Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В позові вказано, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 1997 року. В шлюбі є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Тривалий час подружнє життя не складається, сторони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Позивач немає наміру в подальшому перебувати у формальному шлюбі. Примирення для подальшого перебування в шлюбі неможливе. Позивач просила проводити розгляд без її участі, щодо заочного рішення суду не заперечувала. Подала до суду заперечення на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив, в якому заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі та просив відмовити. Відповідач 21 вересня 2023 року подав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні вимоги про залишення неповнолітнього сина проживати з позивачкою та долучив заяву [PERSON] , в якій він повідомив про бажання залишитись проживати з батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 04.09.1997 року, про що було складено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міськвиконкому відповідний актовий запис № 1130, що підтверджується наданим позивачем свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження, виданого на ім"я [PERSON] , [INFO] , батьками зареєстровано сторін спору. В п.2 ст.104 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В п.3 ст.105 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] на даний час досягнув чотирнадцяти років, а відтак з цього часу втратив статус малолітньої дитини. Крім того, позивачем у цивільній справі є [PERSON] та предметом спору складає розірвання шлюбу. Вказаний предмет спору не стосується реалізації прав [PERSON] , оскільки він не є стороною у розірванні шлюбу, тому він не може заявляти будь-яких самостійних вимог в даному спорі. Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. [PERSON] не позбавлений можливості у подальшому звернутися до суду із вказаними вимогами на загальних підставах в порядку позовного провадження Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання дитини необхідно відмовити. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial