Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 16 лютого 2022 року, зареєстрований Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №23. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 16 лютого 2022 року перебуває з відповідачем у шлюбі. В подружжя є донька - [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя між сторонами поступово погіршувало, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З березня 2023 року подружніх відносин не підтримують, у зв`язку із протилежними поглядами на шлюб та сім`ю. Зазначає, що взаємовідносини між нею та відповідачем не ґрунтуються на взаємній любові, повазі, а відтак не бачить сенсу в їх продовженні, оскільки шлюб суперечить її інтересам, а тому просить суд позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві, заперечив щодо надання сторонам строку для примирення, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечив щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.04.2023 Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального правління Міністерства юстиції, [PERSON] та [PERSON] 16 лютого 2022 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального правління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №23. Після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а. с. 4). В подружжя є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.03.2022 Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 7). Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої доньки, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн., а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved