Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

11 січня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту. Позивач [PERSON] вказував, що на все його майно було накладено арешт, який наразі є не знятий, виконавче провадження відсутнє, тому позивач прохав суд зняти вказаний арешт, оскільки боргових зобов`язань не має. 12 січня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 26 січня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги, прохав їх задовольнити. Від представника відповідача Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, жодних заяв, клопотань, відзивів чи заперечень до суду не надходило. Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно [PERSON] значиться арешт нерухомого майна. Реєстраційні номери обтяження: №№ 7206661, 7206112, 7206249, 7206743, зареєстровані 03.03.2008, видавник ДВС у Кобеляцькому районі, державний виконавець В. В. Чуйко, об`єкт обтяження: все майно. Позивач звернувся 25.01.2023 до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням зняти арешт з належного йому майна, однак листом від 16 лютого 2023 року № 2243 його було повідомлено про відсутність виконавчих документів та неможливість через це зняти арешт з належного йому майна (а.с.7-8). Станом на теперішній час із зазначених даних однозначно ідентифікувати при виконанні якого саме виконавчого документа та стосовно кого саме накладе зазначене обтяження, неможливо. До того ж, однозначна ідентифікація боржника, за умови відсутності відносно нього виконавчих проваджень, які завершені в минулі роки, також неможлива, так як даної категорії провадження зберігаються в архіві протягом трьох років, після чого знищуються відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджені наказом МЮУ № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Для вирішення питання зняття арешту з усього належного йому нерухомого майна, рекомендовано звернутися до суду відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки позивач взагалі не має ніяких боргових зобов`язань, то вважає, що порушені його права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а тому змушений захистити їх в судовому порядку ( а.с. 9-10,11-16,17-20, 21-23). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Позовна заява подається до Кобеляцького районного суду Полтавської області за правилами ч. 2 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якої: позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Позивачка не є стороною виконавчого провадження тому вона має можливість звернутися до суду з позовною заявою про зняття арешту зі майна, яким володіє на законних підставах. Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Враховуючи, що у позивача наразі борги по виконавчим документам відсутні, вважаю, що арешт з належного йому майна потрібно зняти. Оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не має змоги, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги розпоряджатися ним, то потрібно зняти арешт, накладений постановою Державної виконавчої служби у Кобеляцькому районі Полтавської області АЕ № 542687 від 03 березня 2008 року на все належне [PERSON] , майно за реєстраційними номерами обтяжень № № 7206661, 7206112, 7206249, 7206743, що зареєстровані 03.03.2008, видавник ДВС у Кобеляцькому районі, державний виконавець В. В. Чуйко, об`єкт обтяження: все майно. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved