Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача, як постановлено в судовому наказі від 22 червня 2023 року № 463/5147/23, до однієї восьмої частки заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення [PERSON] повноліття. Позов мотивує тим, що згідно судового наказу з нього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі однієї четвертої частини заробітку. Разом з тим, з кінця грудня 2022 року відповідач жодним чином не зверталася, (не дзвонила, не писала, не повідомляла) щодо надання додаткової допомоги для утримання доньки [PERSON] , хоча він добровільно в міру потреби давав кошти особисто доньці та купував для неї необхідні речі. Жодної пропозиції щодо досудового врегулювання спору щодо надання певних коштів для доньки зі сторони відповідачки не поступало. З свого боку він був готовий до будь-яких пропозицій надавати достатні й необхідні кошти на утримання нашої доньки. Гіпотетично можливість надання коштів в добровільному порядку вони обговорювали ще до розірвання шлюбу, однак конкретної розмови про суму коштів на утримання доньки в подальшому між нами не було. З кінця грудня 2022 року позивач проживає разом зі своїми батьками, які є інвалідами III групи інвалідності пожиттєво. На даний момент мати позивача фактично ніде не працює, постійно знаходиться вдома та рухається за допомогою ходунків. Враховуючи її стан та відповідні обмеження в опорно-руховому апараті, вона потребує постійного догляду, а також фінансових витрат на оплату лікування. Батько з кінця 2009 року також важко хворіє. Вартість відповідних операцій та лікування є надто високою, і оплату таких батьки самостійно здійснити не зможуть. Оскільки матеріальний, фінансовий стан позивача суттєво знизився, у зв`язку із захворюванням батьків, він не має змоги сплачувати аліменти в зазначеному в судовому наказі розмірі. Вважає, що вищенаведені обставини є поважними для врахування фінансової спроможності сплачувати аліменти в присудженому розмірі та задоволення позовної вимоги щодо зменшення розміру аліментів. Ухвалою від 11 вересня 2023 року прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача до суду надійшов відзив на позов. Відповідач заявлений позов заперечує в повному обсязі. Вважає, що з наведених у позовній заяві аргументів не вбачається, що матеріальне становище позивача не змінилося. Батьки позивача є інвалідами понад 10 років, і весь цей час вони лікувалися і продовжують це робити. Батько позивача, будучи інвалідом третьої групи, продовжує працювати у школах с. Миклашів та с. Підбірці. У батьків Позивача є ще один дорослий син [PERSON] , а відтак жодним чином батьки від фінансового стану позивача не є залежними. Вважає, що позивач, намагається уникнути сплати аліментів. Матеріали даного позову не містять належних та допустимих доказів того, що змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Також до суду поступила відповідь на відзив, в якому зазначає, що позивач несе значні витрати на лікування батьків, обслуговування автомобіля, проживання. У зв`язку із частим погіршенням здоров`як у матері та у батька відповідно витрати зростають. У селі є лікар, яка приходить до батьків, дає відповідні медикаменти для лікування, призначає ліки, робить уколи, ставить капельниці, тощо, на що також витрачаються кошти, а також продукти харчування такі як молоко, сир, сметана також закуповуються в селі, а м`ясо, риба на продуктовому ринку у Львові та у місті Винники, на послуги та купівлю яких відповідно відсутні підтвердження. Відтак, враховуючи його доводи, із врахуванням витрат на малювання, плавання та математику, вважає суму аліментів 8\~534 грн. для дитини 12-ти років завеликою, неспівмірною із тією сумою, що є необхідною для утримання дитини. Так, мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком 6-18 років станом на 2023 рік становив 2833 грн., станом на 2024 рік становить 3196 грн., а тому, 1/8 частка доходу (на даний час це 4267 грн.) вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дочки, оскільки ця сума перевищує мінімальний прожитковий мінімум для дитини. Сімейне законодавство виходить із принципу рівноправності обох батьків - батька та матері - у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Вважаю, що й відповідачка зобов`язана в рівній мірі забезпечувати необхідні потреби й інтереси дитини, оскільки окрім її офіційної заробітної платні у Ліцеї «Львівський» Львівської міської ради, є ще додаткове джерело доходу. Так, відповідачкою систематично проводяться приватні уроки англійської мови - репетиторство, за які також вона отримує суттєві кошти. Таким чином частка відповідачки у витратах повинна складати суму не менше тієї суми, яка стягується на даний час з мого заробітку і це складає більше ніж 17\~000 грн. (8\~534 грн. + 8\~534 грн.). Додатково повідомляє, що він жодним чином не уникає сплати аліментів та не відмовляюся від їх сплати, а навпаки якщо буде потреба у додатковому грошовому забезпеченні дочки, він безперечно готовий взяти участь в необхідних витратах. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав аналогічні пояснення. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи та долученого до матеріалів справи копії свідоцтва про народження (а.с.8) вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно з судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789 XII (78912) та набула чинності для України 27.09.91 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.ч. 8-9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 8 Закону України 71 "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`як когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 5 лютого 2014 року в справі N 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статтю 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ). Як вбачається із матеріалів справи, позивач мотивує такий необхідністю лікування його батьків, а також витратами на обслуговування автомобіля. Проте жодних належних доказів зміни матеріального або сімейного стану сторін суду не надає. Суд вважає, що доводи позивача щодо необхідності здійснення витрат на обслуговування автомобіля в межах виконання ним трудових обов`язків, які відшкодовуються у встановленому законом порядку, жодного об`єктивного значення для предмету спору не мають та в основу судового рішення суд покласти не може. Щодо доводів про необхідність лікування батьків, то в цій частині суд вважає, що хоч батьки позивача є особами з інвалідністю вже тривалий час, згідно долучених копій медичної документації потребують медикаментозного лікування, разом з тим жодних підтверджень понесення витрат на лікування батьків саме позивачем, відсутності особистих коштів в останніх та відсутності джерел для існування суду не надано. Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги про зменшення розміру аліментів на даний час є безпідставними та на належних доказах не ґрунтуються. Суд вважає, що розмір аліментів, визначений судовим наказом відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення на підставі зазначених позивачем підстав не буде спрямовано на належне забезпечення дитини і суперечитиме її інтересам. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позивачем жодними доказами не доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в суду відсутні підстави вважати доведеною підставність позовних вимог.

Outcome: dismissed