Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

16 жовтня 2023 року заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з вітчимом [PERSON] [INFO] з серпня 2014 року і по день смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Стислий виклад позиції заявника. Мати заявниці [PERSON] та її чоловік (вітчим заявника) [PERSON] були співвласниками квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . Після смерті матері, заявниця успадкувала за заповітом частину квартири. Приблизно з серпня 2014 року вона стала проживати у вказаній квартирі без реєстрації, допомагаючи по господарству вітчиму. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, в межах строку встановленого для прийняття спадщини, проте нотаріусом ухвалено постанову про відмову у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку не підтвердження факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Таким чином, для реалізації свого спадкового права заявниця звертається до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дій вчиненні в справі. 17 жовтня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. 20 листопада 2023 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі заінтересовану особу Дніпровську міську раду та витребував належним чином засвідчену спадкову справу заведену після смерті [PERSON] 19 січня 2024 року на адресу суду надійшла спадкова справа. 30 січня 2024 року від представника ДМР надійшла заява про розгляд справи без участі представника ДМР. 31 січня 2024 року від заявника надійшла заява про розгляд справи без участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду повідомлені належним чином. Фактичні обставини встановлені судом. Мати заявника [PERSON] , [INFO] з 1986 року мешкала за адресою: [ADDRESS] . 12.08.1987 р. [PERSON] , 25.01.1938 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . 25.08.1987 р. [PERSON] , [INFO] за своєю заявою, прописала [PERSON] , [INFO] за місцем свого проживання та прописки за адресою: [ADDRESS] . 15.09.1993 р. у зв?язку з тим, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] були зареєстровані (прописані) за однією адресою, вказану квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] приватизовано, та її співвласниками, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутів м. Дніпропетровська згідно з розпорядженням ( наказом ) N? Ж-3493, стали саме [PERSON] та [PERSON] вказаних згідно свідоцтва - "квартира дійсно належить на праві приватної, спільної ( сумісної або чаткової ) власності гр. " [PERSON] " та членам його сім?ї " [PERSON] "). Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», зареєстровано МБТІ на праві спільної сумісної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записана у реєстрову книгу за реєстровим номером 804-74. 19.02.2009 р. [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей 23.02.2009 р. зроблено відповідний актовий запис N? 1529 та копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу: 45193005. Після смерті [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 31.10.2009 р. державним нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі N? 9-1903, в рамках спадкової справи N? 804/2009 стала власником 1/2 частини квартири N? [ADDRESS] . Заявниця зазначає, що з серпня місяця 2014 року, вона переїхала та без реєстрації проживала у вищезазначеній квартирі разом з відчимом [PERSON] , де вони вели спільне господарство, святкували свята, мали спільний побут, проживали однією родиною, мали взаємні права і обов`язки, спільний бюджет, як з утримання спільної квартри, так і з інших (побутових) питань, як до спільного майна так і особисті. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті вітчима [PERSON] звернулася до Сьомої дніпропетровської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , на 1/2 квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2022 року державний нотаріус Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не надано доказів про підтвердження родинних стосунків спадкоємця зі спадкодавцем та факт проживання зі спадкодавцем на момент його смерті документально не підтверджено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт, що заявник на момент смерті [PERSON] проживала з ним однією сім`ю з 2014 року, вела з ним спільне господарство та здійснювала за ним догляд до дня його смерті. Відповідно до спадково справи №542/2021 єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка звернулася із заявою про прийняття спадщину є [PERSON] . Норми права застосовані судом. Правилами ч.1\~ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно положень п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року\~зазначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. У ч.3\~ст.9 ЖК УРСР\~визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені\~Законом України № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у\~Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». За приписами ч.1\~ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до п.п.17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого\~Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396\~громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Мотиви та висновки суду. Факт проживання однією сім`єю заявника з [PERSON] більше п`яти років по день смерті останнього знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, зокрема, підтверджується довідкою про надання ритуальних послуг кремації [PERSON] , фотокартками заявника з померлим, декларацією з лікарем №0001-01Н7-22А0, квитанціями про сплату комунальних послуг, поясненнями свідка. Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з [PERSON] необхідно заявнику для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті останнього, а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо. Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені правові положення, суд дійшов висновку про доведеність факту спільного проживання заявника з померлим [PERSON] однією сім`єю понад пять років по день смерті останнього, тобто до [INFO] , а отже обґрунтованість вимог заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved