Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Виконавчого комітету Піщанської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилалася на те, що в 2012 році зі своєю родиною, яка складалася із двох дітей та чоловіка, проживала у житловому будинку, який розташований по [ADDRESS] , що належав її матері. Але, прагнучи жити окремо від батьків, позивач випадково дізналася, що по [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок [ADDRESS] , в якому п`ять років ніхто не проживає, за подвір`ям ніхто не доглядає, будинок потребує капітального ремонту. Звернувшись до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за інформацією, позивачка дізналася, що власниця вищевказаного житлового будинку [PERSON] померла [INFO] . З того часу, у будинку ніхто не проживає, за наявність спадкоємців сільській раді нічого невідомо, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, не приватизована. З`ясувавши ситуацію, позивачка з чоловіком вирішили прибрати прибудинкову територію, зробити частковий ремонт в житловому будинку, тобто, створити необхідні умови для проживання в будинку разом з дітьми. Починаючи з липня 2012 року позивач спочатку з чоловіком вивозили сміття з подвір`я вказаного домоволодіння, викорчовували чагарники, ремонтували та відновляли електропостачання, ремонтували дах, здійснювали заміну вхідної двері, а з вересня 2012 року вже почали фактично проживати у вказаному будинку. В червні 2016 року позивач припинила шлюбні відносини з чоловіком [PERSON] , а 21.02.2017 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області їх шлюб було розірвано, в зв`язку з чим позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Не зважаючи на припинення шлюбних відносин з чоловіком, позивач продовжувала проживати разом з дітьми в вказаному будинку та самостійно здійснювати ремонтні роботи у вигляді заміни віконних рам, укріплення стін та реконструкції системи газопостачання в житловому будинку, що підтверджується оформленими на її ім`я копіями технічної документації. Для оформлення технічної документації працівники Орлівщинської сільської ради без будь-яких заперечень видавали їй довідки та акти про фактичне проживання разом з дітьми у житловому будинку по вищезазначеній адресі. Крім того, починаючи з 2017 року по теперішній час, позивач щорічно сплачує податок на землю, на якій розташований зазначений житловий будинок. Тобто, позивач зазначає, що більш десяти років відкрито та безперервно володіє і не вживає заходів, спрямованих на приховування факту володіння та користування вказаним житловим будинком, щомісячно сплачує комунальні послуги, але ж укласти договори на електропостачання та газопостачання не має можливості, бо не є власником домоволодіння. В зв`язку з даними обставинами позивач вимушена була звернутись до суду, для вирішення питання щодо визнання права власності на вказаний вище житловий будинок за набувальною давністю. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року відкрите провадження по справі, справу призначено до розглядув порядку загального позовного провадження (а.с. 54). На виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 року, Друга Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області направила до суду копію інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) стосовно [PERSON] , померлої [INFO] , та копію спадкової справи № 426/2008 р., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В матеріалах даної спадкової справи знаходиться заява [PERSON] від 26.05.2008 року за № 814 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інші документи, які свідчать про отримання спадкоємцем свідоцтва про право власності на спадкове майно, в матеріалах відсутні. 22.09.2023 року позивачем була подана до суду уточнена позовна заява, в якості співвідповідача залучено [PERSON] . Між тим, позивачка наполягає на тому, що на сьогоднішній день вона та її діти продовжують проживати у вказаному житловому будинку, позивач добросовісно, безперешкодно, відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, сплачує комунальні послуги та несе інші витрати, які потребує домоволодіння. У зв`язку з цим, [PERSON] , посилаючись на вимоги ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок [ADDRESS] . Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач Виконавчий комітет Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. в зв`язку з чим судом, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суду, надано копію технічного паспорту на домоволодіння на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 11.11.2016 року Новомосковським бюро технічної інвентаризації. Також судом встановлено, що 21 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано . Відповідно до наданих суду копій документів, а саме: технічних умов від Дніпропетровськгаз від 11.08.2017 року, розрахунків за електроенергію, довідки про відсутність заборгованості за газопостачання, квитанцій про сплату податку на землю, вбачається, що позивач, протягом більш десяти років користується житловим будинком та земельною ділянкою, на якій розташований будинок. У відповідності до акту, підписаного депутатом Орлівщинського старостинського округу Новомосковського району Дніпропетровської області від 26.09.2016 року, та довідки про фактичне проживання від 20.03.2017 року позивач з дітьми проживає з липня 2012 року по теперішній час у зазначеному житловому будинку. Також, матеріали справи містять інформаційну довідку від 08.05.2023 року за № 276, видану Орлівщинським старостинським округом № 3 Новомосковського району, Дніпропетровської області про те, що [PERSON] , [INFO] , фактично мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року. До матеріалів справи також надано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , померлої [INFO] . В матеріалах архівної справи Новомосковського БТІ за № 15159 знаходиться свідоцтво про право власності за законом від 21.01.2003 року, згідно якого спадкоємцем спадкового майна, а саме, житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина, [PERSON] . Отже, вищевказані документи підтверджують, що власником зазначеного житлового будинку була [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відповідач [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав, але так і не оформив свідоцтво про право власності на спадкове майно. Інші особи не претендували на права щодо цього домоволодіння Правовідносини щодо набуття права власності за набувальною давністю врегульовані наступними нормами закону. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови) Судом встановлено, що позивач з 2012 року, тобто більше 10років проживає в будинку [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою Піщанської сільської ради Орлівщинського старостинського округу № 3 від 08 травня 2023 року за № 276. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Також суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved