Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

09 січня 2024 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просила суд оголосити [PERSON] , [INFO] померлим. В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що до недавнього часу вона проживала у [ADDRESS] . 28 разом зі своїм чоловіком [PERSON] [INFO] . Після 24 лютого 2022 року, внаслідок широкомасштабного наступу та агресії російської федерації проти України, військові російської федерації із застосуванням зброї, військової техніки, артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів здійснили вторгнення в Україну. Місто Маріуполь почали обстрілювати ракетами, артилерійськими снарядами, та наносити авіаційно-бомбові удари. Місто опинилось у облозі, зник зв?язок, світло тощо. Місто Маріуполь постійно було під обстрілами. Заявниця та її чоловік переховувались у себе вдома. Заяниця періодично спускалася ховатися на перший поверх будинку до «візочної». [INFO] орієнтовно о 18-19 годині почався сильний обстріл. Заявниця стала спускатися до «візочної», чоловік залишився у їх квартирі, спочатку він відмовлявся ховатися, а потім сказав: «Я тебе наздоганяю». Заявниця вийшла з квартири та в же той момент сталося пряме попадання снаряду у кухню квартири де був її чоловік. Вмить усе запалало - сталася велика пожежа. Сусіди вискочили з підвалу, де раніше переховувались, та намагалися піднятися до квартири, але їм заважав вогонь. Сусіди забрали заявницю до підвалу. Квартира заявниці та її чоловіка горила цілу добу - вигоріла частина будинку. Таким чином загинув чоловік заявниці - [PERSON] . Заявниця перебувала у підвалах м. Маріуполя у жахливих умовах майже до травня 2022 року. У травні 2022 року за допомогою волонтерів вона змогла виїхати з м. Маріуполя до м. Запоріжжя, звідки її забрав син у Київську область де вона на теперішній час мешкає. З приводу зникнення її чоловіка [PERSON] заявниця зверталася 15 червня 2022 року до Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області по вказаному факту здійснювалось досудове розслідування, кримінальне провадження № 12022111310000874 від 16 червня 2022 року. Племінник заявниці - [PERSON] , який на теперішній час мешкає у м. Маріуполі, зміг зібрати з вигорілої квартирі [PERSON] - буквально декілька обгорілих кісток, та поховати їх на міському кладовищі. Отримати свідоцтво про її смерть заявник не може, оскільки відсутні належні документи. Враховуючи наведене, заявниця звернулась до суду із вказаною заявою. Заявниця в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справ без участі представника. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі , враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 січня 2023 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Загальновідомим є факт про те, що [INFO] м. Маріуполь почали обстрілювати ракетами, артилерійськими снарядами тощо. Як зазначає заявниця, [INFO] - [INFO] орієнтовно о 18-19 годині почався сильний обстріл. Заявниця стала спускатися до «візочної», чоловік залишився у їх квартирі, спочатку він відмовлявся ховатися, а потім сказав: «Я тебе наздоганяю». Заявниця вийшла з квартири та в же той момент сталося пряме попадання снаряду у кухню квартири де був її чоловік. Вмить усе запалало - сталася велика пожежа. Сусіди вискочили з підвалу, де раніше переховувались, та намагалися піднятися до квартири, але їм заважав вогонь. Сусіди забрали заявницю до підвалу. Квартира заявниці та її чоловіка горила цілу добу - вигоріла частина будинку. Таким чином загинув чоловік заявниці - [PERSON] . Заявниця перебувала у підвалах м. Маріуполя у жахливих умовах майже до травня 2022 року. У травні 2022 року за допомогою волонтерів вона змогла виїхати з м. Маріуполя до м. Запоріжжя, звідки її забрав син у Київську область де вона на теперішній час мешкає. Племінник заявниці - [PERSON] , який на теперішній час мешкає у м. Маріуполі, зміг зібрати з вигорілої квартирі [PERSON] - буквально декілька обгорілих кісток, та поховати їх на міському кладовищі. З приводу зникнення її чоловіка [PERSON] заявниця зверталася 15 червня 2022 року до Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області по вказаному факту здійснювалось досудове розслідування, кримінальне провадження № 12022111310000874 від 16 червня 2022 року. Отримати свідоцтво про смерть чоловіка заявниця не може, оскільки відсутні належні документи. Визнання [PERSON] померлим необхідне заявнику для реалізації низки його прав щодо спадщини тощо. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим. В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» , зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved