Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП «Злагода-Агро», в якому просив визнати договір оренди землі №135 від 01.09.2021 року, укладений між [PERSON] та ПП «Злагода-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1821781400:01:000:0224, загальною площею 2,1421 га, недійсним та скасувати запис №44126909 про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за ПП «Злагода-Агро»; визнати договір оренди землі №136 від 01.09.2021 року, укладений між [PERSON] та ПП «Злагода-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1821781400:01:000:0183, загальною площею 0,9883 га, недійсним та скасувати запис №44126978 про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за ПП «Злагода-Агро»; визнати договір оренди землі №72-к від 08.06.2017 року, укладений між [PERSON] та ПП «Злагода-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1821781400:05:000:0170, загальною площею 0,7301 га, недійсним та скасувати запис №23023299 про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за ПП «Злагода-Агро»; визнати недійсним договір суборенди землі №04/05 від 03.05.2023 року, укладений між ПП «Злагода-Агро» та СТОВ «ДІБРОВА І К» щодо земельних ділянок з кадастровим номером 1821781400:01:000:0224 загальною площею 2,1421 га та кадастровим номером 1821781400:05:000:0170 загальною площею 0,7301 га та скасувати записи №50386947, №50249725 про державну реєстрацію права суборенди вказаних земельних ділянок за СТОВ «ДІБРОВА І К». Позивач вимоги мотивує тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 1821781400:01:000:0183 площею 0,99 га, 1821781400:01:000:0224 площею 2,14 га, 1821781400:05:000:0170 площею 0,73 га. В жовтні 2022 року дізнався про те, що ПП «Злагода-Агро» користується його земельними ділянками на підставі договорів оренди землі №№135, 136, від 01.09.2021 року та №72-к від 08.06.2017 року. Державна реєстрація даних договорів проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначив, що зазначені договори оренди землі, акти приймання-передачі земельних ділянок в оренду згідно вказаних вище договорів ним не укладалися (не складалися) та не підписувалися, довіреностей на складання зазначених документів не надавав. З приводу підроблення офіцйних документів 05.10.2022 року позивач звернувся до поліції із відповідною заявою. По факту підроблення вказаних вище договорів оренди СД ВП №1 Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області 26.12.2022 року до ЄРДР за №12022065540000082 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження проведена почеркознавча експертиза, згідно якої підписи у полі «Орендодавець» договорів оренди землі №№135, 136 від 01.09.2021 року, №72-к від 08.06.2017 року виконані на [PERSON] , а іншою особою. Згідно відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.05.2023 року ПП «Злагода-Агро» передало СТОВ «ДІБРОВА І К» земельні ділянки з кадастровими номерами 1821781400:01:000:0224 та 1821781400:05:000:0170 в суборенду. Позивач вважає, що спірні договори оренди землі є недійсними, оскільки він їх не підписував і його волевиявлення не було направлено на укладення даних договорів. Спірний договір суборенди є похідним від договорів оренди землі, а тому на цій підставі теж має бути визнаним недійсним. Ухвалою судді від 01.12.2023 року по даній справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті з викликом сторін. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, представник позивача надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просив справу розглянути без її та позивача участі. Представник відповідача ПП «Злагода-Агро» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, яку вручено за довіреністю 15.01.2024 року, про що свідчить результат відстеження поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, будь-яких клопотань, заяв суду не надіслав. Представник відповідача СТОВ «Діброва І К» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, яку вручено за довіреністю 09.01.2024 року, про що свідчить результат відстеження поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, будь-яких клопотань, заяв суду не надіслав. В судове засідання представник Барашівської сільської ради не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій не заперечив проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі. Представник Гладковицької сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, яку вручено особисто 10.01.2024 року, про що свідчить результат відстеження поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов, будь-яких клопотань, заяв суду не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №739106 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,86 га, а саме земельної ділянки площею 0,99 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0183, земельної ділянки площею 2,14 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0224, та земельної ділянки площею 0,73 га, кадастровий номер 1821781400:05:000:0170, розташованої на території Будо-Бобрицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 08.06.2017 року між [PERSON] (орендодавцем) та ПП «Злагода-Агро» (орендарем) укладено договір оренди землі №72-к, згідно пунктів 1, 2, 6 якого орендодавець [PERSON] передає, а орендар ПП «Злагода-Агро», приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,7301 га, кадастровий номер 1821781400:05:000:0170, яка знаходиться в адміністративних межах Будо-Бобрицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, строк дії договору 7 років, починаючи з дати його реєстрації. 01.09.2021 року між [PERSON] (орендодавцем) та ПП «Злагода-Агро» (орендарем) укладено договори оренди землі №№135, 136, згідно пунктів 1, 2, 6 яких орендодавець [PERSON] передає, а орендар ПП «Злагода-Агро», приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,1421 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0224, та площею 0,9883 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0183, які знаходяться в адміністративних межах Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, строк дії договорів 10 років. Вказані договори оренди землі власноручно підписані орендодавцем [PERSON] та директором ПП "Злагода-Агро" [PERSON] . З відомостей з Державного реєстру речових прав слідує, що за орендарем ПП «Злагода-Агро» на підставі договорів оренди землі зареєстровано право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 1821781400:01:000:0183, 1821781400:01:000:0224, 1821781400:05:000:0170. Земельні ділянки з кадастровими номерами 1821781400:01:000:0224, 1821781400:05:000:0170 передано в суборенду СТОВ «Діброва І К» згідно договору суборенди земельної ділянки №04/05 від 03.05.2023 року, укладеного між ПП «Злагода-Агро» та СТОВ «Діброва І К». Згідно заяви від 05.10.2022 року, адресованої прокурору, [PERSON] повідомив про вчинення ПП «Злагода-Агро» кримінального правопорушення та просив внести відомості за вказаною заявою до ЄРДР. Як вбачається з витягу з ЄРДР, 26.12.2022 року було внесено відомості до ЄРДР за №12022065540000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, про те, що невстановлені особи в період 2018 року підробили документи від імені [PERSON] , на підставі яких ПП «Злагода Плюс» та ПП «Злагода Агро» використовують його земельні ділянки загальною площею 3.86 га, які розташовані в с. Будо-Бобриця Барашівської територіальної громади Звягельського району. За висновками почеркознавчої експертизи №СЕ-19/106-23/7380-ПЧ від 10.07.2023 року, проведеної на підставі постанови начальника СД ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області від 08.06.2023 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12022065540000082, підпис у полі «Орендодавець» договору оренди землі №136 від 01.09.2021 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис у полі «Орендодавець» договору оренди землі №135 від 01.09.2021 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис у полі «Орендодавець» договору оренди землі №72-К від 08.06.2017 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно листа №54-87-844 від 02.11.2023 року прокурором Звягельської окружної прокуратури представнику потерпілого [PERSON] - адвокату Андрійчук Л.І. надано дозвіл на використання у цивільному судочинстві копій матеріалів кримінального провадження, а саме копій договорів оренди землі №№135, 136 від 01.09.2021 року, договору оренди землі №72-к від 08.06.2017 року, копії висновку експерта №СЕ-19/106-23/7380-ПЧ від 10.07.2023 року. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно частини третьої цієї статті відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відносини щодо оренди землі, зокрема визначення, процедура укладення, вимоги до форми та змісту, підстави та порядок припинення договору оренди землі, урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У ст. 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). У статті 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А згідно з ч. 3 цієї статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» . Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 9 вказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Таким чином, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження. Відповідно до положень ч.3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину потрібна не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Отже, волевиявлення є способом, яким внутрішня воля особи дістає свій вираз зовні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 757/39249/17-ц (провадження № 61-8680св21) зазначено: «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Верховний суд у постанові від 21.12.2021 у цивільній справі №629/2764/18-ц наголосив, що порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. У постанові від 16.06.2020 Велика Палата Верховного Суду у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зробила висновок, що за частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Згідно правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-127 цс13 - «Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору». Відповідно до правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 у справі № 6-162 цс13,- «договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору». Не підписання договору оренди його стороною чи уповноваженою стороною особою, свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов. Судом встановлено, що [PERSON] договір оренди землі №72-к від 08.06.2017 року, договори оренди землі №№135, 136 від 01.09.2021 року із ПП «Злагода-Агро» не підписував та, відповідно, з істотними умовами зазначених договорів оренди землі з ПП «Злагода-Агро» не погоджувався, а тому спірні договори не є укладеними. У постанові від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. У постанові від 05.08.2020 року у справі № 125/702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Реєстрація права оренди на земельну ділянку, коли договір оренди власник ділянки фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Зважаючи на те, що [PERSON] не укладав спірних договорів оренди землі з ПП «Злагода-Агро», суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договорів оренди землі та договорів суборенди землі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідачів підлягає стягненню в прибуток держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial