Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з дня надходження позовної заяви до суду і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у сторін в шлюбі народились діти:\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивача та проживають разом з нею за усною домовленістю з відповідачем. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2012 року (справа № 2011/11969/2012). Станом на теперішній час діти разом з позивачем перебувають за кордоном, у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ до України. Представник позивача вказує на складнощі позивача із забезпечення дітей життєвими благами, купівлі одягу, вітамінів, відпочинку, сплати освітніх послуг садку, школи і т.д. Позивачу не відомо, чи буде відповідач добровільно допомагати утримувати дітей, тому звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача разом з позовом до суду направлено заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи. Питання про заочний розгляд справи вирішено ухвалою суду від 12 лютого 2024 року. Технічна фіксація судового засідання не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2012 року (справа № 2011/11969/2012) У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 жовтня 2020 року, актовий запис: 3087, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 17 травня 2011 року, актовий запис: 1745, відповідно. Діти перебувають на утриманні позивача та проживають разом з нею за усною домовленістю з відповідачем. Станом на теперішній час діти разом з позивачем перебувають за кордоном, у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ до України, що підтверджується довідкою від 07 листопада 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , та відповідними відмітками в паспортах громадян України для виїзду за кордон позивача та дітей. Відповідач, у свою чергу, є працездатним, інших осіб на утриманні немає, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на дві дитини не може бути меншим, ніж 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з положень ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При стягненні аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Під час судового розгляду встановлено, що наразі діти проживають разом з позивачем, а на відповідача, як батька, покладено конституційний обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання дітей є рівними для обох батьків. Також суд враховує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб. При цьому, спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей. У зв`язку з цим, з урахуванням всіх обставин справи, матеріальних потреб дітей, обов`язку другого з батьків також утримувати дитину, стану здоров`я платника аліментів, який є чоловіком працездатного віку, а відомості про незадовільний стан його здоров`я відсутні, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби дітей, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивачки на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дітей буде достатнім для забезпечення їх належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. Будь-яких доказів того, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, суду не надано. З урахуванням викладено, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 11 жовтня 2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved