Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

ТзОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором № 439593-КС-001 про надання кредиту від 13.12.2021 року в розмірі 73\~123,35 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 13.12.2021 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] за допомогою веб-сайту кредитодавця було укладено договір № 439593-КС-001 про надання кредиту, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідачці було направлено пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку остання прийняла, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор G-5277. Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит в сумі 28 000,00 грн. на строк 24 тижні з фіксованою платою за користування ним 0,86483209 % за кожний день такого користування, яка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування коштів на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Однак, відповідачка кредитні кошти не повернула у повному обсязі та не виконала інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 09.01.2024 року у неї виникла заборгованість в розмірі 73 123,35 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 28 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40\~923,35 грн. та прострочена заборгованість за комісією 4\~200,00 грн. Такі дії свідчать про відмову відповідачки від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 7 від 24.10.2023 року [PERSON] (а.с. 58) не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду даної справи (а.с. 57). Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи була належно повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй поштового відправлення, яке вона отримала 30.01.2024 року (а.с. 56). За таких обставин суд 12.02.2024 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з пропозиції укласти договір (оферта) № 439593-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання цього договору від 13.12.2021 року, а також паспорту споживчого кредиту від 13.12.2021 року (а.с. 17-22), ТзОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 28 000,00 грн. на строк 24 тижні на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а позичальник зобов`язалася повернути кредит до 30.05.2022 року та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором, а також комісію за надання кредиту. Відповідно до п.п. 1, 2 даного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня його видачі та дня повернення кредиту згідно графіку платежів та складає фіксовану ставку 0,86483209 в день; строк кредиту становить 24 тижні, а термін дії договору до 30.05.2022 року. Згідно з квитанціями № 470723364 та № 470723702 від 13.12.2021 року, [PERSON] за допомогою системи ТАСPAY на підставі вказаного кредитного договору було видано кредитні кошти двома транзакціями на загальну суму 28 000,00 грн. (а.с. 26). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 13.12.2021 року відповідачці було направлено пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку остання прийняла, підписавши договір № 439593-КС-001 про надання кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-5277 та отримала від ТзОВ «Бізнес Позика» грошові кошти в розмірі 28 000,00 грн. на свій банківський рахунок. Умови кредитування визначені Правилами надання споживчих кредитів (а.с. 27-36), які визначають умови кредитування, права та обов`язки сторін, а також містять іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору. ТзОВ «Бізнес Позика» надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотрималася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 11-16), станом на 09.01.2024 року у відповідачки наявна заборгованість за договором № 439593-КС-001 про надання кредиту від 13.12.2021 року в розмірі 73 123,35 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 28 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40\~923,35 грн. та прострочена заборгованість за комісією 4\~200,00 грн. При цьому, [PERSON] жодних сплат з метою погашення кредиту не здійснювала за весь час з моменту отримання коштів. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь позивача слід стягнути 73\~123,35 грн. заборгованості за договором № 439593-КС-001 про надання кредиту від 13.12.2021 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved