Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитом договором № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року в сумі 377 870, 70 грн., з яких: 307 494, 17 грн. - заборгованість по сплаті кредиту, 70 376, 53 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за період з 25.08.2021 року по 25.09.2023 року. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 25.10.2006 року між Акціонерним Комерційним Банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № CNL 700/469/2006, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 412 964, 75 грн. зі строком повернення до 25.10.2026 року та зобов`язався повернути Банку суму отриманого кредиту, здійснити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. Оскільки, всупереч умов договору відповідач не виконав свого зобов`язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 відкрито провадження у справі № 643/11096/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 27.11.2023 року. 27.11.2023 року розгляд справи відкладено на 25.12.2023 року у зв`язку з неявкою сторін. 25.12.2023 року розгляд справи відкладено на 29.01.2024 у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача у судове засідання 29.01.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання 29.01.2024 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання: [ADDRESS] , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 ЦПК України). Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з частиною 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. ІІІ. Встановлені судом обставини. 25.10.2006 року між Акціонерним Комерційним Банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний Договір № CNL 700/469/2006. Пунктом 1 вищезазначеного кредитного Договору передбачено, що цей Договір складається з двох частин, які нероздільно пов`язані між собою. Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин цього Договору. Відповідно до п. 2 Договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту, валюта - 20 000, 00 доларів США, цільове використання кредиту - споживчі цілі, річна база нарахування процентів - 360 календарних днів у році, сума першочергового внеску (%) - відсотків вартості нерухомого майна у відповідності до Договору купівлі-продажу, дата остаточного повернення кредиту - 25.10.2016 р., поточний рахунок [NUMBER] , дата платежу 25 числа кожного календарного місяця, розмір платежу - 166, 67 + сума нарахованих процентів на дату платежу доларів США. Згідно з п. 3 Договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде фіксована процентна ставка у розмірі 13, 99 %. Приписами п. 4 Договору визначено, що повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів, що зменшується ануїтетними платежами, сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом строку дії кредитного договору. Інші істотні умови цього Договору викладені в частині № 2, яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 6 Договору). Як вбачається з п. 1.1. Частини № 2 кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Договорі. Відповідно до 1.9.1. Частини № 2 кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7. та ст. 3 цього Договору) та/або умов Договору іпотеки, та/або умов Договору іпотеки (майнової поруки), та/чи Договору (надалі - «вимога»). При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведення позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. При цьому мається застереження, що сторони визначають, що реалізація положень п. 1.9.1. не буде розглядатися сторонами як одностороння зміна умов цього договору. Реалізація положень п. 1.9.1. є одним із способів виконання боргових зобов`язань, встановлених за взаємною домовленістю сторін. Пунктом 7.3.частини № 2 кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами обох частин цього договору і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому Договору в повному обсязі. 14.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір № CNL 700/469/2006/1 від 25.10.2006 року, відповідно до умов якого сторони цього договору вирішили внести зміни та доповнення до кредитного договору, а саме: викласти термін «розмір кредиту, валюта кредиту» та термін «розмір платежу» в частині № 1 кредитного договору в наступній редакції «розмір кредиту, валюта кредиту - 324 499, 95 доларів США, розмір платежу - 309, 53 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу». Сторони підтверджують, що решта положень кредитного договору залишаються без змін. Крім того, 25.07.2014 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 2 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: викласти графік платежів в новій редакції, проценти нараховуються у день сплати процентів, що визначаються у графіку Платежів (Додаток № 1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов п .2.1.2.1 цього Додаткового договору та інших положень кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.2.1 Додаткового договору № 2 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю , що визначені у графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього Додаткового договору (Додаток № 1) та шляхом внесення/перерахування готівкових/безготівкових коштів на поточний рахунок. Згідно з п. 2.12.1.3 Додаткового договору № 2 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, зазначений в графіку платежів розмір процентів та/чи розмір платежів (при сплаті позичальником ануїтетних платежів), та/чи кількість платежів може/уть змінюватись у випадках дострокового погашення боргових зобов`язань зміни розміру процентної ставки, а також в інших передбачених кредитним договором та цим Додатковим договором, без укладення графіку платежів в новій редакції. В такому разі позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку платежі, що розраховуються банком із діючого розміру процентної ставки, залишку непогашеної частини кредиту та інших платежів, якщо такі матимуть місце за кредитним договором та цим Додатковим договором. У пункті 2.1.6. Додаткового договору № 2 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, визначено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань встановлених будь-яким з підпунктів п. 2.1.9. цього Додаткового договору, плаваюча чи фіксована процентна ставка збільшується на 4 % річних в порядку, передбаченому цим Додатковим Договором. У строк до 25.06.2014 року провести реструктуризацію боргових зобов`язань шляхом: зміни строків та розмірів погашення простроченого кредиту, в сумі 666, 66 доларів США прострочених процентів в сумі 225, 39 доларів США та процентів нарахованих на прострочений кредит в сумі 5, 81, що виникли в період з 25.06.2014 року по 25.06.2014 року. Нові строки погашення прострочених платежів та їх розмір визначаються в графіку платежів (п. 2.4. Додаткового договору № 2 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року). 16.03.2015 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 4 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення кредитного договору наступного змісту: сторони домовились змінити валюту виконання боргових зобов`язань за кредитним договором та встановити, що валютою виконання боргових зобов`язань за кредитним договором є національна валюта України - гривня, зміна валюти виконання боргових зобов`язань здійснюється за офіційним курсом Національного Банку України на час проведення такої зміни, викладено термін «розмір кредиту», «валюта кредиту», річна базова нарахування процентів», дата остаточного повернення кредиту» в наступній редакції «розмір та валюта кредиту - 412 964, 75 грн., річна база рахування - для розрахунку використовується база виходячи з 365 днів у році, дата остаточного повернення кредиту - 25.10.2026 року», повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником по кредиту ануїтетних платежів процентів. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником по кредиту ануїтетних платежів: ануїтетні платежі - сума кредиту та процентів щомісячна погашається частинами на протязі всього строку дії кредитного договору; платежі, що зменшуються - щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості за кредитом. На період з 16.03.2015 року по 24.02.2016 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 5 %, на період з 25.02.2016 року по 24.02.2018 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 13, 99 %, на період з 25.02.2018 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка - фіксований процент + UIRD, 1 % (один відсоток річних). Банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у сумі 412 964, 75 грн., про що свідчить меморіальний ордер № ARM200AK від 16.03.2015 року. 17.03.2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 5 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту «на період з 17.03.2016 року до 24.02.2017 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 8 %, на період з 25.02.2017 року по 24.02.2018 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 13, 99 %, на період з 25.02.2018 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка - фіксований процент + UIRD, 1 % (один відсоток річних). 09.03.2017 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 6 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту «на період з 09.03.2017 року до 24.11.2017 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 11 %, на період з 25.11.2017 року по 24.02.2018 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 13, 99 %, на період з 25.02.2018 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка - фіксований процент + UIRD, 1 % (один відсоток річних). 27.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 7 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту «на період з 27.11.2017 року до 24.08.2018 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 11 %, на період з 25.08.2018 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка - фіксований процент + UIRD, 1 % (один відсоток річних). 21.12.2018 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 8 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: на період з 21.12.2018 року по 24.08.2019 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка - фіксований процент + UIRD, 2, 21 % річних, на період з 25.08.2019 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі: фіксований процент + UIRD, 1 % (один відсоток річних). 18.12.2019 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 9 до кредитного договору № CNL 700/469/2006 від 25.10.2006 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: на період з 18.12.2019 року по 24.08.2020 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 13 %, на період з 25.08.2020 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований процент + UIRD, 1 % (один, 00 відсотків річних). 20.11.2020 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір № 11 до кредитного договору № 700/469/2006 від 25.10.2006 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору наступного змісту: на період з 20.11.2020 року до 25.07.2021 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 11 %, на період з 26.07.2021 року по повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований процент + UIRD, 1 % (один, 00 відсотків річних). Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач отримані кошти позивачу не повернув, відсотки не сплатив. Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості відповідача складає 377 870, 70 грн., з яких: 307 494, 17 грн. - заборгованість по сплаті кредиту, 70 376, 53 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за період з 25.08.2021 року по 25.09.2023 року. 22.10.2021 року банк направив відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № 700/469/2006 від 25.10.2006 року. Направлена позивачем вимога від 22.10.2021 про погашення боргу відповідачем була залишена без задоволення. ІV. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною 1 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, суд вважає, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у анкеті-заяві. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Після підписання Договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 377 870, 70 грн., з яких: 307 494, 17 грн. - заборгованість по сплаті кредиту, 70 376, 53 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за період з 25.08.2021 року по 25.09.2023 року. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, відповідний борг в сумі 377 870, 70 грн., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частиною 2 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 ЦПК України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку частини 4 статті 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved