухвалив проводити судове засідання у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування технічними засобами, що відповідає ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.09.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № EP-201352679, яким забезпечено транспортний засіб «ГАЗ 31029», державний номерний знак [NUMBER] /арк. справи 6/. 02.10.2020 року о 19 год. 50 хв. в с. Модричі на автодорозі Пісочна-Східниця, [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ 31029», д.р.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп?яніння, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «HYUNDAI TUCSON», д.р.н. [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», д.р.н. [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «ГАЗ 31029», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАт «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно поліса № EP-201352679. Відповідно до постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/6258/20 від 19 листопада 2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу /арк. справи 7/. Окрім цього справа про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито з нереабілітуючих підстав - за закінченням строків, передбачених законом для накладання адміністративного стягнення, а не через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, що не доводить відсутність вини [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху України /8/. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № EP-201352679, на підставі страхового акту № 200000354780 від 19.11.2020 року та № 200000354780-1 від 04.12.2020 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак [NUMBER] , складає 127 400,00 грн. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відшкодувало власнику транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак [NUMBER] [NUMBER] на ремонт автомобіля в сумі 127 400,00 грн., що підтверджується страховими актами № 200000354780 від 19.11.2020 року та № 200000354780-1 від 04.12.2020 року, платіжними дорученнями № 3Р120292 від 23.11.2020 року та № ЗР125663 від 08.12.2020 року, загальна ціна позову становить 127 400,00 грн. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Як визначено статтею 38.1.1 «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, суд встановивши, що страхувальник [PERSON] керував транспортним засобом з порушенням умов договору у зв`язку з чим позивач має право регресивної вимоги до відповідача у розмірі 127 400 грн. Крім того, суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved