Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що разом із відповідачем [PERSON] мають спільних малолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач взагалі життям дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні. На даний час діти проживають разом із нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 14.05.2019 року у справі № 503/149/19 з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей, однак на даний час існує заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 19.05.2023 року ухвалою суду (а.с.26-27) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Також судом витребувано від органу опіки та піклування Кодимської міської ради Одеської області письмовий висновок щодо розв`язання спору у даній справі. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом учасника справи, відзив на позовну заяву не подав. 07.07.2023 року ухвалою суду (а.с.53-54) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином, у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку SMS від 26.12.2023 року (а.с.76), згідно поданої нею заявки від 16.05.2023 року (а.с.22), а також поштове повідомлення № 0690217386680 про особисте вручення їй 28.12.2023 року рекомендованого поштового відправлення № 0600240400151 із судовою повісткою (а.с.81). При цьому, в матеріалах справи міститься письмова заява позивача від 04.08.2023 року (а.с.60) про розгляд справи за її відсутності, в якій також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, що підтверджують відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого поштового відправлення № 06002400401468 із судовою повісткою, яка надсилалась на адресу його зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, згідно відповідної довідки наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області від 18.05.2023 року № 03-17/1550 (а.с.25), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання орган опіки та піклування був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, шляхом доставлення 26.12.2023 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документа, а також шляхом вручення судової повістки представнику третьої особи, про що свідчить відповідна розписка представника від 27.12.2023 року (а.с.80). При цьому, 04.08.2023 року представник за довіреністю третьої особи - Рожко О.М. подала до суду заяву про розгляд справи без представника органу опіки та піклування, в якій також просила при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування. Крім того, аналогічне за змістом клопотання було подано до суду згаданим представником 01.02.2024 року за № 19-01-17/35. Згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками малолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 13.07.2012 року, актовий запис № 121 (а.с.11)), дочки [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 28.12.2013 року, актовий запис № 304 (а.с.10)) та сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 14.07.2015 року, актовий запис № 135 (а.с.12)). 14.05.2019 року Кодимським районним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення у справі № 503/149/19 про збільшення розміру стягуваних аліментів (а.с.20-21), яке набрало законної сили 06.07.2019 року та яким з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Кодимським відділом виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.05.2023 № 21.19-3907 (а.с.9) у відповідача [PERSON] за період з липня 2021 року по квітень 2023 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у сукупному розмірі 157201,00 грн. Відповідно до довідок Комунального закладу «Опорний заклад» Кодимський ліцей № 1 Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 28.09.2022 року № 01-23/246, № 01-23/247 та № 01-23/245 (а.с.13-14) малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються у зазначеному закладі. В свою чергу, відповідно до змісту характеристик на учнів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , наданих Комунальним закладом «Опорний заклад» Кодимський ліцей № 1 Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 28.09.2022 року (а.с.15-17) мати приділяє належну увагу дітям, контролює навчання та поведінку дітей. Батько навчанням дітей не цікавиться та протягом трьох років школу не відвідував. Відповідно до акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи на території міста Кодима від 29.09.2022 року, складеного депутатом Кодимської міської ради Піговичем В.В. (а.с.19) позивач [PERSON] з 2018 року проживає разом з малолітніми дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . Водночас, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 29.09.2022 року, складеного депутатом Кодимської міської ради Заболотною Л.О. (а.с.18) позивач [PERSON] проживає разом з дітьми, умови проживання відповідають санітарним нормам, діти знаходяться на повному утриманні матері, та зазначено, що зі слів матері батько трьох дітей - [PERSON] участі не приймає. Водночас, 22.06.2023 року рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 667 затверджено висновок органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області , в якому зазначено, що внаслідок недостатності наданої інформації про відповідача [PERSON] та документів, що підтверджують ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, то даний орган опіки та піклування надає висновок про недоцільність позбавленнябатьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія відповідного рішення (а.с.44) та відповідний висновок (а.с.45-46). При цьому, у змісті зазначеного висновку відзначено ті обставини, що [PERSON] жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, в полі зору соціальних служб не перебуває, питання щодо неналежного виконання батьком батьківських обов`язків на комісіях з питань захисту прав дитини не розглядалось, до органу опіки та піклування не надходило відомостей щодо аморального способу життя батька, а також скарг чи повідомлень з навчальних закладів щодо неналежного виконання батьком батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей, тому всіма членами комісії одноголосно було прийняте рішення щодо надання такого висновку. Нормативно-правове застосування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідченням втрати відповідачами інтересу до своїх дітей є його ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаною Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновки суду Обставини справи свідчать про небажання відповідача [PERSON] займатися вихованням своїх дітей та його самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей, тобто наявна підстава для позбавлення батьківських прав, передбачена пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Відповідачем [PERSON] проігноровано його судові виклики у даній справі, останній не з`явився в жодне підготовче та судове засідання, які призначалися судом у даній справі, а також не подав відзиву на позовну заяву та ніякої заяви або клопотання, тобто фактично виявив ігнорування судового розгляду. Водночас суд зауважує, що обставини того, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та тривалий проміжок часу не сплачує стягнуті з нього аліменти на утримання дітей, жодним чином не впливає на вирішення предмету спору у даній справі, оскільки ч.1 ст. 164 СК України не передбачає таких підстав для позбавлення батьківських прав. Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей. Ураховуючи зазначене вище, а також те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. - щодо судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн, сплаченого останньою за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав, згідно платіжної інструкції на переказ готівки відділення АТ КБ «ПриватБанк» від 15.05.2023 року № 0.0.2997362141.1 (а.с.1).

Outcome: approved