Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме на: дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 3221284800:03:013:0023 та 3221284800:02:015:0013, загальною площею 2,3424 га ( 1,7762 га та 0,5662 га), які розташовані за адресою: Броварський район, Літківська сільська рада, та належали йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 771672 від 21 липня 2006 року. Позивач є донькою та спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] . 15 серпня 2023 року [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Другої Броварської державної нотаріальної контри, де в процесі формування реєстраційної справи встановлено, що на вказані земельні ділянки накладено арешт. Арешт накладено відповідачем 27 липня 2015 року, номер запису про обтяження: 10569840. За результатами звернення позивача до нотаріальної контори зареєстровано спадкову справу № 71090470. 12 жовтня 2023 року відповідач надав позивачу письмову інформація за № 83084, відповідно до якої виконавче провадження № [NUMBER] із примусового виконання виконавчого листа № 2-2853/11 від 18.01.2012 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва відносно [PERSON] завершене 09 травня 2023 року на підставі пункту 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження. Також відповідач повідомив, що в нього відсутні правові підстави для зняття арешту з майна. Позивач зазначає, що наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає їй, як спадкоємиці першої черги за законом, оформити свідоцтво про право на спадщину, яку вона успадкувала в порядку статті 1268 ЦК України після смерті свого батька та стало підставою для відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва. Ураховуючи викладене, позивач просить зняти арешт із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 3221284800:03:013:0023 та 3221284800:02:015:0013, загальною площею 2,3424 га ( 1,7762 га та 0,5662 га). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До повної заяви долучила клопотання, в якому слухання справи просила здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. У судове засідання представник третьої особи Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - адвокат Олійник О.В. заперечував щодо задоволення позову, оскільки це звузить права кредитора, так як [PERSON] мав перед [PERSON] заборгованість, на підставі якої винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Літки, батьком зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 771672 видно, що [PERSON] на підставі розпорядження Броварської райдержадміністрації від 16.12.2005 р. № 729 є власником земельних ділянок площею 2.3424 га, кадастрові номери:3221284800:03:013:0023 та 3221284800:02:015:0013. Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданого старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, Шкред І.Ю. від 24.07.2015 року постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 01 березня 2023 року, виданого виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області видно, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 15.08.2023 року Другою Броварською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 71090470. Відповідно до копії витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0001693532023 видно, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0.5662 га., кадастровий номер:3221284800:03:013:0023. Відповідно до копії витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0001693472023 видно, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1.7762 га., кадастровий номер:3221284800:02:015:0013. Із відповіді Броварського відділу державної виконавчої служби в Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.10.2023 року № 83084 вбачається, що 09.05.2023 року виконавче провадження завершене на підставі п.3 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 09.05.2023 року залишок несплаченого боргу на користь [PERSON] становить 83 646, 17 грн. Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У відділів відсутні правові підстави для знання арешту з майна. Відповідно до копії вимоги [PERSON] до [PERSON] про погашення боргу спадкодавця шляхом одноразового платежу від 17.04.2024 року, [PERSON] зазначає, що з долучених до ухвали суду про відкриття провадження у справі копій документів (05 січня 2024 року), [PERSON] дізнався про смерть [PERSON] . Станом на дату завершення виконавчого провадження, борг [PERSON] перед [PERSON] становить 82 646,17 грн. Разом із майном, [PERSON] також були успадковані зобов`язання спадкодавця, а тому обов`язок відшкодування сум завданої шкоди [PERSON] покладений на [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У силу вимог ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 6, 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і законом. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закриттю у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Виконавче провадження підлягає закінченню, згідно із ч. 1 ст. 39 вказаного Закону- в тому числі, окрім іншого, в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" - арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, а відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення - у разі закінчення виконавчого провадження. У ч.ч. 4, 5 ст. 59 Законну України ?Про виконавче провадження?, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19) викладено правовий висновок, відповідно до якого належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. За положенням ЦПК України належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги мають бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт. Недоведеність права вимоги особи, яка вважає своє право порушеним, є підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03 червня 2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Вимоги позивача до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) є безпідставними та задоволенню не підлягають. Разом із тим, зважаючи на обставини цієї справи, відповідачем мала б бути зазначена особа, в інтересах якої накладено арешт. У даному випадку такою особою є [PERSON] , для забезпечення інтересів якого 24.07.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, Шкред І.Ю. від 24.07.2015 року постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] . Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків [PERSON] , отже, такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд може вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. При цьому права, визначені ЦПК України для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і відповідача є різними за своїми правовими значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Суд враховуючи вищенаведене, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) є неналежним відповідачем, а борг [PERSON] не погашений, оскільки існує заборгованість у розмірі 83 646 грн. 17 коп. перед [PERSON] . Таким чином, у випадку смерті боржника, його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість останнього.

Outcome: dismissed