Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивач КБ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 149260,04 грн. за кредитним договором 7015733788 від 19.11.2021, а також понесені судові витрати. Посилається на те, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір №7015733788. Відповідно до умов Паспорту кредиту №5733788 та кредитного договору № 7015733788 від 19 листопада 2021 року, позичальнику надано грошові кошти в сумі 101857,28 грн, строком користування на 36 місяців, річною процентною ставкою\~0,01 % від суми боргу за договором, щомісячними процентами\~2,70 % від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Паспорті кредиту (п. 4), отже кредитодавець свої обов`язки виконав в повному обсязі. Відповідно до умов договору факторингу №171221 від 17.12.2021 року та витягу з реєстру прав вимоги до договору, АТ «Таскомбанк» є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №7015733788 від 19.11.2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Однак, умови вищезазначеного кредитного договору [PERSON] не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 14.08.2023 року становить 149260,04 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі, прострочена)\~99028,25 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі, прострочена)\~13,99 грн, заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі, прострочена)\~50217,80 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідачка\~ [PERSON] та її представник адвокат Шелудько О.О. у судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява, в якій вона просила суд розглядати справу за відсутності сторони відповідача. Крім того представником відповідача було надано пояснення, в яких він просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, 19 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №7015733788 , відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (а.с.7-9). Згідно з пунктами 1.2, 1.3 вказаного вище кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 101857, 28 грн, строк, на який надається кредит - 36. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом на умовах зазначених у кредитному договорі. Згідно з п. 3.3 вказаного вище кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» редакція від 30.08.2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір. Відповідно до п.п. 4, 5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5733788, кредит надається безготівковим шляхом,\~протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Сума кредитного ліміту\~101857 28 грн. Строк, на який надається кредит\~36 місяців. Річні проценти\~0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти\~2,70% від суми кредиту (а.с. 10-11). 17 грудня 2021 року між АТ «Таскомбанк» (фактор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (клієнт) було укладено договір факторингу №171221, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним (а.с. 17-28). На підтвердження свого позову, АТ «Таскомбанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №7015733788 від 14.08.2023, згідно якого станом на 14.08.2023 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 149260,04 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі, прострочена)\~99028,25 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі, прострочена)\~13,99 грн, заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі, прострочена)\~50217,80 грн. (а.с. 43). АТ «Таскомбанк» 28.04.2023 на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу від 28.04.2023 року №9971/70.2.1 про дострокове повне повернення кредиту та погашення заборгованості за договором №7015733788 (а.с. 109-110). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Відповідач у своїх поясненнях вказував на відсутність належних та допустимих доказів видачі (перерахування) кредитних коштів, у відповідності до умов кредитного договору. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копію кредитного договору, складений позивачем розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку. Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів (тіла кредиту), шляхом перерахування зазначених вище сум кредиту, додаткових послуг (комісій), страхування на рахунки, що погоджені договором. Зокрема, АТ «Таскомбанк» не надано суду копію меморіальних ордерів, платіжних доручень, тощо. Надана позивачем виписки з особових рахунків складена не містять інформації про перерахування кредитодавцем на виконання умов договору №7015733788 від 19.11.2021 зазначених вище сум на користь [PERSON] , «ТОВ» «МайСайфеті», ПАТ «Страхова компанія «ТАС», ТОВ «ЦФР» (а.с. 44-103). Щодо платіжної інструкції №l264325623 від 19 листопада 2021 року на суму 35\~680 грн. суд зазначає, що вказаний документ є неналежним доказом отримання відповідачем коштів, оскільки вказаний документ не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в документі відсутня інформація про особу отримувача коштів та інформація про приналежність вказаного рахунку саме відповідачці, в той же час в даному документі код отримувача вказаний 09806443, що є кодом ЄДРПОУ позивача Щодо платіжної інструкції №l264325624 від 19 листопада 2021 року на суму 33 7560 грн. суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем кредитного договору №22033000140127 від 06 серпня 2019 року на погашення поточної заборгованості по якому було перераховано суму 33760, 00 грн. Щодо платіжних інструкцій №1264325625 та №1264325626 від 19 листопада 2021 року на суму 35\~680 грн. суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів про те, що між ПАТ «СК «ТАС» та відповідачкою 19 листопада 2021 року був укладений договір страхування та як наслідок, відповідачка доручила ТОВ «ФК «ЦФР» перевести кошти у сумі 23748, 48 та 1200, 00 на рахунок страхової компанії. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. У своєму клопотанні до суду АТ «Таскомбанк» просив провести розгляд даної справи за відсутності представника позивача (а.с. 6), клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Таким чином, будучи обізнаним про те, що відповідач заперечує проти позову та не визнає суму боргу, у тому числі факт видачі кредитних коштів, що підтверджується поданими пояснення (а.с. 162-169), позивач, разом з тим, не надав доказів на підтвердження позовних вимог, тобто, скористався своїми правами, передбаченим ЦПК України, на власний розсуд. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 149260, 04 грн, з яких 99028,25 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 13,99 грн. - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена), 50217,80 грн.\~заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

Outcome: dismissed