Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому з урахуванням уточнення просив визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . У обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач є наймачем кімнати [ADDRESS] з березня 2010 року. За вказаною адресою зареєстрував свою колишню дружину відповідача та спільного сина [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторін по справі [PERSON] з 2017 року проживає за іншою адресою. Відповідач жодним чином в утриманні та оплаті комунальних послуг по кімнаті участі не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року за вищевказаним позовом відкрито провадження. 20 листопада 2023 року [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій просила суд вселити її та малолітнього [PERSON] до кімнати [ADDRESS] . Зустрічні позовні вимоги [PERSON] пояснювала тим, що разом з дитиною зареєстровані у спірній кімнаті зі згоди [PERSON] з травня 2014 року. Після розірвання шлюбу вона з дитиною мала намір і надалі проживати у спірній кімнаті, проте постійні конфлікти з позивачем за первісним позовом та хвороба серця дитини змусили їх переїхати проживати за іншою адресою. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , до [PERSON] , про вселення до житлового приміщення прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні первісні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених в уточненій позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] разом зі своїм представником у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених в зустрічній позовній заяві. У задоволенні первісного позову просили відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що первісний позов необхідно задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є наймачем кімнати [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Ордером № 30 від 21.05.2010, виданий на підставі Рішення ЖБК ГУМВС України в м. Києві від 11.03.2010 № 1. З 28.05.2010 [PERSON] зареєстрований у вказаній кімнаті. 23 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] . Відповідно до відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, [PERSON] та малолітній [PERSON] зареєстровані у кімнаті [ADDRESS] з 16.05.2014 по теперішній час. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2017 шлюб між сторонами розірвано. Як убачається з довідки Центру забезпечення № 1 ГУ НП у м. Києві НП України № Ж-21/268 від 29.09.2023, [PERSON] та малолітній [PERSON] у відомчому гуртожитку Головного управління в кімнаті № 128-Б в будинку [ADDRESS] не проживають з 01.08.2020 по теперішній час. Згідно з довідками від 29.03.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] та малолітній [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . 24 травня 2022 року [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] . У судовому засіданні встановлено, про що не заперечувалося сторонами, що фактично у спірній кімнаті [ADDRESS] [PERSON] та малолітній [PERSON] не проживають після розірвання шлюбу між сторонами, тобто з листопада 2017 року. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, за тимчасової відсутності наймача або членом його сім`ї жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на зазначене, для обґрунтованого вирішення спірних правовідносин та правильного застосування ст. 71 ЖК УРСР суди мають установити такі обставини: чи є відповідачі наймачами житлового приміщення або членами сім`ї наймача; скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців. Таким чином, на позивача покладено тягар доказування тих обставин, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом. У свою чергу, відповідачі, які заперечують проти позову, мають належним чином довести, що їх непроживання у спірному житлі понад шість місяців зумовлено поважними причинами. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З вищенаведеного встановлено, що [PERSON] після розірвання шлюбу з листопада 2017 року не є членом сім`ї наймача [PERSON] . До того ж у травні 2022 року [PERSON] уклала шлюб з іншою особою. Станом на день розгляду справи [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами, що вона сплачувала за користування кімнатою комунальні послуги, а наймач [PERSON] здійснював їй перешкоди у користуванні вказаною кімнатою. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, враховуючи вищенаведене, а саме те, що [PERSON] не є членом сім`ї наймача, не проживає у спірному житловому приміщенні вже більше 6 років, суд уважає необхідним визнати її такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . Відповідно і в задоволенні зустрічного позову підстав у суду немає.

Outcome: approved