Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 лютого 2022 року в селі Микуличин по вул. Грушевського, 293, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу MERSEDES-BENZ ATEGO 1218, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу, та транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали пошкодження. Згідно Постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №354/226/22 від 14.04.2022 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу [PERSON] застрахована у ТОВ «Страхова компанія «КРЕДО». Позивач 03 лютого 2022 року повідомив Страхову компанію про усі обставини ДТП. Після чого його було поінформовано про заведену з цього приводу справу №3001015, а також повідомлено, що для виплати страхової суми потрібно провести огляд автомобіля і визначити вартість завданих пошкоджень. 03.03.2022 пошкоджений автомобіль позивача було евакуйовано до місця зберігання в м.\~Івано-Франківськ, який в подальшому був оглянутий експертом [PERSON] . Зі слів експерта, розмір завданої внаслідок ДТП шкоди можливо буде суттєво перевищувати гарантовану страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, котра згідно умов Полісу №203444313 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 130 000 грн. Водночас експерт відмовився надавати інформацію про конкретну суму визначеної ним завданої шкоди, дату складання і номер експертного висновку. Після цього позивач неодноразово звертався до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, в тому числі надсилав претензію, однак все без результативно. На телефонні дзвінки теж не було відповіді. На даний час страхова шкода не відшкодована, також не має рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Позивач вважає, що оскільки СК «КРЕДО» своєчасно та належно повідомлено про виникнення 03.02.2022 року страхового випадку, що у свою чергу зобов`язує відповідача у встановлені законом строки виплатити страхове відшкодування згідно умов Полісу у сумі 130 000 тисяч гривень. Також з відповідача підлягають стягненню пеня в розмірі 17 986, 31 грн, 3% річних в розмірі 1\~282, 19 грн та 8 612, 35 грн - інфляційних втрат. Окрім матеріальної шкоди, Позивач просив стягнути з відповідача 3 900 грн моральної шкоди, яка полягає в тому, що він зазнав значних душевних страждань, пов`язаних із втратою часу, постійними зверненнями із заявами та дзвінками в різні інстанції, пошуком коштів та спеціалістів для термінового ремонту автомобіля, постійно змушений був відволікатися від основної роботи, мало часу проводив із сім`єю, став дратівливим, що вплинуло на його родинні стосунки, стосунки з діловими партнерами, колегами по роботі та друзями. Крім цього, позивач просить стягнути 10\~369\~грн 69\~копвитрат на правову допомогу та 1 692, 81 грн судового збору. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 відкрито провадження у справі. 18.10.2022 від відповідача ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач частково визнає позовні вимоги. Так, Відповідач підтверджує свій обов?язок щодо виплати страхового відшкодування за наслідками пошкодження транспортного засобу Позивача у вказаній ДТП на підставі Полісу № EP/ 203444313 та Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що на підставі заяви Позивача, 18.02.2022 Страховою компанією із залученням оцінщика, у присутності Позивача був проведений огляд пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 1218, державний номер [NUMBER] . Згідно звіту № 35404 від 21.07.2022 р. про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу 0,70 % та без врахування ПДВ становить 94 571, 98 грн. А тому, ТДВ СК «Кредо» визнає вимогу Позивача про відшкодування шкоди у розмірі 94 571, 98 грн. Щодо відшкодування пені, трьох відсотків річних, інфляційних витрат, просить врахувати військовий стан країни, те, що більшість території Запорізької області є окупованою та більшість реєстрів не працювало, досить часті збої та перебої, атаки на банківську систему унеможливлювали нормально виконувати свою роботу, більш того значна частина працівників ТДВ СК "КРЕДО" були вимушено евакуйовані за межі України або у більш безпечні області України для збереження свого життя. Тому, у разі прийняття судом рішення про стягнення з Відповідача 3% річних, інфляції та пені, просить врахувати, що сума страхового відшкодування становить 94 571, 98 грн згідно зі Звітом про оцінку. Щодо моральної шкоди, то у разі прийняття судом рішення про сплату на користь Позивача моральної шкоди, розрахувати та вирахувати ту частину податків, яка має бути сплачена на користь держави (військовий збір, ПДФО). Також Відповідач просить зменшити витрати на правову допомогу до однієї тисячі гривень, оскільки справа є малозначною, при складанні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів, адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦК України та Законом. 02.11.2022 від Представника позивача надійшла відповідь на відзив Відповідача, у якому Сторона позивача зазначає, що огляд автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 1218, державний номер [NUMBER] , проводився 18.02.2022 експертом Мачкуром П.А. у присутності позивача та інших осіб, а не експертом [PERSON] , який підготував звіт. Останній не мав права готувати звіт, оскільки огляд автомобіля не здійснював. Зазначає, що наданий Відповідачем звіт не може вважатися достовірним і допустимим доказом у розумінні положень статтей 78, 79 ЦПК України. Відповідно експертна оцінка матеріального збитку, заподіяна власнику внаслідок ДТП в сумі 94\~571 грн 98 коп не може вважатись достовірною і об`єктивною. 03.11.2022 відповідач ТДВ СК «КРЕДО» подало заперечення, у яких зазначило, що у розділі 2 Звіті про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 1218, зазначається про те, що визначення об?єму відновлювальних робіт, необхідних для цього запчастин та матеріалів проводилось 18.02.2022 на підставі результатів огляду КТ3 у присутності власника. Акт огляду є невід?ємною частиною звіту 35404 від 21.07.2022 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 1218, державний номер [NUMBER] . Відповідач звертає увагу, що у Звіті про оцінку зафіксовано, вказано та зазначено обсяг і характер ушкоджень автомобіля, що в свою чергу беззаперечно допомагає визначити вартість конкретних ремонтних операцій з їх відновлення. Фототаблиця теж наявна в Звіті та є його невід?ємною частиною. Таким чином, оскільки замовником експертизи було ТДВ СК «КРЕДО» та експерту для складання звіту було надано всі необхідні матеріали, звіт містить у собі акт огляду транспортного засобу, фото пошкодженого транспортного засобу та всі інші документи які необхідні для розрахунку, тобто всі вимоги законодавства були виконанні, а тому посилання Позивача на те, що безпосередньо експертом [PERSON] не було проведено огляд транспортного засобу безпідставні та такі, що не заслуговують на увагу. Також, представник відповідача звертає увагу суду, що ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив Позивачем іншого звіту чи висновку експерта про оцінку транспортного засобу не надано. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 31.05.2023 року призначено справу до судового розгляду по суті. З 21.08.2023 року по 31.01.2024 року відбувся судовий розгляд справи. Вислухавши представника позивача, проаналізувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.02.2022 р. по вул. Грушевського в с. Микуличині відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ ATEGO 1218, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , та транспортного засобу марки TOYOTA AVENSIS, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. У відповідності до постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №354/226/22 від 14.04.2022 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] . Зазначені обставини не підлягають доказуванню в силу положень ч.6\~ст. 82 ЦПК України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки TOYOTA AVENSIS, номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП, була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203444313 у ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО». Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну згідно вказаного поліса становить 130 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2022 р. позивач в досудовому порядку, як власник транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ ATEGO 1218, реєстраційний номер [NUMBER] , у встановленому законом порядку звернувся до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак вказана заява залишена ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» без належного реагування, страхове відшкодування до даного часу не виплачувалось. Згідно зі\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1\~статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страхувальника, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. п. 34.2, 34.3 статті 34\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно з п. 36.2 статті 36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У відповідності до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 1218, реєстраційний номер [NUMBER] , від 18.02.2022, складеного на замовлення відповідача ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження автомобіля станом на 18.02.2022 з урахуванням ПДВ на запасні частини але без врахування без ВТВ, складає 94\~571 грн 98 коп. Іншого альтернативного звіту чи висновку експерта про розмір заподіяної шкоди, внаслідок ДТП Позивачем не надано, відтак, суд бере за основу зазначений вище Звіт, виконаний експертом [PERSON] на замовлення ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО». Отже, враховуючи обставини справи, оскільки винна в пошкодженні автомобіля позивача особа застрахувала свою цивільну відповідальність у відповідача, в передбаченому законом порядку, останній будучи страховиком, не виплатив позивачу страхове відшкодування, суд вважає за необхідне стягнути з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», як страховика винної у ДТП особи, на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 94 571 грн 98 коп. Відповідно до пункту 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відтак, суд приходить до висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача пеню від суми страхового відшкодування у розмірі 94 571 грн 98 коп з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період з 04.05.2022 по 31.08.2022, що становить 13\~214, 17 грн. Так, розрахунок пені визначається наступним чином: У період розрахунку з 04.05.2022 по 02.06.2022\~ облікова ставка НБУ становила 10,00. Відповідно 94 571, 98 (сума страхового відшкодування) x (2 x 10,00:365) x 30 днів (кількість днів прострочення) : 100 = 1554, 61 У період розрахунку з 03.06.2022 по 31.08.2022 облікова ставка НБУ становила 25,00. Відповідно 94 571, 98 (сума страхового відшкодування) x (2 x 25,00 :365) x 90 днів (кількість днів прострочення) : 100 = 11\~659, 56 Відтак, загальна сума пені становить 11\~659, 56+1554, 61 = 13214, 17 грн. Також, Сторона позивача просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частин першої, другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за весь час прострочення, що становить 7 374, 50 грн, а також три проценти річних від простроченої суми, які складають 932,76 грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною першою статті 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини другої цієї статті визначено, що моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В правових позиціях Верховного суду України, викладеними у Постанові № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 р. у справі №\~465/4287/15, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та зазначає таке. Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961 -IV, згідно з якою,зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно із частиною першою статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, кріп випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач мотивував тим, що невиплата з боку відповідача виплати відшкодування призвела до душевних хвилювань, пов`язаних із втратою часу, неможливістю їздити автомобілем, постійними зверненнями із заявами та дзвінками в різні інстанції, пошуком коштів та спеціалістів для термінового ремонту автомобіля, постійно змушений був відволікатися від основної роботи, мало часу проводив із сім`єю, став дратівливим, що вплинуло на його родинні стосунки, стосунки з діловими партнерами, колегами по роботі та друзями. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач зазнав душевних страждань, у зв`язку з невиконанням страховиком свого обов`язку, протиправним ігноруванням його звернень та затягуванням строків з виплати страхового відшкодування, а тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди в розмірі 3900, 00 грн, як про це просить Позивач. Крім того, відповідно до статтей 133,\~141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового бору в сумі 1692 грн 90 коп. Щодо стягнення витрат на правову допомогу У судовому засіданні представник позивача адвокат Ватутін І.П. просив стягнути з Відповідача на користь Позивача суму витрат на правову допомогу у розмірі 10 369, 69 грн. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Сторона Позивача просить стягнути з Відповідача 10 369, 69 грн витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучено Договір-доручення про надання правової допомоги від 15 лютого 2022 року, укладений між адвокатом Ватутіним І.П. та позивачем [PERSON] (далі - Договір); Акт здачі-приймання роботи/послуг за Договором від 15 лютого 2022 року, з якого вбачається перелік наданих послуг адвокатом, їх вартість, кількість витраченого часу, що складає у сукупності 10 369 грн 69 коп. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що факт отримання позивачем правових послуг, наданих адвокатом Ватутіним І.П. підтверджена належними доказами. Відповідно до стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон про адвокатуру) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, положення спеціального Закону про адвокатуру передбачають, що розмір гонорару визначається у договорі про надання правової допомоги за взаємною згодою обох сторін, як клієнта так і адвоката. З однієї сторони норми вказаного Закону покликані гарантувати оплату праці адвоката за надані правові послуги, з іншого боку визначити вартість кваліфікованих правових послуг, які спроможний буде заплатити клієнт з урахуванням його фінансових можливостей та з огляду на кваліфікацію, досвід адвоката, обсяг наданих ним послуг. Особа, бажаючи ефективно захисти своє право, яке порушено/порушується, звертається за допомогою до адвоката, та, укладаючи з ним договір про надання правової допомоги, погоджується оплатити вартість запропонованих ним правових послуг. Разом з тим, така особа має правомірні очікування повернути назад вказані кошти, стягнувши їх із відповідача, у випадку, якщо її право буде відновлено, чи судом буде визнана її правота. Інститут відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, передбачений у статті 137 ЦПК України, власне і покликаний гарантувати право людини на повернення здійснених нею витрат на правову допомогу у разі постановлення судом рішення на її користь. У пункті 26 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20, провадження №К/9901/29763/2026) Верховний Суд, аналізуючи положення статтей 134, 139 КАС України, які регулюють питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. З огляду на все викладене вище, з урахуванням особливостей вказаної справи, суд вважає, що стягнення витрат за правову допомогу відповідатиме основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, верховенству права та відшкодуванню судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідності до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та адвокат Ватутін І.П. визначили розмір витрат на правову допомогу у Договорі-доручення про надання правової допомоги від 15 лютого 2022 року. Такий розмір становить 10 369 грн 69 коп. Вказаний розмір правової допомоги не перевищує ціну позову, отже не порушує принцип співмірності ціни позову. Враховуючи те, що завданням цивільного судочинства, є насамперед справедливий, та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, а саме у вказаній сумі, що не порушуватиме принципу співмірності позовних вимог, відповідатиме складності справи та виступатиме гарантією реалізації правомірних очікувань позивача [PERSON] як особи, котрій було завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки, на компенсацію сплачених ним коштів за правову допомогу щодо захисту його права, надану йому кваліфікованим адвокатом. Отже, всього з ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» на користь [PERSON] підлягає до стягнення 116 093 грн 41 коп, з яких: 94 571, 98 грн - страхове відшкодування; пеня у сумі 13\~214, 17 грн; інфляційні втрати у розмірі 7 374, 50 грн; три проценти річних, які складають 932,76 грн. А також 3\~900 грн 00 коп моральної шкоди, 10 369 грн 69 коп - витрати на правничу допомогу та судовий збір в розмірі 1692 грн 90 коп.

Outcome: partial