Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Одинцової В.І., звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та встановлення за [PERSON] піклування над [PERSON] . У обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] (батько) та [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати [PERSON] - [PERSON] померла. З моменту смерті матері, вихованням та доглядом за [PERSON] займається її неповнорідна старша сестра (спільна матір) - [PERSON] , [INFO] . Батько - [PERSON] жодної участі у вихованні та зацікавленості у долі доньки не приймає. На сьогодні [PERSON] проживає як внутрішньо переміщена особа разом зі своєю сестрою [PERSON] та [PERSON] , [INFO] у [ADDRESS] . Навчається у 9 класі КЗ «Олександрівський ліцей» Золочівської селищної ради, навчання проходить у режимі «онлайн». Наведені обставини та відсутність зацікавленості батька - [PERSON] у житті та долі доньки, змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 31.10.2023, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідачки. Ухвалою від 13.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.12.2023. Ухвалою суду від 13.12.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 12.02.2024. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.01.2023 року (видане повторно). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Лебединським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.07.2023 (видане повторно), [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Відповідач, який являється батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З моменту смерті матері, вихованням та доглядом за [PERSON] займається її неповнорідна старша сестра (спільна матір) - [PERSON] , [INFO] . Батько - [PERSON] жодної участі у вихованні та зацікавленості у долі доньки не приймає. Як вбачається з довідки №5926-5002880469 від 26.07.2023 виконкому Лебединської міської ради, [PERSON] проживає як внутрішньо переміщена особа разом зі своєю сестрою [PERSON] та [PERSON] , [INFO] у [ADDRESS] . Відповідно до довідки №01-29/175 від 03.10.2023 Комунального закладу "Олександрівський ліцей" Золочівської селищної ради вбачається, що [PERSON] проходить навчання у режимі «онлайн» в Комунальному закладі "Олександрівський ліцей" Золочівської селищної ради . Як вбачається з характеристики учениці 9 класу КЗ Олександрівський ліцей» Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області [PERSON] № 01-29/176 від 03.10.2023, мати [PERSON] померла. З березня 2022 року [PERSON] проживає зі своєю сестрою [PERSON] . [PERSON] виявляє зацікавленість у житті дитини, у тому числі й шкільному: спілкується з класним керівником [PERSON] щодо питань її навчання та виховання; підтримує дівчинку морально та матеріально. [PERSON] , батько [PERSON] , проживає в селі Олександрівка Богодухівського району Харківської області. За час навчання [PERSON] в ліцеї чоловік жодного разу не відвідував заклад, справами доньки не цікавився; з класним керівником не контактував, батьківські збори не відвідував. Згідно довідки-характеристики Виконавчого комітету Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 213 від 02.10.2023, вбачається, що скарги щодо зловживань [PERSON] спиртними напоями, крадіжками неодноразово надходили до Олександрівського старостинського округу, неодноразово проводилися бесіди з [PERSON] ». Вищевказане свідчить про небажання батька здійснювати виховання своєї неповнолітньої дитини, приймати активну участь у її розвитку, навчанні та піклуванні про здоров`я останньої. Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Золочівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Золочівської селищної ради про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] , піклувальником над [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне призначити її опікуном [PERSON] , [INFO] , з якою дитина проживає на даний момент, яка здійснює за нею догляд та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved