Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

До Дарницького районного суду міста Києва звернулася позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Герасимчук Олег Олександрович з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 25.08.2007 з відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1578. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що у сторін різні погляди на сімейне життя та виховання сина, ведення спільного побуту, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Проживають окремо, втрачено почуття любові та взаємопорозуміння, всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних позитивних результатів, тому подальше сумісне проживання, примирення та збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 23). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 25.08.2007 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1578 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03.02.2009 серії [NUMBER] , виданого Відділом актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 6). У своєму позові позивач зазначила, що у неї з чоловіком різні погляди на сімейне життя та виховання сина, ведення спільного побуту, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Проживають окремо, втрачено почуття любові та взаємопорозуміння, всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних позитивних результатів, тому подальше сумісне проживання, примирення та збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Клопотання про зміну прізвища від позивача до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.ст. 141 і 142 ЦПК України. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судові витрати в розмірі 6073,60 грн, що складаються зі суми судового збору в розмірі 1073,60 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн (а.с. 2). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач надав до суду заяву, в якій судові витрати визнав частково, а саме, відповідач визнав судовий збір у розмірі 1073,60 грн і заперечив проти витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 23). Враховуючи категорію справи, її складність, предмет та підстави позову, визнання позову відповідачем, а також вищезазначені норми процесуального закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 2536,80 грн, з яких 536,80 грн сума судового збору і 2000 грн витрати на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved