Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначають, що 24.02.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 6454575 (далі по тексту Договір), в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 6000 грн. Сторони визначили, що строк позики складає 30 днів,із відповідною базовою процентною ставкою 1,60 % за кожен день користування та розміром акційних процентів 0,72 % в день. Відповідно до п. 2 договору позики визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2,70 % в день. Відповідач зобов`язувався повернути позику, сплатити проценти за користування коштами та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором. 10.07.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 6454575 від 24.02.2020 року, що укладений з [PERSON] . У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором позики у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 27.10.2020 року становить 10296 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 6000 грн.; заборгованість за базовими процентами - 1296 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000 грн. Крім того, в порядку ст.625 ЦК України позивачем нараховано на суму заборгованості інфляційні втрати у розмірі 1432,21 грн. та 3% річних у розмірі 410,43 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики № 6454575 від 24.02.2020 року на загальну суму 10296 грн., інфляційні втрати у розмірі 1432,21 грн., 3% річних у розмірі 410,43 грн. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін 01.01.2024 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору позики, жодного документу, що підтверджують проведення кредитодавцем дій, спрямованих на ідентифікацію позичальника, встановлення його особи.Також, не доведена наявність суми заборгованості. Не заперечує факт зарахування на його рахунок коштів в сумі 6000 грн., проте не знає хто є їх платником та на якій підставі та на яких умовах здійснено їх переказ. Наголошує, що не отримував жодних повідомлень про відступлення права грошової вимоги, а тому не був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги за договором позики. Позивачем відповіді на відзив не подано. Клопотань до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.02.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора (про що свідчить реквізити та підпис сторін) укладено договір позики № 6454575, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору позики: сума позики становить - 6 000 грн., строк позики - 30 днів, дата надання позики 24.02.2020 року, дата повернення позики 25.03.2020 року, процентна ставка (базова)/день - 1,60%, розмір процентів акційних у день - 0,72%; розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70 %, вартість позики за весь строк, на який видано позику, у % - 21,60%, вартість позики за весь строк, на який видано позику, у грн.. - 1296 грн., загальна вартість позики та процентів, у грн. - 7296 грн. Відповідно до п.4.2. договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-licensе/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Згідно з п.5 договору позики договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. У договорі позики під час його укладення відповідач вказав свої паспортні дані, номер облікової картки платника податків, поштову адресу, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало зарахувати суму кредитних коштів (а.с.7). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що [PERSON] , з яким укладено договір 6454575 від 24.02.2020 року, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор YrgjXkHY46, час відправки ідентифікатора позичальнику 24.02.2020 року, номер телефону/електронна пошта, на яку відправлено ідентифікатор [INFO] (а.с.8). Факт перерахування грошових коштів відповідачу 24.02.2020 в розмірі 6000 грн. підтверджується довідкою за вих. №18/07-2023-16 від 18.07.2023 року, згідно якої ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг від 27.04.2023 № 21/764-рк, відповідно до умов договору №23-01-18/5 від 23.01.2018 року здійснено наступні успішні перекази: 24.02.2020 року, сума 6 000,00 грн. на карту № [NUMBER] . Номер платежу [NUMBER] . Оскільки ТОВ «ФКФ» не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. (а.с. 18). 10.07.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 6454575 від 24.02.2020 року, що укладений з [PERSON] . Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, на підставі договору факторингу № 10072020 від 10.07.2020 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло прав кредитора до [PERSON] . Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в позику та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 6000 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. З огляду на викладене, враховуючи, що договір про надання споживчого кредиту підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем 24.02.2020 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Враховуючи вищевикладене доводи відповідача, що позивачем не доведено, що саме з відповідачем укладено договір позики та при його укладенні останнього не ідентифіковано є безпідставними. Відповідач у відзиві не заперечує одержання коштів у розмірі 6000 грн., що також підтверджується наданою до відзиву випискою АТ КБ «ПриватБанк» з карткового рахунку [PERSON] , а тому обставини щодо передачі відповідачу грошових коштів, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу статті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 599 ЦК Українизобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до умов договору позики № 6454575 від 24.02.2020, позичальник зобов`язався повернути кошти, отримані в борг, у термін до 25.03.2020 р. У строк, передбачений договором позики, [PERSON] кошти, отримані в борг, не повернув та не сплатив проценти за користування позикою, безпідставно ухилившись від взятого на себе зобов`язання. Посилання представника відповідача на те, що відповідача не повідомлено про відступлення права вимоги і це є підставою для відмови у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за договором позики і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Згідно розрахунку, наданого ТОВ «ФК «Профіт капітал», загальна сума заборгованості станом на 27.10.2020 року становить 10296 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 6000 грн.; заборгованість за базовими процентами - 1296 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000 грн. (а.с. 23) Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц. Строк, на який надавалась позика за договором № 6454575 від 24.02.2020, - 30 днів - по 25.03.2020. Проценти, нараховані за цей період, згідно графіку розрахунків становлять 1296 грн. Отже, після закінчення строку, на який надавалась позика, тобто після 25.03.2020 р., позикодавець не вправі був нараховувати до стягнення проценти за користування позикою, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) у розмірі 3000 грн. задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт капітал» та стягнути з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики № 6454575 від 24.02.2020 р. у розмірі 7296 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000 грн.; заборгованість за процентами за період з 24.02.2029 р. по 25.03.2020 р. у розмірі 1296 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 1432,21 грн. та 3 % річних у розмірі 410,43 грн. за період з 27.10.2020 р. по 23.02.2022 р. нараховані на суму заборгованості у розмірі 10296 грн. Разом з тим, з огляду на встановлену судом суму заборгованості за договором позики у розмірі 7296 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції боргу за період листопад 2020 року - лютий 2022 року в розмірі 1147,88 грн., 3% річних від суми боргу за період з 27.10.2020 по 23.02.2022 року у розмірі 290 грн. Відповідно до ч.1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 29.09.2021 року, акт № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги, із зазначенням наданих послуг та їх вартості на загальну суму 10 000 грн., платіжна інструкція від 14.09.2023 р. № 266. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, позивачем надані докази понесених витрат на правничу допомогу, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7195,11 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1785,11 грн.

Outcome: partial