Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» (код ЄДРПОУ 42350033, адреса реєстрації: 01042, м.Київ, вул.Брановицького Ігоря, буд.3) суму в розмірі 169073,62 грн. - 3% річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.04.2012 р. у справі №372/768/14-ц та судовий збір в сумі 2684,00 грн. На обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 11.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11266650000 відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 20000,00 доларів США строком до 11.12.2017 р. зі ставкою за користування кредитом в розмірі 13,90% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 11.12.2007 р. між банком та [PERSON] укладено Договір поруки №164662, згідно якого вона поручилася перед банком за виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором. 02.04.2014 р. Обухівським районним судом Київської області ухвалено заочне рішення в справі №372/768/14-ц про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11266650000 від 11.12.2007 р. у розмірі 152738,48 грн., заборгованості за відсотками - 141650,75 грн., а всього стягнути 294 389,23 грн., а також по 1471,95 грн. судових витрат з кожного. 19.12.2019 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області замінено у виконавчих листах №372/768/14-ц від 04.06.2014 р. стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Гефест» відносно боржників [PERSON] та [PERSON] . Станом на дату подачі позову, вказане рішення не виконано. Розрахунок 3% річних (ст.625 ЦК) за порушення зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором, що зафіксоване в рішенні суду в розмірі 294 389,23 грн. розраховані за період: 10.05.2020 - 09.05.2021 - 8831,67 грн.; 10.05.2021 - 09.05.2022 - 8831,67 грн.; 10.05.2022 - 09.05.2023 - 8831,67 грн., а всього 26495,03 грн. Сукупний індекс інфляції за період з 10.05.2020 - 09.05.2023 складає 148,432%. Інфляційне нарахування на заборгованість в сумі 294389,23 грн. за період з 10.05.2020 - 09.05.2023, складає 142578,59 грн. (294389,23 х 148,432%/100%- 294389,23=142578,59) Таким чином 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 169073,62 грн. Ухвалою судді від 11.07.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 21.08.2023 р. до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Базика О.П. надійшов відзив на позовну заяву та письмові пояснення в яких він зазначив, що до позову позивачем не було додано договір купівлі-продажу майнових прав. Отже, ні суд, ні відповідачі не мають можливості перевірити який обсяг прав первісного кредитора у зобов`язанні перейшли до ТОВ «ФК «Гефест». З доданої копії ухвали Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2019 року вбачається, що було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому листі № 372/768/14-ц від 04.06.2014р. на ТОВ «ФК «Гефест». Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області по справі № 372/768/14-ц від 02.04.2014 р. стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Договором про на дання споживчого кредиту у розмірі 152738,48грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 141650,75 грн Виконавчим листом № 372/768/14-ц від 04.06.2014р. передбачено стягнення суми заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитними коштами. Стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат виконавчим листом не передбачено. Отже, позивачем не надано жодного доказу стосовно правомірності звернення до [PERSON] та [PERSON] з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. У позові ТОВ «ФК «Гефест» стверджує, що станом на дату подання позову рішення Обухівського районного суду Київської області по справі № 372/768/14-ц від 02.04.2014 р. не виконано, при чому, позивач не надає жодного доказу на підтвердження вказаного твердження. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року по справі № 372/768/14-ц у задоволені заяви ТОВ «ФК «Гефест» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа у справі 2-466/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Оскільки ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ «ФК «Гефест», маючи статус кредиторів, і не реалізовуючи своїх прав на звернення у встановлені законом строки на звернення до примусового виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості, втратили своє право вимоги на примусове виконання боржниками своїх зобов`язань за кредитними договорами та рішенням суду, представник відповідача вважає, що зобов`язання відповідачів є задавненими, в зв`язку з чим набули характеру натурального зобов`язання. Як вбачається з встановлених обставин, 3 % річних були нараховані позивачем ТОВ "ФК" Гефест" на вимогу, яка на даний час існує в натуральному зобов`язанні, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, індекс інфляції, а також 3% річних підлягає стягненню з простроченої суми заборгованості (тіло кредиту). Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області по справі № 372/768/14-ц від 02 квітня 2014 року сума заборгованості відповідачів становить 152738,48грн. В той час, позивач, у своєму позові заявляє вимогу про стягнення індексу інфляції, а також 3% річних з суми 294389,23 грн., що є неправомірним. Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь 3 % річних та інфляційні втрати, які були, зокрема, нараховані на суму заборгованості, що включає у себе відсотки за порушення зобов`язань за договором, за період дії карантину та запровадженого в Україні воєнного стану. В зв`язку з вищевикладеними обставинами представник відповідача просив суд в задоволені позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «Гефест» - адвокат Остащенко О.М. позов підтримала, пояснила, що відповідачу [PERSON] було надано кредит 20000,00 дол.США, відповідач [PERSON] поручитель. 02.04.2014 р. судом було винесено заочне рішення про стягнення заборгованості з відповідачів. Де виконавчі листи не відомо, кошти не погашені, тому було нараховано 3% та індекс інфляції. До виконавців для виконання рішення суду не зверталося. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Базик О.П. в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що має місце задавнена позовна вимога, стягнення 3% річних та інфляційних втрат було нараховано в період карантинних обмежень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, заяв, клопотань суду не надала. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.04.2014 у справі № 372/768/14-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредиту 152738,48 грн., заборгованість по відсоткам - 141650,75 грн., а всього стягнути 294389,23 грн. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по 1471, 95 грн. з кожного. (а.с.5-6) 19.12.2019 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих листах №372/768/14-ц від 04.06.2014 р. виданих Обухівським районним судом Київської області відносно [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8-9) Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звернувшись з даним позовом до суду, банк наголосив на тому, що рішення суду від 02.04.2014 у справі № 372/768/14-ц залишається невиконаним, у зв`язку з чим просив стягнути солідарно з відповідачів нараховані за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 10.05.2020 року по 09.05.2023 року 3% річних у розмірі 26 495,03 грн. та інфляційні втрати в розмірі 169073,62 грн. 03.05.2023 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/768/14-ц у задоволені заяви ТОВ «ФК «Гефест» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа у справі 2-466/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Тлумачення ч.1 ст. 509, ч.1 ст.267, ст.625 ЦК України, свідчить, що: натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Оскільки ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ «ФК «Гефест», маючи статус кредиторів, і не реалізовуючи своїх прав на звернення у встановлені законом строки на звернення до примусового виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості, втратили своє право вимоги на примусове виконання боржниками своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (позовна давність, строк пред`явлення до виконання рішення суду), суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] є задавненими, в зв`язку з чим набули характеру натурального зобов`язання. Як вбачається з встановлених обставин, 3 % річних були нараховані позивачем ТОВ "ФК" Гефест" на вимогу, яка на даний час існує в натуральному зобов`язанні. Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі N 757/44680/15-ц (провадження N 61-32171сво18). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, індекс інфляції, а також 3% річних підлягає стягненню з простроченої суми заборгованості (тіло кредиту). Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області по справі № 372/768/14-ц від 02.04.2014 р. сума заборгованості відповідачів становить 152738,48грн. Разом з тим, позивач, у позові просить суд стягнути з відповідачів індекс інфляції та 3% річних з суми 294389,23 грн., що є необґрунтованим. Відповідно до положень п.6 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування" від 17.03.2020 N 533-IX (із змінами) у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Також Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 N 2120-IX були внесені зміни до ЦК України та Закону "Про споживче кредитування", а Національним банком України прийнято "Правила роботи банків у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану", затверджені постановою правління НБУ від 25.03.2022 N 23 "Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп". Зазначеними нормативно-правовими актами запроваджено такі умови виконання позичальниками зобов`язань за кредитними договорами: у разі прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем, тобто до позичальника не можуть застосовуватись будь-які санкції за невиконання умов кредитного договору; якщо позичальником прострочено внесення щомісячних обов`язкових платежів за кредитним договором, він звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором; щодо споживчих кредитів - забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом у разі невиконання зобов`язань за договором. Наведені вище умови чинні в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після дня його припинення або скасування. Крім того, штрафні санкції та інші платежі, сплата яких передбачена у договорі, нараховані за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) договору включно з 24.02.2022 р., підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, боржник звільняється від відповідальності саме за прострочення виконання грошового зобов`язання, а фінансові установи не мають права застосовувати передбачені договором санкції у разі такого порушення (неустойки, збільшення відсотків). З наведеного вбачається, що законодавцем на час дії воєнного стану фактично запроваджено скасування санкцій за невиконання основного зобов`язання, а не скасування виконання зобов`язань за кредитними договорами як таких. Тобто, на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування фінансові установи не мають права застосовувати до позичальників штрафні санкції за несвоєчасне внесення відповідних коштів та, відповідно, стягувати ці суми. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З огляду на те, що предметом позову є стягнення 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості за кредитним договором, відповідачі звільнені від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором під час дії карантину та воєнного стану. Відповідно до позовної заяви та розрахунку суми боргу вбачається, що сума заборгованості позивачем нараховується в тому числі за період з 10.05.2020 року до 09.05.2023 рік. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь 3 % річних та інфляційні втрати, які були, зокрема, нараховані на суму заборгованості, що включає у себе відсотки за порушення зобов`язань за договором, за період дії карантину та запровадженого в Україні воєнного стану. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, суд, розглядаючи даний спір у межах заявлених позовних вимог, та враховуючи, що позивачем не обґрунтовано розмір заборгованості за кредитним договором, пред`явлено позовну вимогу про стягнення 3 % річних поза межами стягнення боргу за основною вимогою, та нараховано таке стягнення на суму заборгованості за договором, що включає у себе відсотки за порушення зобов`язань за договором, в період дії карантину та воєнного стану, вважає позовні вимоги безпідставними, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed