Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 57 695 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000 грн., завданої залиттям квартири - відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив представник [PERSON] - адвокат Бровко Р.М., сформувавши в системі «Електронний суд» апеляційну скаргу. Ухвалами Сумського апеляційного суду від 05 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника [PERSON] - адвоката Бровка Руслана Миколайовича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року. Справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами на 21 вересня 2023 року без повідомлення учасників справи. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року заяву представника [PERSON] - адвоката Бровка Р.М. про відвід колегії суддів Сумського апеляційного суду - задоволено. За розпорядженням голови Сумського апеляційного суду цивільну справу №591/2768/22 передано на розгляд Полтавського апеляційного суду, як найбільш територіально наближеного до Сумського апеляційного суду на підставі п. 2 ч.1, ч.4 ст. 31, ч.3 ст. 41 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року справу передано до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Дорош А.І, суддів Лобова О.А., Триголова В.М. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.09.2023 року справа призначена до апеляційного розгляду на 04 грудня 2023 року, без повідомлення (виклику) учасників справи. Постановою Полтавського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Бровка Руслана Миколайовича - задоволено частково. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року - скасовано та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 57 695 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 62 695 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 296,85 грн. 08 грудня 2023 року представником [PERSON] - адвокатом Бровко Р.М. в системі «Електронний суд» сформовано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Заява мотивована тим, що разом з позовною заявою, на виконання вимог ч.1 ст. 134 ЦПК України, стороною позивача подано заяву про орієнтовний розрахунок судових витрат. Позивачем під час апеляційного провадження на виконання вимог абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України зроблено заяву про те, що докази понесення судових витрат під час розгляду даної справи, будуть подані протягом п`яти днів з моменту ухвалення постанови за результатами апеляційного розгляду. Така заява міститься в апеляційній скарзі. На даний час сторона позивача надає суду остаточний розрахунок судових витрат та докази їх понесення для ухвалення рішення про судові витрати в порядку, передбаченому ст. 246 та п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України. Зазначає, що загальна сума витрат на правову допомогу у даній справі на підставі умов договору складає 28 500 грн. При цьому звертає увагу, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Сторона позивача стверджує, що витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Зазначає, що окрім витрат на правову допомогу, позивач поніс і інші судові витрати, зокрема, сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн. (992,40+1488,60). Постановою суду стягнуто з відповідача 2 296,85грн. в рахунок відшкодування судового збору, тобто, на 184,15 грн. менше, ніж було сплачено позивачем. Тому є всі підстави достягнути з відповідача судовий збір у розмірі 184,15 грн. Позивачем також понесені витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3 775 грн., на підтвердження чого надається банківська квитанція. Також позивачем понесено витрати на друк фотокарток в 3-х примірниках (кількість 96 шт.) з метою дослідження стану квартири після залиття судом та судовим експертом. Такі витрати склали 432 грн., на підтвердження чого надається банківська квитанція. Сума судових витрат, за виключенням витрат на правову допомогу, складає 4 391,15 грн. (184,15+3775+432). З врахуванням викладеного, просив ухвалити додаткову постанову суду про розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених під час розгляду даної справи, у розмірі 32 891,15 грн. Апеляційний суд у складі колегії суддів, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови) зазначає наступне. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно матеріалів справи, одночасно з позовом представником [PERSON] - адвокатом Бровком Р.М. подано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (т.1 а.с. 22). В апеляційній скарзі представник [PERSON] - адвокат Бровко Р.М. повідомив суд, з урахуванням норм ч.8 ст. 141 ЦПК України, що протягом 5 днів після розгляду справи буде подана заява про ухвалення додаткового судового рішення разом з доказами на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем під час розгляду даної справи. Згідно матеріалів справи, Полтавським апеляційним судом розглянуто дану справу в апеляційному порядку з прийняттям відповідної постанови 04 грудня 2023 року. Заяву про ухвалення додаткового рішення подано до Полтавського апеляційного суду 08 грудня 2023 року. Тобто, представником [PERSON] - адвокатом Бровком Р.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення з урахуванням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з урахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів зазначає наступне. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Таким чином, при вирішенні питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінки сторін під час судового процесу тощо. Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, додатковій постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 755/18750/20 сформував висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial