Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Миргородська міська рада. В обґрунтування заяви зазначає, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №341924 від 27 жовтня 2006 року їй належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,45 га на території Кибинської сільської ради (зараз це територія Миргородської міської ради) Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010654500311. В 2024 році при з`ясуванні питання про можливість відчуження належної їй земельної ділянки, було встановлено, що в Державному акті помилково зазначено її прізвище « [PERSON] », що не збігається з паспортними даними «Свир». Визнання факту належності заявнику вказаного державного акту має для неї юридичне значення для реалізації особистих майнових прав. Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримала, просила її задовольнити з підстав вказаних в ній. Представник заінтересованої особи подав заяву в якій не заперечував проти задоволення заяви, розгляд справи просив проводити без його участі. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, судвважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Миргородської райдежадміністрації № 104 від 09.04.2003 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 341924 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 3,45 га, кадастровий номер 5323282800:00:002:0006, розташовану на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.6). Заявник має намір розпорядитися належною їй земельною ділянкою, але не має такої можливості, через невідповідність її прізвища у правовстановлюючому документі та паспорті громадянина України. В особистих документах заявника, а саме: паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 26.05.2008 року, копії свідоцтва про народження доньки заявника виданого 20.06.1960 року, копії пенсійного посвідчення заявника виданого 06.09.1993 року , зазначено її вірне прізвище « [PERSON] ». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявниця це його теща, яка має прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про встановлення факту, що має юридичне значення суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст.. 315, 319 ЦПК України, суд може встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові\~цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно п. 2.9. Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку» виправлення в державних актах не допускаються. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені заявником факти знайшли своє підтвердження та зазначений вище державний акт на право власності на земельну ділянку належить заявнику [PERSON] . А оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд вважає необхідним його встановити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved