Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

в провадженні суду перебувала цивільна справа № 385/1049/23 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки, припинення права власності на земельні ділянки, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2023 в задоволенні позову відмовлено, встановлено строк для подання доказів понесених судових витрат, за заявою представника відповідача, до 16.12.2023, включно, та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати 09.01.2023. 18.12.2023 представником позивача, засобами поштового зв`язку було скеровано на адресу суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Судове засідання 09.01.2023 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання для вирішення питання судових витрат було призначено на 24.01.2024. Учасники справи були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили., що не перешкоджає проведенню судового розгляду. Від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання за його та його довірительки відсутності. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 4, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. За таких обставин, враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі за їх відсутності. Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи в межах питання, яке розглядається, суд приходить до такого висновку. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2023 в задоволенні позову відмовлено, встановлено строк для подання доказів понесених судових витрат, за заявою представника відповідача, до 16.12.2023, включно, та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати 09.01.2023. Питання розподілу судових витрат в рішенні судом не ухвалювалось. Враховуючи, що останній день строку - 16.12.2023 припав на вихідний день, суботу, положення ч. 3 ст. 124 ЦПК України, за яким, якщо закінчення строку припадає на вихідний день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, 18.12.2023 (понеділок) є першим, після 16.12.2023, робочим днем, то відповідачкою відповідні докази подано у встановлений строк. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження розміру витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Розрахунку суми судових витрат від 11.12.2023, Додатку № 1 від 11.12.2023 до Договору б/н від 15.08.2021 про надання правової допомоги, Акту прийому надання послуг до Договору б/н від 15.08.2021 про надання правової допомоги, два фіскальні чеки на загальну суму 160 грн, дві поштових накладні (№ 2630003534210 та 2630003534201) та два описи вкладення до № 2630003534210 та 2630003534201 (докази скерування копії заяви іншим учасникам справи - позивачам). З Додатку № 1 від 11.12.2023 до Договору б/н від 15.08.2021 про надання правової допомоги вбачається, що сторонами узгоджено вартість однієї години роботи адвоката - 1342 грн, клієнт зобов`язується сплатити гонорар протягом 30 днів з дня набрання законної сили рішенням в справі, перелік наданих послуг вивчення позовної заяви та письмових додатків (3 год) - 4026 грн, підготовка та подання відзиву (9 год) - 12078 грн, ознайомлення з заявою про збільшення позовних вимог (3 год) - 4026 грн, участь адвоката в судових засіданнях (3 засідання) 4026 грн, витрати на письмові відправлення з описом (5 відправлень по 8 грн) - 400 грн, всього на суму 25898 грн. Слід вказати, що стороною відповідача, разом з відзивом було також подано орієнтовний розрахунок суми судових витрат (а. с. 61) з якого вбачається, що узгоджено вартість години роботи адвоката 1342 грн та такий складає 17446 грн. А також з копії Договору про надання правової допомоги від 15.08.2021 між [PERSON] і адвокатом Волощуком В. В. (а.с. 60) вбачається, що обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається за кількістю годин витрачених адвокатом. Із Розрахунку суми судових витрат від 11.12.2023 вбачається, що сторонами узгоджено вартість однієї години роботи адвоката - 1342 грн та що адвокатом надано наступні послуги - вивчення позовної заяви та письмових додатків (3 год) - 4026 грн, підготовка та подання відзиву (9 год) - 12078 грн, ознайомлення з заявою про збільшення позовних вимог (3 год) - 4026 грн, участь адвоката в судових засіданнях (3 засідання) 4026 грн, витрати на письмові відправлення з описом (5 відправлень по 8 грн) - 400 грн, всього 25898 грн. З Акту прийому надання послуг до Договору б/н від 15.08.2021 про надання правової допомоги вбачається, що сторони підтверджують , що адвокат надав клієнту наступні послуги - вивчення позовної заяви та письмових додатків, складення відзиву, ознайомлення з клопотанням про збільшення позовних вимог, участь адвоката в 3 судових засіданнях, вартість наданих послуг 25898 грн. Слід вказати, що до заяви про стягнення судових витрат не долучено всіх додатків, зазначених в заяві про ухвалення додаткового рішення - 5 поштових квитанцій (долучено 2 до оригіналу заяви), що також підтверджується Актом про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушення цілісності, пошкодження конверта від 22.12.2023, складеного канцелярією суду. З описів вкладень до листів № 2630003534210 і 2630003534210 вбачається, що копії квитанцій про оплату послуг пошти 5 шт - позивачам взагалі не скеровувались. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. (Постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18). Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Також суд виходить з того, що склад та розмір витрат на правничу допомогу входить до предмета доказування у справі. Доказування суми витрат, яка підлягає відшкодуванню, ґрунтується на письмових доказах. Та такі докази повинні бути скеровані іншій стороні, відповідно до положень ч. 9 ст. 83 ЦПК України, за якою - копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Виходячи з наведеного, суд вважає правильним відмовити в стягнення поштових витрат, що можуть бути віднесені до витрат, необхідних для надання правничої допомоги в розмірі 400 грн (за 5 поштових відправлень), оскільки відповідачкою щодо 3 не надано доказів понесення таких витрат взагалі та не скеровано позивачам доказів понесення таких витрат. В решті, суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з позивачів в користь відповідачки в рівних частках. При цьому суд враховує, що позивачами щодо неспівмірності розміру судових витрат не заявлялось. За таких обставин заява представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які мають бути сплачені, є частково обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень статті 270 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial