Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

23 жовтня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області зі позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором позики від 02.11.2019 № 8551477 у розмірі 41303,83 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2684,00 грн та витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 7000,00 грн, на банківські реквізити, зазначені у позовній заяві. Процесуальні рішення/дії у справі Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.10.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачеві на усунення недоліків (а.с. 42). 30.10.2023 позивачем недоліки усунуто (а.с. 46-52). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду на 21.11.2023 (а.с. 52). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.11.2023 прийнято до провадження справу у зв`язку зі зміною складу суду. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 21.11.2023 (а.с. 59). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2023 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Артеміда-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області (а.с. 64). 18.12.2023 цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023 цивільну справу розподілено головуючій судді Козир В.П. (а.с. 70). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 21.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 08 лютого 2024 року. Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачу ТОВ «Артеміда-Ф» надати суду та відповідачеві належної якості докази (копії додатків до позовної заяви): копію договору позики від 02 листопада 2019 року № 8551477 (шрифтом не менше ніж 12 кегель) та копію договору факторингу від 10 березня 2020 року № 002-100320 (а.с. 73-74). На виконання ухвали суду від ТОВ «Фінансова Артеміда-Ф» надійшло клопотання про долучення доказів належної якості та доказів їх направлення відповідачці. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 119), у судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 2-37 а.с. 46-51, 77-89) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та [PERSON] було укладено договір позики № 8551447. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що підписана електронним цифровим підписом позикодавця та відповідачки 02.11.2019. Відповідачка, здійснивши дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з уведенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої у подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 9000,00 грн, поточний/картковий рахунок [NUMBER] , вказаний відповідачкою при оформленні договору позики. На умовах договору позики позикодавець надав відповідачці грошові кошти у гривні на умовах передбачених договором у розмірі 9000,00 грн, а відповідачка зобов`язувалася повернути позику, сплатити проценти за користування коштами у строки і на умовах, передбачених договором, не пізніше 22.11.2019. У порушення вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка не виконала свого обов`язку та не здійснила жодного платежу, передбаченого умовами договору позики, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором позики. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило право вимоги до відповідачки ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на підставі договору факторингу. У подальшому ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклало з позивачем договір факторингу та відступило право вимоги до відповідачки на користь ТОВ «Фінансова Артеміда-Ф». Станом на 23.10.2022 заборгованість відповідачки за договором позики складає 41303,83 гривень, у тому числі: -залишок заборгованості за тілом - 9000,00 грн; -залишок заборгованості по процентам за користування - 2880,00 грн; -залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 4500,00 грн; -залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період з 01.09.2021-30.11.2021) - 21870,00 грн; -інфляційне збільшення - 3053,83 грн (період нарахування з 23.11.2019 по 23.02.2022). При нормативному обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на ст. 512, 525, 526, 543, 554, 599, 612, 625-629, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, статті 16,19,60, 175-177, 276 ЦПК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»; ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У судове засідання представник позивача не з`явився, у раніше поданій заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Позиція відповідача Відповідачка не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов до суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. Фактичні обставини справи, встановлені судом 02.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (за договором - позикодавець) та [PERSON] (за договором - позичальник) укладено договір позики № 8551447, який підписано електронними підписами сторін зі застосуванням одноразових ідентифікаторів, у тому числі підписом позичальниці на ім`я « [PERSON] », відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і надісланим на номер мобільного телефону ( [NUMBER] ) позичальника (відповідачки), про що свідчить п. 5, 10 Договору позики. У договорі зазначено прізвище, ім`я, по батькові позичальниці, ідентифікаційний номер позичальниці ( [NUMBER] ); дата народження ( [INFO] ); відомості про паспорт, місце проживання ( [ADDRESS] ); рахунок ( [NUMBER] ) (а.с. 82, 109). Відповідно до п.1 договору позики позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору позики сума позики складає 9000,00 гривень; строк позики (строк договору) - 20 днів; базова процентна ставка/день 1,60%, тип процентної ставки - фіксована; дата надання позики - 02.11.2019; дата повернення позики (останній день) - 22.11.2019; розмір процентів акційних у день - 0,80%; розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70%; розмір процентів на позику річний - 292,00%; розмір процентів на прострочену позику річний - 985,50%; вартість позики за весь строк, на який видано позику у % - 16,00%; вартість позики на весь строк, на який видано позику у грн - 1 440,00 грн; загальна вартість позики та процентів у грн - 10440,00. У п. 3 договору сторони визначили порядок розрахунків процентів, згідно з яким проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку. У п.4 договору позики позичальник підтвердив, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана у ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та він ознайомлений з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредитую, розміщеними на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Згідно з п. 5 цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим індетифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Згідно з п. 6 договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з якими сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. 10.03.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 002-100320, за яким ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (фактор) зобов`язувався передати грошові кошти у погодженій сумі у розпорядження клієнта, а ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) зобов`язувався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за зобов`язаннями, що визначені у реєстрі прав грошових вимог, погодженому сторонами за цим договором (п. 1.3) (а.с. 20-25). Відповідно до акту прийняття-передання від 10.03.2020 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» прийняло реєстр № 002-100320/03 в електронному та паперовому вигляді, що складає права грошових вимог, у тому числі право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 02.11.2019 № 8551477 у загальній сумі 16380,00 грн, з яких: 9000,00 грн - сума боргу (тіло); 2880,00 грн - сума боргу (підвищені проценти); 4500,00 грн - сума боргу (підвищені проценти) (а.с. 50). У подальшому на підставі договору факторингу від 22.06.2021 № № 202106221 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (за договором - клієнт) відступило ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда- Ф» (фактор) право вимоги, зазначене у відповідних реєстрах (а.с. 31-34). Відповідно до п. 2.1.3 Договору факторингу від 22.06.2021 № 202106221, укладеного між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ « Фінансова компанія «Артеміда- Ф», перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах що існували на момент такого переходу відповідно до чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 16.10.2023 № 20210622/1 позивач як фактор отримав право вимоги до [PERSON] (іпн боржника [NUMBER] ) за договором № 8551477 від 02.11.2019 на загальну суму заборгованості 16380,00 грн, у тому числі залишок заборгованості за тілом кредиту - 9000,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування - 2880,00 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 4500,00 грн (а.с. 12). Позивач як новий кредитор направляв на адресу відповідачки вимоги та повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики, у яких вимагав погасити заборгованість за договором у сумі 16380,00 грн (а.с. 11, 16-17). Відповідно до виписки з особового рахунку гр. [PERSON] станом на 23.10.2023 за договором позики від 02.11.2019 № 8551477 у гр. [PERSON] , РНОКПП (ІПН) [NUMBER] , рахується заборгованість у сумі 41303,83 грн, що складається з таких платежів: -залишок заборгованості за тілом - 9000,00 грн; -залишок заборгованості по процентам за користування - 2880,00 грн; -залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період з 01.09.2021 по 30.11.2021) - 21870,00 грн; -заборгованість за пенею - 0,00 грн; -інфляційне збільшення - 3053,83 грн (період нарахування 23.11.2019 - 23.02.2022) (а.с. 18). Також судом з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 06.02.2024 № 437242 (а.с. 120) встановлено, що особа жіночої статті, [INFO] , з РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , станом на 06.02.2024 має прізвище та ім`я, по батькові « [PERSON] », що свідчить про те, що станом на дату розгляду справи судом відповідачка [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) змінила прізвище на « [PERSON] ». Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Стаття 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Я кщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію». Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та на далі у редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦКУ, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній у період нарахування позивачем заборгованості за простроченими процентами з 01.09.2021 по 30.11.2021), у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Частиною другою статті 3 цього закону у свою чергу передбачено, що цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця. Дію карантину, встановленого постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 було продовжено до 30 червня 2023 року. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» звільняє споживача від відповідальності за прострочення зобов`язань за кредитним договором, у тому числі за кредитним договором про споживчий кредит зі строком погашення кредиту до одного місяця на період дії карантину (з 12.03.2020 по 30.06.2023). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ). Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачкою [PERSON] було укладено (підписано) в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі, договір позики від 02.11.2019 № № 8551447 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор). Факт укладення кредитного договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Відповідачка своїх заперечень щодо факту отримання позики не надала. Відповідно до умов договору позики його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування (позики), у тому числі: загальну суму позики; строк, на який надається позика; порядок повернення позики, проценти за користування позики та відповідальність (підвищений розмір процентів на прострочену суму заборгованості) за порушення умов кредитування. Згідно з умовами договору позики відповідачка зобов`язувалася повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Доказів повернення відповідачкою отриманої позики матеріали справи не містять. Отже, відповідачка умови договору позики порушила та у строк, встановлений умовами договору (20 днів), кредитні кошти у повному обсязі не повернула. Позивач ТОВ « Фінансова компанія «Артеміда- Ф» набуло право грошової вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, тобто у сумі 16380,00 грн. Отже позивач є кредитором по відношенню до відповідачки та має право вимоги до відповідачки, що ґрунтується на договорі, у загальному розмірі 16380,00 грн. Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за договором позики або належних доказів на спростування отримання позики до суду не надала. Отже суд виснує, що позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом позики у сумі 9000,00 грн; заборгованості за процентами за користування позикою з розрахунку 292 % річних - 2880,00 грн; заборгованості за процентами за користування простроченою позикою з розрахунку 985,50 % річних - 4500,00 грн, загалом на суму 16380,00 грн ґрунтуються на умовах договору позики та факторингу є підставними, розраховані за строк дії договору позики (20 днів), є обґрунтованим та підлягають, відповідно, задоволенню у цій частині (16380,00 грн). Також підлягають стягненню з відповідачки інфляційні збитки позивача у сумі 3053,83 грн за період з 23.11.2019 по 23.02.2022, нараховані на суму заборгованості за договором - 16380,00 грн, неповернуту у строк, встановлений договором до 22.11.2019 включно. Інфляційні нарахування на суму боргу не є процентами за користування кредитом (позикою) чи неустойкою (штрафом, пенею), адже за своєю суттю це відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Що стосується вимоги позивача про стягнення суми прострочених процентів за користування кредитом у сумі 21870,00 грн, нарахованих на суму позики 9000,00 грн з розрахунку 2,7 % у день за період поза межами строку кредитування з 07.09.2021 по 30.11.2021, то така сума процентів річних від простроченої суми позики є мірою відповідальності, від якої відповідачка як споживач фінансової (кредитної) послуги була звільнена на підставі п. IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній станом період нарахування позивачем заборгованості за простроченими процентами з 01.09.2021 по 30.11.2021). Крім того, як зазначалося вище за умовами договору факторингу від 22.06.2021 прозивач набув право вимоги до відповідачки у сумі в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, тобто у сумі 16380,00 грн. Отже станом на дату набуття позивачем права вимоги до відповідачки (22.06.2021) суми боргу за простроченими процентами за користування кредитом не існувало. Підсумовуючи все викладене вище, суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідачки суми заборгованості за договором позики у розмірі 19433,83 грн, що складається зі залишку заборгованості за тілом позики - 9000,00 грн; залишку заборгованості за процентами - 7380,00 грн (2880,00 + 4500,00 = 7380,00), інфляційних збитків - 3053,83 грн, і задовольняє позовні вимоги в цій частині. При цьому необхідності зазначення таких відомостей як номер чи вид рахунку позивача, на який слід здійснити зарахування стягнутих з відповідача коштів, назви банківської установи (про що просив позивач у позовній заяві) ст. 265 ЦПК не встановлює. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Такі відомості як номер, вид рахунку, назва банківської установи та її МФО не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних заявах стягувача до органу виконавчої служби, а не у резолютивній частині рішення. Тому суд у резолютивній частині рішення не зазначає реквізити банківського рахунку позивача. У задоволенні решти позовних вимог у частині стягнення процентів за користування позикою, нарахованими поза межами строку дії договору, на суму 21870,00 грн, суд відмовляє за безпідставністю. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2 684,00 грн (а.с. 1, 39). З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (47,05 % від ціни позову), суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 1262,82 грн (2684,00 х 47,05 % = 1262,82). Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки на його користь судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 7 000 грн. На підтвердження таких витрат позивач надав: копію договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2023 року № 20231019-1, укладеного між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «Артеміда-Ф» (а.с.29-30), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 20.10.2023 (а.с. 8); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі (а.с. 28), відповідно до якого у суму витрат на правничу допомогу адвоката включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви; оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи. Відповідно до п. 4.2 договору про надання правової допомоги, у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000 гривень. Пункт 4.3 цього договору передбачає, що у разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За п. 4.4 договору клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення. Відповідно до ч. 2 - 6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дійшов такого висновку: «Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг,виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено». Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Такі докази завчасно були направлені відповідачці. Відповідачка у порядку, визначеному ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката не заявляла. Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню частково (47,05 % від ціни позову), суд,

Outcome: partial