Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області про визначення розміру частки земельної ділянки. У вказаній позовній заяві позивач просить суд визначити, що розмір частки [PERSON] , яка померла [INFO] , у справі спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0997 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 1/3 її частки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як син померлої, він має право на спадкування в першу чергу, відповідно до ст.1261 ЦК України. У встановлений законом строк він прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу. На підставі договору купівлі-продажу від 04 червня 1970 року його мати є власником 7/25 частини жилого домоволодіння з належним до нього погосподарськими будівлями в [ADDRESS] . Також на підставі Державного акту на право приватної власності на землю його мати є співвласником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0997 га, та власником земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0232 га, що знаходяться в [ADDRESS] . Співвласниками вказаної вище земельної ділянки площею 0,0997 га є [PERSON] та [PERSON] , які померли. При видачі державного акту на земельну ділянку частки співвласників виділені не були. Позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки неможливо встановити обсяг спадкового майна після смерті матері, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Проніва Н.Р. у підготовче засідання не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача Козятинської міської ради в підготовче засідання не з`явився, проте на адресу суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50647750 від 23 січня 2018 року заведено спадкову справу №13/2018 щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] , яка померла [INFO] , на день своєї смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №56-3 від 23 січня 2018 року. 06 жовтня 1976 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджеється копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 16 січня 2001 року Козятинським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища у відомостях про дружину зазначено, що її прізвище до державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , власне ім`я та по батькові - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записано [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 04 червня 1970 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Єфімчук А.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1409, мати позивача - [PERSON] є власником 7/25 частини жилого домоволодіння з належним до нього погосподарськими будівлями в [ADDRESS] . Право власності на вказану частку домоволодіння зареєстровано у КП "ВООБТІ" за [PERSON] 05 червня 1970 року за №776. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН №061891, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення 23 сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 196/01-МР від 23 жовтня 2001 року [PERSON] передано у спільну приватну власність земельну ділянку площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, іншими співвласниками якої є [PERSON] та [PERSON] , та у приватну власність - земельну ділянку площею 0,0232 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в [ADDRESS] . Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року встановлено факт, що договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 4 червня 1970 року нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Єфімчук А.О. та зареєстрований в реєстрі №1409, право васності зареєстровано в КП "Вінницьке обласне бюро технічної документації" 5 червня 1970 року і реєстрі за № 776 та державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім`я [PERSON] , на підставі рішення 23 сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 196/01-МР від 23.10.2001 року на земельну ділянку площею 0,0997 га у спільну приватну власність та 0,0232 га у приватну власність, що розташовані в [ADDRESS] , дійсно належали померлій [INFO] [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За положеннями ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, її спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної вільності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб. З тих підстав, що частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлій [PERSON] , не визначена, незважаючи на те, що за законом частки співвласників у праві спільної сумісної власності на майно є рівними, а також у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved