Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

21.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Автогаражного кооперативу «Гігант» (далі - АК «Гігант») на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 4500 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 32560,65 грн., компенсацію моральної шкоди у сумі 2000 грн., компенсацію за невикористані тарифні відпустки у сумі 12545,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 4600,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що наказом №98 від 30.10.2013 р. вона була прийнята на роботу до АК «Гігант» на посаду касира. 24.05.2017 р. вона звільнилась за власним бажанням із займаної посади, при звільненні з нею не було проведено розрахунок, у зв`язку із чим вважає за необхідне стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату. При звільненні позивачу не було видано трудову книжку, у зв`язку із чим вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.05.2017 р. по 01.10.2017 р., позивач також зазначає, що їй не була виплачена компенсація за невикористані дні тарифних відпусток у сумі 12545,40 грн.: за 2015 р. - 22 дні; за 2016 р. - 24; з 01.11.2016 р. по 24.05.2017 р. - 12 днів, всього 58 днів (58 х 216,30 = 12545,40). 03.08.2017 року ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова Майстренко О.М. відкрито позовне провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Згідно з автоматизованим розподілом справа розподілена на суддю Гольник Л.В. Ухвалою судді Октябрського районного суду від 18.08.2023 року справу прийнято до провадження та справа призначена до судового розгляду. 14.05.2018 представник відповідача надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач перекручує обставини справи, маніпулює фактами з метою стягнення з відповідача максимально можливої суми грошових коштів, стверджує про відсутність вини АК «Гігант» щодо затримки видачі позивачу трудової книжки, оскільки такої трудової книжки на підприємстві в наявності немає, відсутність підстав для компенсації моральної шкоди, оскільки діями відповідача моральна шкода позивачу не завдавалася. Водночас у разі надання позивачем оригіналів відповідних документів відповідач визнає свій обов`язок виплатити компенсацію за невикористані тарифні відпустки. Проти інших позовних вимог відповідач заперечує (т. 1, а.с.72-189). Позивач подала до суду уточнену позовну заяву від 28.08.2019 року, в якій просить стягнути з АК «Гігант» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 4500 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку до дня ухвалення судового рішення, компенсацію моральної шкоди у сумі 2000 грн., компенсацію за невикористані тарифні відпустки у сумі 12 545,40 грн. та витрати на правову допомогу (т. 2, а.с.76-77). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказував, що позивач звільнена з посади касира відповідно до наказу від 24.05.2017 року, підписаного головою правління Федотовим . Їй не було видано трудову книжку та не проведено повний розрахунок при звільненні, не виплачена компенсація за відпустки. Зазначив, що під час розгляду справи № 643/9436/17 за позовом [PERSON] до АК «Гігант» було досліджено оригінал відомостей обліку відпусток та долучено його до матеріалів справи, про що вказано у рішення Московського районного суду м. Полтави у цій справі. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що у разі надання оригіналів документів, а саме оригіналу відомостей про облік відпусток, відповідач визнає в цій частині позовні вимоги. Інші позовні вимоги відповідач не визнає. До відзиву було надано документи та описано обставини за яких було звільнено позивача [PERSON] . У зв`язку з невиходом на роботу позивача її було звільнено головою правління [PERSON] за прогули наказом від 11.05.2017 року. Вказані обставини підтверджують наданими письмовими доказами. Також відповідачем підтверджено відсутність у відповідача трудової книжки. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За статтею 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП. Повний розрахунок означає виплату працівникові: - заробітної плати, що йому належить (ураховуючи день звiльнення, оскiльки вiн є останнiм робочим днем); - грошової компенсації за всі невикористані днi щорiчної вiдпустки, а також додаткової вiдпустки, якщо працiвник має на неї право; - вихiдної допомоги (ст. 44 КЗпП) у певних випадках. Виплата всiх сум вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, що належать працiвниковi пiд час звiльнення, провадиться в день його звiльнення. Якщо працiвник у день звiльнення не працював, то такi суми мають бути виплаченi не пiзнiше вiд наступного дня пiсля пред`явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Про нарахованi суми, належнi працiвниковi пiд час звiльнення, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повiдомити працiвника перед виплатою цих сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п.3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивач [PERSON] працювала на посаді касира АК «Гігант», що не оспорюється відповідачем. 29.04.2017 р. за пропозицією ініціативної групи відбулись загальні позачергові збори членів АК «Гігант», на яких були присутні 376 членів кооперативу, що становить 51% голосів членів. У результаті виявлених ініціативною групою порушень зборами були прийняті наступні рішення: 1. висловлено недовіру голові правління [PERSON] , бухгалтеру, касиру, правлінню, ревізійній комісії; 2. переобрано правління кооперативу; 3. обрано [PERSON] головою кооперативу; 4. доручено [PERSON] внести зміни до установчих документів АК «Гігант»; 5. обрано ревізійну комісію; 6. вирішено звернутись до бухгалтера, яка є членом кооперативу, з вимогою про передачу печатки, документації і опису майна новообраним органам управління у зв`язку із недовірою, висловленою всіма присутніми на зборах членами кооперативу (т. 1, а.с. 131-135). 03.05.2017 року було проведено засідання новообраного правління АК «Гігант», на якому було прийнято рішення, а саме, 04.05.2017 року членам правління зібратися в приміщенні правління АК «Гігант» з метою витребування у виконуючого обов`язки голови правління [PERSON] , у бухгалтера фінансової документації та передання всіх документів та печатки за описом та актом приймання-передачі новому складу правління (т. 1, а.с. 136). 10.05.2017 року проведено засідання Правління АК «Гігант», на якому винесено питання щодо проведення передачі документації новому складу правління у зв`язку із відсутністю на робочому місці з 05.05.2017 року бухгалтера та з 03.05.2017 року касира [PERSON] . На засіданні правління одноголосно ухвалено рішення, а саме, 10.05.2017 року здійснити примусове входження до кабінету бухгалтера-касира та провести опис документації і передати її складу правління (т. 1, а.с.137). 10.05.2017 року Голова правління АК «Гігант» [PERSON] здійснив перепис документів, що знаходилися в приміщенні кабінету бухгалтера-касира при примусовому входженні до нього (т. 1, а.с. 138-141). В п. 34 вищевказаного перепису документів, зазначено, що було виявлено трудові книжки працівників у кількості 18 штук, зареєстровані у книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них. Були відсутні трудові книжки у кількості 3 штук на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, при примусовому входженні до приміщення кабінету бухгалтера-касира також не була виявлена печатка АК «Гігант», у зв`язку із чим 15.05.2017 року було виготовлено дублікат печатки. 11.05.2017 р. відповідно до наказу голови АК «Гігант» [PERSON] № 2 касира [PERSON] звільнено з посади за прогули згідно ч. 4 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а.с.152). Підставою для звільнення були акти відсутності на робочому місці від 05.05.2017 року, 08.05.2017 року, 10.05.2017 року, 11.05.2017 року (т. 1, а.с.153-156). Наказ про звільнення [PERSON] у судовому порядку не оспорений, недійним чи скасованим не визнаний. Зазначення позивачем про її звільнення із займаної в АК «Гігант» посади за власним бажанням 24.05.2017 року спростовується доказами, які додані до відзиву відповідача. Так, позивач [PERSON] , зазначаючи про її звільнення із займаної в АК «Гігант» посади за власним бажанням 24.05.2017 року, в якості доказу надала суду копію наказу про її звільнення № 44 від 24.05.2017 року за підписом Голови АК «Гігант» [PERSON] . Між тим, суд вважає, що вищевказаний доказ не підтверджує факт звільнення позивача, виходячи з наступного. Відповідно до інформації про АК «Гігант», що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та підписантом АК «Гігант» з 29.04.2017 року є [PERSON] , а тому жодних законних підстав, а також повноважень на видання наказу про звільнення [PERSON] та права підпису документів від імені АК «Гігант» з 29.04.2017 року [PERSON] не мав. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача із заявами про видачу їй трудової книжки та проведення розрахунків, однак допустимих та належних доказів на підтвердження цих обставин суду не надала. Враховуючи той факт, що трудової книжки на ім`я позивача [PERSON] при примусовому входженні до кабінету бухгалтера-касира членами комісії виявлено не було, відповідач не мав можливості видати останній трудову книжку. Вимогу щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за травень 2017 року відповідач АК «Гігант» не визнає, виходячи з того, що АК «Гігант» не було нараховано [PERSON] заробітну плату, оскільки остання у травні 2017 року не виходила на роботу та звільнена за прогули, допущені у травні 2017 року. Відповідач АК «Гігант» у відзиві на позов відповідач визнав свій обов`язок, передбачений ч. 1 ст. 83 КЗпП України, виплатити грошову компенсацію за невикористані тарифні відпустки у разі надання позивачем оригіналів доказів, на яких ґрунтується дана вимога. Відповідач також зазначив, що відповідно до бухгалтерської документації станом на день подання відзиву АК «Гігант» жодної заборгованості по виплаті грошової компенсації за невикористані відпустки не має. Позивачем надані на підтвердження факту наявності у неї невикористаних щорічних відпусток копію відомості обліку відпусток, затверджений головою кооперативу [PERSON] 03.01.2014 р. (т. 1, а.с. 10), довідку АК «Гігант» від 15.04.2017 р., складену за підписом голови кооперативу Федотова А.В. про використані дні тарифної відпустки за період 2015 - 2017 роки у кількості 2 дні, та розрахунок компенсації за невикористані тарифні відпустки [PERSON] , відповідно до якого оплата за невикористані тарифні відпустки складає 12 545,40 грн. (т. 1, а.с. 49; 51). Як слідує з рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 року у справі № 643/9436/17 за позовом [PERSON] до АК «Гігант», під час розгляду цивільної справи було досліджено оригінал відомості обліку відпусток, затверджений головою кооперативу Федотовим А.В. 03.01.2014 р., який знаходиться в матеріалах цієї цивільної справи. Ця відомість обліку відпусток містить дані щодо голови правління [PERSON] , головного бухгалтера [PERSON] , заст. голови правління [PERSON] та заст. гол. бухгалтера/касира [PERSON] . У зв`язку з цим, суд вважає, що позивачем доведено факт наявності у неї невикористаних щорічних відпусток. Суд приймає вказані докази на підтвердження вимог позивача про стягнення компенсації невикористаних відпусток, оскільки відомості обліку відпусток та довідка від 15.04.2017 р. складені і підписані головою кооперативу, який мав такі повноваження на час виконання своїх функцій голови кооперативу. Вказані факти та розрахунок суми компенсації невикористаних відпусток не спростовані відповідачем. Отже, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача компенсації за невикористані тарифні відпустки у сумі 12 545,40 доведені та обґрунтовані, які належить стягнути з відповідача суму. Стосовно позовних вимог про стягнення компенсації моральної шкоди з відповідача у сумі 2000 грн., то суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання їй такої шкоди, і відповідно дані вимоги задоволенню не підлягають. Надані позивачем такі докази, зокрема: акти про недопуск до роботи від 05.05.2017 р.,10.05.2017 р., 11.05.20217, 12.05.2017 р.,13.05.2017р., 15.05.2017 р., 16.05.2017 р., 17.05.2017 р., 18.05.2017 р., 19.05.2017 р., 22.05.2017 р., 23.05.2017р., 24.05.2017 р., заява [PERSON] головному бухгалтеру від 26.05.2017 р., посадова інструкція касира, ухвала суду про зобов`язання слідчого органу внести відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 364-1, ч.1 ст. 366 КК України до ЄРДР, заява [PERSON] до Московського районного відділу ГУ МВС в Харківській області (т. 1, а.с.219-249 т.1) висновків суду не спростовують, оскільки в розумінні положень ст.ст. 77, 80 ЦПК України не містять достатньої інформації щодо предмету даного спору. Акти про недопуск до роботи були надані позивачем вже після того, як відповідачем надані письмові заперечення на позов та докази про звільнення позивача за прогули, і той факт, що позивач жодним чином при поданні позову не посилалася на ті обставини, що її не допускали до виконання своїх службових обов`язків в період з 01.05.2017 р. до 24.05.2017 р., до дати про звільнення за власним бажанням, викликає сумніви суду щодо достовірності цих доказів, а іншими належними та допустимими доказами обставини недопуску до роботи не підтверджені. При ухваленні рішення суд керується нормами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати від сплати яких позивача звільнено пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, суду надано договір про надання правничої допомоги позивачу, розрахунок вартості правової допомоги на суму 4600 грн. та квитанцію до прибуткового касового збору на суму 4600 грн (т. 3, а.с. 55-57). Таким чином, відповідно до принципу пропорційності задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 1118, 25 грн., що відповідає 24,31% задоволених позовних вимог. Стороною позивача надано також квитанцію про оплату згідно договору про надання правової допомоги у справі № 643/9437/17 в розмірі 10 000 грн. Однак на підтвердження вказаних витрат стороною позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на вказану суму. У зв`язку з цим, суд не знаходить підстав для вирішення питання про розподіл витрат у розмірі 10 000 грн.

Outcome: partial