Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

У жовтні 2023 року представник позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2022 по 31.08.2023 вартість спожитої теплової енергії у розмірі 65 332,82 грн., вартість абонентської плати у розмірі 194,94 грн. та вартість послуги обслуговування ВБС у розмірі 686,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування належить об`єкт житлової нерухомості - квартира [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харковські теплові мережі». На офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі інтернет було розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021. Таким чином, з 01.12.2021 по квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , укладений індивідуальний договір про надання про надання послуги з постачання теплової енергії. КП «Харківські теплові мережі» відомо, що вищезазначена квартира використовується відповідачем [PERSON] для здійснення нотаріальної діяльності, тому позивачем здійснюється нарахування за спожиту теплову енергію за тарифами, встановленими для інших споживачів (крім населення). Приватний нотаріус отримує послуги з централізованого опалення не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке фактично не є житловим. За період з лютого 2022 року по серпень 2023 року вартість несплаченої теплової енергії за вказаним приміщенням складає 65 332,82 грн. Крім того, станом на 01.09.2023 заборгованість відповідача [PERSON] за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року з абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 194,94 грн., заборгованість за послуги обслуговування ВБС складає 686,00 грн. КП «Харківські теплові мережі» направляли платіжні вимоги на оплату боргу на адресу [PERSON] , однак вони були проігноровані останньою. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Призначено судове засідання. 14 листопада 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомила, що з позовними вимогами не згодна. Вважає, що посилання представника позивача на позицію Верховного Суду України, визначену у постанові від 23.11.2016 у справі №6-1926цс16 не є тотожньою до ситуації по даній справі. Зазначила, що відповідно до п. 4 ст. 4 Житлового кодексу України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торгівельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, слід встановити хто, яким чином та на підставі яких документів має право визначити те чи інше приміщення нежилим, це не входить до повноважень суду та КП «ХТМ». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2023, об`єкт нерухомості у будинку [ADDRESS] , є 2-х кімнатна квартира (а не приміщення) [ADDRESS] та об`єкт житлової нерухомості, житловою площею 38,7 кв.м. Доказів того, що квартира [ADDRESS] є нежилою позивачем не надано. Представник відповідача посилалась на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 216/181/16-ц. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 11 грудня 2023 грудня від представника позивача надійшли додаткові пояснення, згідно яких повідомив, що використання відповідачем належної їй квартири для провадження нотаріальної діяльності підтверджується відкритими даними Єдиного реєстру нотаріусів, відповідач є приватним нотаріусом, що здійснює свою діяльність за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що до вимог ЗУ «Про нотаріат», «Положенням про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності» стосовно місця провадження нотаріальної діяльності, оперує визначеннями «робочий кабінет», «приміщення», що не є тотожнім поняттю «житлова кімната». На думку позивача, з доданої представником відповідача до відзиву на позовну заяву копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (виготовлений станом на 01.01.2021) вбачається, що вказана квартира зазнала переобладнання з метою пристосування її до вимог Положення та провадження нотаріальної діяльності, зокрема:наявність приміщення «І» (тамбур) з окремим входом з вулиці, що не є характерним для житлових приміщень (квартир) першого поверху багатоквартирних житлових будинків;наявність дверного отвору з приміщення «І» (тамбур) безпосередньо до приміщення «2» (житлова кімната, площею 14,7 кв.м.). Представником відповідача у відзиві не заперечується та не спростовується твердження позивача, що вказана квартира використовується відповідачем для здійснення нотаріальної діяльності. Ані відповідачем, ані його представником не стверджується, що квартира [ADDRESS] використовується відповідачем виключно для проживання. Таким чином, для постачання теплової енергії відповідачу не можуть застосовуватись тарифи як для населення. Щодо посилання представника відповідача на Постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №216/181/16-у від 20.06.2018 з висновком про право власника нерухомого майна використовувати його для підприємницької діяльності, то вважають такі висновки представника відповідача такими, що не мають відношення до правовідносин, що є між сторонами у справі, оскільки нотаріус не може займатися підприємницькою діяльністю. Позовні вимоги просив задовольнити. 03 січня 2024 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно яких повідомила, що ЗУ «Про нотаріат», «Положенням про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності» не містять вимог про те, що приміщення, де здійснюється нотаріальна діяльність має бути нежитловим. Посилалась на роз`яснення Міністерства будівництва, архітектури, та житлово-комунального господарства України від 01.12.2006 «щодо визначення термінів житлових та нежитлових приміщень». Вважає, що ані суд, ані КП «Харківські теплові мережі» не є належним органом, що може встановлювати технічні особливості приміщень та приналежність приміщення до житлового або нежитлового. Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, квартира відповідача є жилим приміщенням, а тому нарахування плати за житлово-комунальні послуги слід проводити як для житлового приміщення, а відтак у задоволенні позовних вимог просили відмовити. 22 січня 2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, згідно яких повідомив, що у 2021 році для цілей опалення приміщення відповідача позивачем застосовувався тариф на теплову енергію для категорії «інші споживачі», тобто той же самий, за яким позивачем здійснено нарахування протягом спірного періоду (лютий 2022 - серпень 2023 років). Вказані документи підписані відповідачем, за ними відповідачем здійснювались оплати у відповідному розмірі. Зазначив, що у попередні періоди судами вже встановлено обставини, які підтверджують правильність застосування позивачем для відповідача тарифу на теплову енергію для категорії «інші споживачі» (справа № 639/8076/15-ц). Представник позивача Суржан Р.Д., який діє на підставі довіреності від 05.09.2023 № 01-40/9513/109, в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у поясненнях. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 13.11.2023 № б/н, в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позов та письмових поясненнях. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 25.04.2008 [PERSON] належить об`єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] , загальною площею 38, 7 кв.м, (а.с. 6-7). Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40) Як зазначає представник позивача, вищезазначена квартира використовується відповідачем [PERSON] для здійснення нотаріальної діяльності та остання отримує послуги з централізованого опалення та позивачем здійснюється нарахування за спожиту теплову енергію за тарифами, встановленими для інших споживачів (крім населення). Однак, представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо нарахування за спожиту теплову енергію за тарифами, встановленими для інших споживачів (крім населення), посилаючись на те, що квартира відповідача є жилим приміщенням, в якому вона зареєстрована, а тому нарахування плати за житлово-комунальні послуги слід проводити, як для житлового приміщення, при цьому не заперечувала факту здійснення відповідачем [PERSON] нотаріальної діяльності за адресою: [ADDRESS] З цього приводу суд зазначає наступне, відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). За положеннями частини другої статті 3 цього Закону нотаріус не може займатися підприємницькою або адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або на службі в органах місцевого самоврядування, перебувати у штаті інших юридичних осіб, входити самостійно, через представника або підставних осіб до складу правління чи інших виконавчих органів господарських організацій, кредитно-фінансових установ, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої, у вільний від роботи час. Статтею 25 даного Закону визначено, що робоче місце (контора) приватного нотаріуса має знаходитись у межах нотаріального округу, в якому приватний нотаріус здійснює нотаріальну діяльність. Робоче місце (контора) має відповідати таким умовам: 1) забезпечувати дотримання нотаріальної таємниці; 2) давати можливість кожному приватному нотаріусу, який здійснює нотаріальну діяльність, одночасно та незалежно від іншого приватного нотаріуса здійснювати нотаріальну діяльність; 3) бути захищеним від несанкціонованого проникнення; 4) бути забезпеченим сейфом для зберігання печаток, штампів, металевою шафою для зберігання архіву нотаріуса; 5) кількість кімнат у приміщенні, де знаходиться робоче місце (контора) приватного нотаріуса, не може бути меншою, ніж кількість приватних нотаріусів, які здійснюють нотаріальну діяльність у його межах; 6) бути пристосованим для роботи технічного персоналу з документами у відокремленій від нотаріуса кімнаті. До початку нотаріальної діяльності приватним нотаріусом, а також у разі зміни адреси розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі протягом 15 днів з моменту отримання заяви про зміну адреси розташування робочого місця (контори) проводиться перевірка відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановленим цим Законом умовам, за результатами якої складається акт про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса. Наказом Міністерства Юстиції України від 23.03.2011 N 888/5 затверджено Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, Пунктами 1,3 визначено, що це Положення встановлює єдиний підхід до організації нотаріальної діяльності для покращення якості обслуговування населення, вільного доступу до нотаріальної контори, неухильного забезпечення дотримання нотаріальної таємниці при вчиненні нотаріальних дій, суворої схоронності нотаріальних документів, печатки та штампів приватного нотаріуса, спеціальних бланків нотаріальних документів та архіву нотаріуса. Сертифікація робочого місця (контори) - перевірка приміщення на предмет відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса умовам, передбаченим статтею 25 Закону України «Про нотаріат», та визнання його придатним для використання як робоче місце приватного нотаріуса з метою учинення нотаріальних дій. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 379 ЦК України визначено поняття житла фізичної особи, яким є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Таким чином, робоче місце приватного нотаріуса призначено виключно для здійснення нотаріальної діяльності по обслуговуванню населення, та в порівнянні в вищезазначеними статтями ЦК України не може бути житлом для постійного або тимчасового проживання фізичної особи. Отже, судом встановлено, що відповідач є приватним нотаріусом та використовує належне їй приміщення в житловому будинку для здійснення нотаріальної діяльності, отримує послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке фактично не є житловим, а отже відповідач [PERSON] повинна сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленимидля категорії «інші споживачі». Такий висновок також відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1926цс16, постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі № 61-434 св18). Як вбачається з судових рішень від 16.11.2015, від 23.03.2016 по справі № 639/8076/15-ц, від 19.05.2015, від 21.07.2015 по справі № 639/3089/15-ц, предметом розгляду яких було стягнення з [PERSON] вартості спожитої без достатніх на те підстав теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , захист права громадянина на оплату послуг за тарифами, які встановлені для фізичних осіб, зобов`язання укласти договір про надання послуг з теплопостачання з категорії споживача - населення, закриття особового рахунку для категорії - інші споживачі та відновлення особового рахунок категорії - для населення, проведення перерахунку оплати за теплопостачання, то ними підтверджено законність і обґрунтованість пред`явлених КП «ХТМ» вимог до [PERSON] про сплату спожитих послуг теплопостачання, як споживача, що відносить до категорії «інші споживачі», за відповідними тарифами (а.с. 97-104). Крім того, представник КП «Харківські теплові мережі» у своїх поясненнях повідомив, що у 2021 році для цілей опалення приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке належить відповідачу [PERSON] , позивачем застосовувався тариф на теплову енергію для категорії «інші споживачі», тобто такий же, за яким позивачем здійснено нарахування протягом спірного періоду (лютий 2022 - серпень 2023 років).Вказані документи підписані відповідачем, за ними відповідачем здійснювались оплати у відповідному розмірі. На підтвердження викладеного представником позивача надано копії актів виконаних робіт по відпуску теплової енергії та рахунків-фактур за лютий, квітень та листопад 2021 року (а.с. 94-96). Таким чином, відповідач [PERSON] , здійснюючи оплату за отримані житлово-комунальні послуги з отримання теплової енергії у 2021 році до приміщення за адресою: [ADDRESS] , визнала свій обов`язок по здійсненню оплати даної послугиза тарифами, встановленими для категорії «інші споживачі». Так, відповідач [PERSON] як споживач, що відносить до категорії «інші споживачі» має заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року на суму 66 213,76 грн., враховуючи абонентську плату та обслуговування внутрішньо-будинкових систем. (а.с. 7). Як вбачається з актів виконаних робіт по наданню послуг з теплопостачання теплової енергії, актів звіряння, актів підключення/відключення споживача, відповідач є споживачем,

Outcome: approved