Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення тимчасової державної допомоги. В обґрунтування вимог зазначив, що право на призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю регламентується Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (далі - Закон), а також відповідно до вимог статті 1 Закону деталізовано у Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 79, зі змінами (далі - Порядок). Відповідно до статті 1 Закону та пункту 5 Порядку передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю") і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно. Статтею 2 Закону встановлено, що розмір державної соціальної допомоги для осіб з інвалідністю з дитинства III групи призначається в розмірі 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтею 4 Закону передбачено, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Так, згідно з заявою [PERSON] від 30.08.2010, та відповідних документів, поданих до департаменту, йому було призначено державну соціальну допомогу щомісячно на період з 20.09.2010 по довічно, як особі з інвалідністю 3 гр., яка одночасно отримує в територіальних органах Пенсійного фонду України пенсію по втраті годувальника. Розглядаючи питання відносно підстав припинення виплати допомоги відповідачу та причин, що зумовили необхідність повернення коштів, які раніше були отримані ним, слід зазначити наступне. В березні 2023 року на виконання вимог Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» департаментом отримана інформація про неправомірне отримання Відповідачем державної соціальної допомоги, а саме встановлено, що з 26.02.2015 Відповідач в головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області отримує пенсію за віком, а відтак відповідно до статті 1 Закону права на одночасне отримання державної соціальної допомоги не має. Встановлені обставини додатково підтверджено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.07.2023 № 1800-0401-6/31417. В спірний період допомога виплачувалась в такому розмірі: з 26.02.2015 по 28.02.2015 - 949,00 : 31 х 3 = 101,68 грн.; з 01.03.2015 по 30.11.2015 - 949,00 х 9 = 8541,00 грн.; з 01.12.2015 по 31.12.2015 - 1074,00 грн.; з 01.01.2016 по 30.04.2016 - 1074,00 х 4 = 4296,00 грн.; з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 1130,00 х 7 = 7910,00 грн.; з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 1247,00 грн.; з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 1247,00 х 4 = 4988,00 грн.; з 01.05.2017 по 30.09.2017 - 1312,00 х 5 = 6560,00 грн.; з 01.10.2017 по 31.12.2017 - 1452,00 х 3 = 4356,00 грн.; з 01.01.2018 по 30.11.2018 - 1452,00 х 11 = 15972,00 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 1497,00 грн.; з 01.01.2019 по 30.06.2019 - 1497,00 х 6 = 8982,00 грн.; з 01.07.2019 по 30.11.2019 - 1564,00 х 5 = 7820,00 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 1452,00 х 3 = 1638,00 грн.; з 01.01.2020 по 30.06.2020 - 1638,00 х 6 = 9828,00 грн.; з 01.07.2020 по 30.11.2020 - 1712,00 х 5 = 8560,00 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 - 1769,00 грн.; з 01.01.2021 по 30.06.2021 - 1769,00 х 6 = 10614,00 грн.; з 01.07.2021 по 30.11.2021 - 1854,00 х 5 = 9270,00 грн.; з 01.12.2021 по 31.12.2021 - 1934,00 грн.; з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 1934,00 х 2 = 3868,00 грн.; з 01.03.2022 по 31.12.2022 - 2100,00 х 10 = 21000,00 грн.; з 01.01.2023 по 31.05.2023 - 2100,00 х 5 = 10500,00 грн.; з 01.04.2020 по 30.04.2020 - 1000,00 грн.; Всього виплачено - 153325 грн. 68 коп. Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат. Відповідачу рішенням департаменту було припинено державну соціальну допомогу та визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 26.02.2015 по 31.05.2023 за підсумком якого поверненню підлягали кошти в сумі 153325,68 грн. Заборгованість у сумі 2050 грн. повернута АТ КБ «Приватбанк» згідно листа департаменту. Залишок заборгованості, що підлягає поверненню Відповідачем складає 151275,68 грн. (сто п`ятдесят одна тисяча двісті сімдесят п`ять гривень 68 копійок). Відповідачу було направлено лист-повідомлення від 15.09.2023 № 12.01- 27/4041/07 з пропозицією повернути виплачені кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку. Але до цього часу кошти у розмірі 151275,68 грн. Відповідачем не повернуті. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю у розмірі 151275 грн. 68 коп., та сплачений судовий збір в сумі 5147 грн. 20 коп. 16.01.2024 від представника позивача надійшов Відзив на позовну заяву в якому просить у позові відмовити з урахуванням безпідставності позову та пропуску позивачем строків позовної давності без поважних причин. 23.01.2024 від представника позивача надійшла Відповідь на відзив у якому просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що право на призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю регламентується Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (далі - Закон), а також відповідно до вимог статті 1 Закону деталізовано у Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 79, зі змінами (далі - Порядок). Відповідно до статті 1 Закону та пункту 5 Порядку передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю") і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно. Статтею 2 Закону встановлено, що розмір державної соціальної допомоги для осіб з інвалідністю з дитинства III групи призначається в розмірі 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтею 4 Закону передбачено, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Згідно з заявою [PERSON] від 30.08.2010, та відповідних документів, поданих до департаменту, йому було призначено державну соціальну допомогу щомісячно на період з 20.09.2010 по довічно, як особі з інвалідністю 3 гр., яка одночасно отримує в територіальних органах Пенсійного фонду України пенсію по втраті годувальника. В березні 2023 року на виконання вимог Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» департаментом отримана інформація про неправомірне отримання Відповідачем державної соціальної допомоги, а саме встановлено, що з 26.02.2015 Відповідач в головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області отримує пенсію за віком, а відтак відповідно до статті 1 Закону права на одночасне отримання державної соціальної допомоги не має. Встановлені обставини додатково підтверджено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.07.2023 № 1800-0401-6/31417. В спірний період допомога виплачувалась в такому розмірі: з 26.02.2015 по 28.02.2015 - 949,00 : 31 х 3 = 101,68 грн.; з 01.03.2015 по 30.11.2015 - 949,00 х 9 = 8541,00 грн.; з 01.12.2015 по 31.12.2015 - 1074,00 грн.; з 01.01.2016 по 30.04.2016 - 1074,00 х 4 = 4296,00 грн.; з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 1130,00 х 7 = 7910,00 грн.; з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 1247,00 грн.; з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 1247,00 х 4 = 4988,00 грн.; з 01.05.2017 по 30.09.2017 - 1312,00 х 5 = 6560,00 грн.; з 01.10.2017 по 31.12.2017 - 1452,00 х 3 = 4356,00 грн.; з 01.01.2018 по 30.11.2018 - 1452,00 х 11 = 15972,00 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 1497,00 грн.; з 01.01.2019 по 30.06.2019 - 1497,00 х 6 = 8982,00 грн.; з 01.07.2019 по 30.11.2019 - 1564,00 х 5 = 7820,00 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 1452,00 х 3 = 1638,00 грн.; з 01.01.2020 по 30.06.2020 - 1638,00 х 6 = 9828,00 грн.; з 01.07.2020 по 30.11.2020 - 1712,00 х 5 = 8560,00 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 - 1769,00 грн.; з 01.01.2021 по 30.06.2021 - 1769,00 х 6 = 10614,00 грн.; з 01.07.2021 по 30.11.2021 - 1854,00 х 5 = 9270,00 грн.; з 01.12.2021 по 31.12.2021 - 1934,00 грн.; з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 1934,00 х 2 = 3868,00 грн.; з 01.03.2022 по 31.12.2022 - 2100,00 х 10 = 21000,00 грн.; з 01.01.2023 по 31.05.2023 - 2100,00 х 5 = 10500,00 грн.; з 01.04.2020 по 30.04.2020 - 1000,00 грн.; Всього виплачено - 153325 грн. 68 коп. Однак, стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Карантин в Україні у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби вперше введено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020, та з того часу він продовжений до 30.06.2023. Відтак, строки позовної давності, що виникли станом на 02.04.2020 призупинились. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути державну соціальну допомогу за період з 26.02.2015 по 31.05.2023 у розмірі 151275,68 грн. Суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин позовної давності. Тож враховуючи зазначене, заявлені позовні вимоги про стягнення державної соціальної допомоги в частині нарахування за період з лютого 2015 року по лютий 2017 року заявлені поза межами позовної давності та задоволенню не підлягають, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Клопотань про поновлення строку позовної давності заявлено не було. В іншій частині вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради слід стягнути суму державної соціальної допомоги за період з 01.03.2017 по 31.05.2023 в розмірі 125\~612 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1782 грн. 93 коп. (125612,00 грн. х 2147,20 грн. : 151275,68 грн.).

Outcome: partial