Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

03.04.2023 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить визначити йому додатковий строк на звернення із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємця першої черги, після смерті його матері [PERSON] , терміном на 2 місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовує поважністю причин пропуску прийняття спадщини, а саме своїм хворобливим станом, який не дав йому можливості вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття на спадщини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 08.05.2023 р. від відповідача [PERSON] надійшов відзив у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказує, що у позивача не існувало перешкод своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Посилання на хворобу як поважну причину пропуску не підтверджується доказами у справі. Зазначає про відсутність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для позивача у подачі у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. 24.05.2023 р. до суду надійшла відповідь на відзив у яких позивач вказує, що доводи відповідача, викладені у відзиві не мають жодного відношення до предмету доказування у даній справі та не обґрунтовані правовими нормами. Позивачем викладено факти та правові підстави, які свідчать про те, що у нього був хворобливий стан та не мав об`єктивної можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 26.06.2023 р. від відповідача надійшли заперечення у яких зазначає, що докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги не спростовують обставин пропущення законного шестимісячного строку та не мають відношення до предмета спору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.06.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Витребувано від Дванадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 01.08.2023 р. до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи. У судовому засіданні 03.10.2023 р. здійснено допит свідка [PERSON] , яка повідомила, що позивач не провідував померлу матір за її життя і до смерті, а відповідач завжди доглядав за нею. Після смерті [PERSON] , позивач не повідомляв про свій хворобливий стан, а навпаки вів активне соціальне життя, ходив на роботу. 07.11.2023 р. ухвалою Святошинського районного суду м. Києва витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відомості щодо [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: дані про заробітну плату та відрахування в якості єдиного соціального внеску за період з 04.07.2021 року по 02.05.2022 року; дані з Електронного реєстру листків непрацездатності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Пояснює, що внаслідок хвороби в позивача виникли перешкоди для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, позивач має рівні права з відповідачем на отримання спадщини після померлої матері, а тому буде справедливо надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечують проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві та запереченнях. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає що у позові слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено актовий запис №15512 та видано відповідне свідоцтво. Свідоцтвом про народження, виданим 5 березня 1970 року Радянським РАЦС м. Києва (актовий запис №459), підтверджується, що позивач є рідним сином померлої. Після смерті [INFO] [PERSON] , яка доводиться матір`ю, як позивачу так і відповідачу, відкрилась спадщина. 21 вересня 2021 року Дванадцятою державною нотаріальною конторою міста Києва відкрита спадкова справа номер 1323/2021 до майна померлої [PERSON] за заявою [PERSON] , який прийняв спадщину. 01 березня 2023 року позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 09 березня 2023 року державного нотаріуса Дванадцятої державної нотаріальної контори міста Києва Щербини Я. О. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з пропущенням строку встановленого для прийняття спадщини. Судом встановлено, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини сплинув 03.01. 2022 року. Отже, в період законного перебігу строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а саме в період 03.07.2021 року по 03.01.2022 року, позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Із наданої позивачем інформаційної довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м.Києва від 17.12.2021 р. надано висновок про тимчасову непрацездатність [PERSON] у період з 17.12.2021 р. по 21.12.2021 р. Довідка КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м.Києва від 01.08.2022 р. та 21.03.2023 р. судом не береться до уваги, оскільки не стосується обставин, якими позивач підтверджує свої вимоги. Згідно наданого позивачем висновку експертного дослідження, проведеного 16.10.2023 р. експертами ТОВ Центр судово-медичних послуг «МіБі-Лекс» на підставі звернення адвоката Падалко О. від 29.09.2023 р. здійснено комісійне вивчення судово-медичної документації щодо стану здоров`я [PERSON] . Суд критично оцінює вказаний доказ, оскільки надані медичні документи на яких сформовано висновок стосуються періодів після пропущення шестимісячного строку, тобто після 03.01.2022 року. За період 6-ти місячного строку для прийняття спадщини: з 03.07.2021 р. по 03.01.2021 р., а саме в грудні 2022 р. позивач мав захворювання легеневої системи на фоні вірусної інфекції. Із інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання ухвали суду від 07.11.2023 р., вбачається, що позивачу за період з 01.07.2021 р. по 04.02.2022 р. нараховувалась заробітна плата, що за вказаний період склала 172715,57 грн. Також за вказаний період сформовано електронні листи непрацездатності №2016160-2003870236-1 з 14.12.2021 по 17.12.2021 р., та №2016160-2004232671-1 з 22.12.2021 по 24.12.2021 р. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд враховує, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. У постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року, справа N 179/2076/19, зокрема, зазначено, що "Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.... При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо". Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі N 626/274/22. Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я не у всіх випадках може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є необхідність врахування тривалості стаціонарного чи амбулаторного лікування, характеру захворювання, стану хворого тощо. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 липня2022 року в справі N 650/48/20 (провадження N 61-10889св21). Предметом позову у цій справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, з посиланням на те, що позивач внаслідок свого хворобливого стану не міг звернутись у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Так, згідно до п. 2 гл. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Також згідно до ч. 2 ст. 41 Закону України "Про нотаріт" зазначається, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Таким чином, фактично позивач мав право реалізувати своє волевиявлення на прийняття відкритої спадщини після смерті матері [PERSON] шляхом особистого звернення до нотаріальної контори, або через представника, посвідчити довіреність на якого у разі особистого обмеження у прибутті до нотаріуса, шляхом його виклику за місцем свого знаходження, але зазначених дій позивач не вчинив. Посилання позивача на його незадовільний стан здоров`я не визнається судом поважною причиною для поновлення пропущеного строку, оскільки із наданих суду доказів вбачається, що захворювання легеневої системи на фоні вірусної інфекції було короткостроковим, труднощів для своєчасної подачі такої заяви у позивача не було. Окрім того, останній у період шестимісячного строку для прийняття спадщини працював, отримував доходи, що свідчить про ведення звичного способу життя. Разом із цим, позивач звернувся до нотаріуса через один рік та сім місяців від часу останнього дня можливого звернення, що є значним запізненням. За таких обставин, суд вважає, що відсутні обставини, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, вказані причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини також, на думку суду, не можуть вважатися поважними. Крім того, позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або у разі особистого обмеження у прибутті до нотаріуса, шляхом його виклику за місцем свого знаходження. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed