Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Представник КС «Істок» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №ДКХ-2560 від 17.09.2021 у розмірі 32136,00грн. та судовий збір у сумі 2684,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 22.06.2016 звернувся до позивача із заявою про вступ до Кредитної спілки. 22.06.2016 на засіданні правління спілки заяву розглянуто та прийнято рішення про прийом відповідача в члени спілки. 22.06.2016, після сплати відповідачем вступного внеску та обов`язкового пайового внеску, він набув членства у КС «Істок». 17.09.2021 відповідач подав заяву про отримання кредиту та між сторонами укладено договір про споживчий кредит ДКХ-2560. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 44700,00грн. на строк 12 місяців під 15,0% річних, які відповідач зобов`язався повернути до 16.09.2022, сплачуючи щомісячні платежі згідно графіку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі належним чином, надавши грошові кошти. Відповідач систематично порушував свої зобов`язання за договором, здійснював оплату несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 11.06.2023 складає 32136,00грн. На підставі викладеного представник позивача просив позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, що підтверджується зворотними повідомленнями, які містяться в матеріалах справи, а також оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.06.2016 відповідач подав до позивача заяву з проханням прийняти його до членів спілки. Згідно копії витягу з протоколу засідання правління КС «Істок» № 21 від 22.06.2016 [PERSON] прийнято до членів спілки. Згідно копій прибуткових касових ордерів №1092 та №1093 від 22.06.2016 відповідач сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок. 17.09.2021 відповідач подав до спілки заявку про надання кредиту члену спілки на суму 44700,00грн. на строк 12 місяців. Згідно копії протоколу засідання кредитного комітету КС «Істок» прийнято рішення про надання відповідачу кредиту у розмірі 44700,00грн. на строк 12 місяців під 15,0% річних . 24.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №ДКХ-2560, згідно якого останньому надаються грошові кошти на ремонт у розмірі 44700,00грн., які він зобов`язується повернути в повному обсязі. Строк дії договору 12 календарних місяців, тобто з 17.09.2021 по 16.09.2022. Процентна ставка за користування кредитом складає 15 % річних. Позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж згідно графіку, який є невід`ємною частиною договору. Згідно графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, відповідач зобов`язувався щомісячно вносити 4050,00грн. та відсотки за користування кредитом. Факт надання коштів підтверджується копією видаткового касового ордеру від 17.09.2021. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості по Договору про споживчий кредит №ДКХ-2560 від 17.09.2021 відповідачем виконувалися зобов`язання по договору до лютого 2022 року, однак після 08.02.2023 останній перестав виконувати свої зобов`язання за договором, тому станом на 11.06.2023 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 26664,00грн та борг за відсотками у розмірі 5472,00грн. Вказане також вбачається з розрахунку заборгованості по договору - загальна сума заборгованості становить 32136,00грн. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України.

Outcome: approved