Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 20 серпня 1998 року у відділі РАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №367, та стягнути судові витрати з відповідача. В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 1998 року у відділі РАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №367, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.12). Від подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.13) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини припинені, сторони не ведуть спільний побут, не мають спільного бюджету, не бажають більше перебувати у зареєстрованому шлюбі. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову позивачкою сплачено 1073,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 11.11.2023 №331516014086 (а.с.6) Таким чином, позивачці з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 536,80 грн., а з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved