Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

22 січня 2024 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України, в якій вона просить суд стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 19450,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року у справі №755/6424/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 1073,60 грн. в іншій частині позовних вимог відмовлено. Станом на 22 січня 2024 року позивач також понесла судові витрати у розмірі 19450,00 грн., що становить гонорар адвоката Бойкініча Р.С., який передбачений п. 4.1 Договору про надання правничої допомоги №03/03/2023 від 03 березня 2023 року, та яким встановлено гонорар адвоката у разі ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва рішення на користь позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 19450,00 грн. Витрати на правничу допомогу підтверджується актом приймання передачі наданих послуг від 22 січня 2024 року. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідач до суду не надавав. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бойкініч Р.С. підтримав заяву та просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у вигляді гонорару за ухвалення рішення на користь позивача у розмірі 19450,00 грн. Звертав увагу, що в судових дебатах стороною позивача було заявлено про подачу протягом п`яти днів заяви про розподіл судових витрат. Витрати підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю та договором про надання правничої допомоги від 03 березня 2023 року. Щодо оплати вартості послуг, зокрема відсутності доказів її проведення, це не може бути підставою для відмови у її стягненні, про що є стала практика Верховного Суду. Крім цього, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Обов`язок доведення неспівмірності наданих послуг оплаті за них покладено на іншу сторону, у випадку звернення до суду із заявою про зменшення понесених витрат на правничу допомогу. Представник відповідача адвокат Євдоченко Н.Д. заперечувала проти задоволення заяви про розподіл судових витрат та стягнення з її довірителя гонорару у розмірі 19450,00 грн. через його недоведеність та необґрунтованість. З акту приймання-передачі наданих послуг не вбачається, що адвокатом надавалася правова допомога, не вказано часу витраченого на певний обсяг робіт, як і переліку самих робіт, а тільки те, що адвокатом надано послугу. Розмір наданої послуги не є співмірним із заявленою сумою. Підстава для сплати вказаного гонорару не настала, оскільки позов задоволено частково, а не в повному обсязі, що є підставою у відмові в задоволенні заяви. Відповідач заперечував під час судових дебатів щодо розміру витрат на правничу допомогу, в свою чергу позивач не надала докази сплати гонорару. Відповідач [PERSON] підтримав позицію свого представника адвоката Євдоченко Н.Д., просив відмовити в задоволенні заяви позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника не подавав. Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, суд дійшов висновків про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року у справі №755/6424/23 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, задоволено частково. Позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. В частині позовних вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача - відмовлено (т. 2 а.с.21-35). Із матеріалів справи вбачається, що стороною позивача у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів зроблено заяву щодо подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів від дня ухвалення рішення. Заява про розподіл судових витрат надійшла до суду 22 січня 2024 року. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №03/03/2023 про надання правничої допомоги 03 березня 2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги №1083523 від 28 березня 2023 року та акт №2 приймання-передачі наданих послуг за Договором №03/03/2023 про надання правничої допомоги від 03 березня 2023 року (т. 1 а.с.27-31, т. 2 а.с.44,45). Згідно п. 4.1., п. 4.2, п. 4.3 розділу 4 «Гонорар» договору №03/03/2023 про надання правничої допомоги від 03 березня 2023 року сторонами погоджено, що у разі ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва рішення на користь позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав винагорода адвоката складає 19450,00 грн. Факт надання послуг підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг. Отриманий клієнтом акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для оплати клієнтом відповідної суми гонорару. Сума гонорару підлягає оплаті протягом п`яти робочих днів від дня отримання акту прийому-передачі наданих послуг (т. 1 а.с.30). Відповідно до Акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 22 січня 2024 року вбачається, що адвокат виконав, а клієнт прийняв наступні послуги, надані на підставі Договору №03/03/2023 про надання правничої допомоги від 03 березня 2023 року укладеного між сторонами: гонорар адвоката за ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва рішення на користь позивача - [PERSON] до відповідача - [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав. Претензій по якості та об`єму послуг, вказаних у п. 1 клієнт не має. Сукупна вартість наданих послуг складає 19450,00 грн.(т.2, а.с.44) На підтвердження повноважень адвоката Бойкініча Р.С. до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/1416 (т. 1 а.с.34). Таким чином, в загальному розмірі понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу у справі становлять 19450,00 грн. Строк для сплати гонорару адвокату на момент судового розгляду не сплив, оскільки відповідно до умов договору, укладеного позивачем з його представником, оплата гонорару підлягає протягом п`яти робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі виконаних робіт, який позивачкою було отримано 22 січня 2024 року, тобто останній день оплати 29 січня 2024 року. Укладаючи 03 березня 2023 року договір про надання правничої допомоги, сторони, виходячи з принципу свободи договору, визначили виплату адвокату винагороду у фіксованому розмірі у випадку задоволення позову, що також було відображено в акті № 2 приймання передачі наданих послуг від 22 січня 2024 року, та є достатнім викладенням наданих послуг. Не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення таких судових витрат, з підстав того, що позов було задоволено частково. Разом з тим, предметом судового розгляду були вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, що судом було задоволено, судовим рішенням стороні позивача було відмовлено лише у стягненні заявлених на момент подання позову витрат на послуги адвоката. Дослідивши всі надані сторонами докази, враховуючи положення вищенаведених норм закону, суд приходить до висновку, що представником позивача підтверджено належними доказами понесені позивачем витрати на надану йому правову допомогу, та враховуючи, що судом задоволено позов про позбавлення батьківських прав, розмір понесених позивачем витрат підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved