Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

19\~липня 2022\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до суду із позовом до відповідача Донецької обласної державної адміністрації із вимогою про стягнення компенсації за руйнування будинку внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації (том - 1, а. с. 1-5). В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви про їх збільшення від 24 лютого 2023 року (том - 1, а. с. 165-166) та уточнень (том -2, а. с. 57-62), зазначено, що позивач мав у власності будинок розміром 78,5 кв. м, з житловою прибудовою та надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] . Внаслідок артилерійських обстрілів 5 січня 2015 року с. Піски та численних інших артилерійських обстрілів його будинок було зруйновано. В результаті чого, цей будинок має нежилий стан і не може використовуватися позивачем для подальшого проживання в ньому. Вказаний факт був встановлений актом обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації № 65 від 28 жовтня 2021 року. Тому Позивач був визнаний постраждалим внаслідок надзвичайної ситуацій. Вказує, що Кабінетом Міністрів України затверджено зміни до Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги або компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання від 18 грудня 2013 року № 947, який викладений у редакції постанови КМУ № 767 від 02 вересня 2020 року, яка діяла на момент отримання компенсації позивачем. Так, зазначає, що п. 32 вказаного порядку визначено, що розмір грошової компенсації постраждалим визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження житла, що є чинним на дату затвердження узагальненого списку відповідно (але не більше 300000 гривень за один об`єкт зруйнованого житла). 23 грудня 2021 року на підставі вказаного порядку згідно з рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйнованих внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією рф, Донецької обласної державної адміністрації від 10 грудня 2021 року, позивач отримав компенсацію в розмірі 300000 гривень за зруйнований будинок та, на виконання вимог п. 19 даного порядку, припинив право власності на свій будинок у зв`язку з його знищенням. Однак, вважає, що наданий розмір компенсації за повне руйнування будинку жодним чином не відновить його право власності, оскільки не покриває вартість повної компенсації згідно з вартістю квадратного метру за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України станом на 01 липня 2021, яка наразі становить 15261 гривню по Донецькій області згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 10.09.2021 № 230 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України». Вказує, що розмір грошової компенсації за належний позивачу будинок розміром 78,5 м2, згідно з вартістю квадратного метру за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України, становить 1197988 гривень 50 копійок. Натомість позивачу виплачено лише 300000 гривень з суми компенсації 1197988 гривень 50 копійок, Вважає, що оскільки порядок є підзаконним нормативним актом, який не може звужувати дію Кодексу цивільного захисту України, то розмір компенсації за пошкоджену квартиру, який підлягає стягненню з відповідача на його користь в судовому порядку, становить 897988 гривень 50 гривень. Тому, прохає суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь компенсацію за зруйнований внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією рф, будинок за адресою: [ADDRESS] , в сумі 897988 гривень 50 копійок. 26 вересня 2022 року дана справа надійшла до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (том - 1, а. с. 77) на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року (том - 1, а. с. 71-75). Ухвалою суду від 30 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (том - 1, а. с. 47). 04 листопада 2022 року позивачем надано заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 30 вересня 2022 року, однак недоліки в повному обсязі не усунуто (том - 1, а. с. 81-84). Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року, позовну заяву залишено без руху повторно, позивачу надано термін на усунення недоліків (том - 1, а. с. 85). 24 листопада 2022 року недоліки зазначені в ухвалі суду від 08 листопада 2022 року, позивачем усунуто (том - 1, а. с. 87-88). Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 годину 15 хвилин 22 грудня 2022 року (том -1, а. с. 89), копія якої надіслана учасникам справи 01 грудня 22022 року за вихідним № 22266/22-вих/2/204/2232/22 (том - 1, а. с. 90). 12 січня 2023 року на адресу суду надійшов відзив представниці Донецької обласної державної адміністрації Бикової М. (том - 1, а. с. 120-132), в якому вона позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що позов не містить жодного правового обґрунтування того, яким чином та як відповідач по справі, як державний орган місцевий орган виконавчої влади, порушив права позивача. Стверджує, що позивачу, за його заявою, з державного бюджету виплачено 300000 гривень грошової компенсації за його зруйноване майно. Вказує, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 89 Кодексу цивільного захисту України постраждалим, які залишилися на попередньому місці проживання, надається грошова допомога у поряду та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України. На виконання цієї норми КМУ своєю постановою від 18 грудня 2013 року № 947 затвердив Порядок надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання. Зазначає, що 02 вересня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України № 767 «Питання виплати грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуацій воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації» затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерацій та внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 947 «Про затвердження Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги або компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання», виклавши назву цієї постанови та Порядок у новій редакції. Так, пунктом 27 Порядку передбачено, що за результатами прийнятих комісією рішень та на підставі отриманих документів, по засвідчують припинення права власності на житло у зв`язку з його знищенням (щодо житла, яке було зруйноване, але на дату обстеження повністю або частково відбудованим лише на підставі прийнятих комісію рішень), регіональний органи соціального захисту населення щомісяця до 10 числа затверджують подання на формою, встановленою Мінреінтеграції, в якому зазначається узагальнений список постраждалих, обсяг необхідних коштів, інформація про припинення права власності на зруйноване житло, інша інформація, на підставі якої прийнято рішення, яке надсилається на погодження до Мінреінтеграції у двох примірниках, один з яких залишається у Мінреінтеграції. Мінреінтеграції відповідно до обсягу бюджетних коштів на відповідний рік на підставі отриманого та погодженого подання від регіональних органів соціального захисту населення здійснює розподіл бюджетних коштів пропорційно кількості постраждалих за областями, яким у порядку черговості відповідно до дати подання заяв, передбачених пунктом 16 цього Порядку, виплачується грошова компенсація. Крім того, зазначає, що форми подання узагальнених списків постраждалих, житло яких зруйноване внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру спричиненої збройною агресією рф, також затверджені наказами Мінреінтеграції. Більш того, вказує на те, що компенсація є одноразовою та, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Повторна виплати коштів за один об`єкт житла не допускається. Вказує на те, що сам позивач не заперечує того факту, що він отримав грошову компенсацію за зруйноване майно. Тому вважає, що отримуючи ці кошти, останній погодився з умовами Порядку, в тому числі розміром грошової компенсації та її разовості. Разом з цим, зазначає про те, що не дивлячись на те, що суть позовних вимог позивача зводиться до нормативних претензій стосовно пункту 32 Порядку, останній ним не оскаржено. Також, зауважує на тому, що посилання позивача як на нормативне обґрунтування наведених у позові розрахунків грошової компенсації на Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 20 травня 2021 року № 199 є помилковим, оскільки станом на 24 листопада 2021 року (на дату звернення із заявою позивача про виплату компенсації), останній втратив чинність. Відповідно всі розрахунки, наведені позивачем у позові, є нормативно необґрунтованими та помилковими. З цих підстав, вважає, що позивачем не доведено, яким чином відповідачем порушено його права. Також не доведено жодного правового обґрунтування щодо покладення негативного обов`язку надання додаткового відшкодування грошової компенсації за зруйнований будинок позивача на Донецьку обласну державну адміністрацію у розмірі, не передбаченому Порядком. Тому прохає суду у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Кабінет Міністрів України та Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (том - 1, а. с. 159 та на звороті). 24 лютого 2023 року на адресу суду надійшла відповідь представниці позивача адвокатки Науменко Ю.В., на відзив відповідача (том - 1, а. с. 162-163), в якій вона аргументи відповідача вважає необґрунтованими та незаконними. В обґрунтування відповіді на відзив зазначає, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначає про те, що він здійснює виплату в межах бюджетних асигнувань, а норми Кодексу цивільного захисту України носять загальний характер. Натомість, вважає таке твердження відповідача безпідставним та таким, що безпосередньо підтверджує безпідставність обмеження суми компенсації у 300000 гривень. Вказує на те, що виплата грошової компенсації за повністю зруйноване житло у розмірі 300000 гривень не відновить позивачу право власності, оскільки не покриває повної вартості компенсації згідно з вартістю квадратного метру за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України станом на 01 жовтня 2022 року, яка наразі становить 20473 гривні по Донецькій області згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 17 листопада 2022 року № 214 «Про затвердження показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», бо покриває лише 15 м2 житла. Вважає, що розмір компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) повинен визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України згідно з ч. 10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту України без жодного обмеження вартості такого житла, Порядок не повинен звужувати дію Кодексу цивільного захисту, бо це незаконно. Прохає позов задовольнити в повному обсязі. 28 січня 2023 року на офіційну електронну адресу суду (том 1, а. с. 210-213 та на звороті) та, 03 травня 2023 року на поштову адресу суду (том 2, а. с. 5-10) надійшли письмові пояснення державного секретаря Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій К. Домбровського, в яких він прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Так, в поясненнях зазначає, що посилання позивача, як на правову підставу позову, на ст. 86 Кодексу цивільного захисту України у взаємозв`язку з негативним обов`язком держави щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції є безпідставним, оскільки зобов`язання держави стосовно поваги та захисту прав людини не зникають в умовах збройних конфліктів. Вказує на те, що негативні зобов`язання це зобов`язання держави утриматися від втручання в права та свободи, а позитивні зобов`язання навпаки: держава повинна щось зробити, вчинити певні дії, щоб особа могла скористатися своїми правами за Конвенцією. Вказує, що за певних обставин, захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції, може користуватися легітимне очікування успішної реалізації майнових прав. Натомість, для того, щоб очікування було легітимним, воно має бути засноване на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язане з майновим інтересом. Однак, позивач обґрунтовуючи розмір завданої йому шкоди посилався на розрахунок, зроблений на підставі Показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку , будівництва та житлово-комунального господарства України від 10 вересня 2021 року № 230,

Outcome: dismissed