Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ФГ «Павленко Агро», [PERSON] , в якому просить визнати за ним: - переважне право на укладення із [PERSON] договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Талалаївської сільської ради Нiжинського району Чернігівської області кадастровий номер 7423380400:05:001:0008 та перевести права та обов`язки орендаря за договором оренди земельної дiлянки площею 1,7671 га з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008 вiд 31.03.2020, номер запису про інше речове право 36497196 вiд 07.05.2020 з Фермерського господарства «Павленко Агро» на ТОВ АПК «Магнат»; - визнати за ТОВ АПК «Магнат» право власності на посіви i насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, вирощену підприємством на земельних ділянках з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008 Позов обґрунтований тим, що за [PERSON] 23.03.2020 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008, загальною площею 1,7671 га, яка розташована на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району. Вказану земельну ділянку відповідачкою згідно договору від 31.03.2020 передано в оренду ФГ «Павленко Агро» до 01.04.2030. Зазначена земельна ділянка знаходяться у масиві поля № 213/1, яке вже досить тривалий час на підставі договорів оренди обробляється ТОВ АПК «Магнат» та в користуванні якого знаходиться понад 75% земельних ділянок даного поля, а отже, відповідно до ч.4 ст.37-1 ЗК України, ТОВ АПК «Магнат» є особою, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення. Восени 2020 року ТОВ АПК «Магнат» провело обробіток землі, внесло мінеральні добрива та в березні - квітні 2021 провело посів сільськогосподарських культур. ТОВ АПК «Магнат» є належним землекористувачем масиву поля № 213/1, а також земельної ділянки з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008 до моменту її виділення в натурі на місцевості та встановлення межових знаків, а тому згідно п.б ч.1 ст.95 Земельного кодексу України має право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур і на вироблену продукцію, що знаходиться на масиві поля № 213/1, в тому числі на спірній земельній ділянці. Позивач звертався до відповідачки [PERSON] із пропозицією укласти договір оренди на тих самих умовах, що і ФГ «Павленко Агро», проте відповіді не отримав. Відповідно до вимог ч.4 ст.8-2 ЗУ «Про оренду землі» ТОВ АПК «Магнат» має переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки, що належить [PERSON] , у зв`язку з цим просить перевести права та обов`язки орендаря за договорами оренди від 31.03.2020 з ФГ «Павленко Агро» на ТОВ АПК «Магнат» та визнати право власності на посіви і насадження сільськогосподарських культур, на вироблену продукцію, вирощену підприємством на земельній ділянці 7423380400:05:001:0008. Ухвалою судді 03.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду 17.08.2022 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду 26.12.2022 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільних справ №733/1064/21, №733/1065/21, №733/1066/21, №733/1067/21, №733/1068/21, №733/1070/21. Ухвалою суду 19.12.2023 провадження у справі поновлено. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення. Оскільки позивач і відповідачі про розгляд справи повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, відповідно до ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасників справи, та з огляду на те, що відповідачі згідно із ст. 128 ЦПК України відзив не подали суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008. 23.03.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008, площею 1,7671 га на підставі рішення Талалаївської сільської ради Ніжинського району від 13.03.2020 (а.с.21) Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 31.03.2020 між [PERSON] (орендодавець) та ФГ «Павленко Агро» (орендар) укладено договір оренди належної [PERSON] вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років. 01.07.2021 ТОВ АПК «Магнат» направило [PERSON] та ФГ «Павленко Агро» лист-повідомлення за вих. №281, в якому посилалось на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008 розташована в масиві земель сільськогосподарського призначення, де істотною частиною земель (не менше 75% від усього масиву) користується ТОВ АПК «Магнат» на умовах оренди. Позивачем запропоновано відповідачці у добровільному порядку розірвати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008 з ФГ «Павленко Агро» та звернутися до ТОВ АПК «Магнат» для укладення договору оренди землі на тих самих умовах (а.с. 22). Звернувшись з даним позовом про визнання переважного права на укладення договору оренди земельних ділянок з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008, ТОВ АПК «Магнат» зазначало, що належна відповідачу земельна ділянка розташована в масиві поля, яке тривалий час обробляється позивачем та у користуванні якого знаходиться понад 75 % земельних ділянок цього поля, у зв`язку з чим позивач має переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки, а укладенням між відповідачами договору оренди таке право порушено. До позовної заяви ТОВ АПК «Магнат» додано список земельних ділянок масиву поля №213/1 із зазначенням власників і орендарів земельних ділянок у даному масиві, з якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008, яка належить [PERSON] , перебуває в оренді ФГ «Павленко Агро» (а.с. 28-29). Як свідчить довідка ТОВ АПК «Магнат» від 21.10.2021, у період з жовтня 2020 року по дату видачі довідки на полі № 213/1 ТОВ АПК «Магнат» проведено обробіток землі на загальній площі 39,2095 га. При проведенні всіх робіт, пов`язаних з вирощуванням насіння соняшнику на полі № 213/1, понесено витрат на загальну суму 485764,05 грн, витратна частина з розрахунку на 1 га склала 12388,94 грн (а.с. 30). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Закону України «Про оренду землі». Тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми ЗК України та ЗУ «Про оренду землі». За приписами ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону). Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, а статтею 19 цього Закону передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. (ст. 19 Закону). Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема, припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами ст. 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд. Частинами 3, 4 ст. 8-2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи. За наявності пропозиції іншої особи щодо укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки, особа (крім особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до ст. 33 цього Закону), якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має переважне право на укладення договору оренди на умовах, не гірших, ніж умови для зазначеної особи. За наявності пропозиції особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до ст. 33 цього Закону, на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки переважне право, встановлене цією частиною, не застосовується. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Як встановлено судом, орендар ФГ «Павленко Агро» та власник земельної ділянки [PERSON] за спільним бажанням 31.03.2020 уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7423380400:05:001:0008, який є чинним та недійсним в судовому порядку не визнаний. Повідомлення про переважне право на укладення договору оренди та пропозиція укласти такий договір була надіслана позивачем відповідачці [PERSON] , після укладення договору оренди із ФГ «Павленко Агро», докази щодо звернень на укладення договору до цієї події позивачем суду не подані, при цьому переважне право особи на укладення договору оренди земельної ділянки, якій належить право користування істотною частиною відповідного масиву земель сільськогосподарського призначення, існує лише на момент укладення такого договору оренди з іншою особою (орендарем). Водночас у випадку коли договір оренди земельної ділянки з іншими орендарем вже укладено, то особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право на укладення договору суборенди такої земельної ділянки з передачею взамін права користування іншою земельною ділянкою за наявності умов, встановлених ч.3 ст.8-2 Закону України «Про оренду землі» та з урахуванням особливостей, передбачених ч.5 ст.8-2 цього Закону. Докази на підтвердження здійснення вказаних дій позивачем суду не подані. Під час судового розгляду позивачем суду не подані докази на підтвердження правомірності користування земельною ділянкою, власником якої є відповідачка [PERSON] . За приписами ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин переважне право на укладення із відповідачкою [PERSON] договору оренди земельних ділянок позивачем не доведено, що є підставою для відмови у задоволенні даних вимог, і як наслідок, - для відмови у позові і щодо похідних вимог про переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди. Щодо вимог про визнання за ТОВ АПК «Магнат» права власності на посіви і насадження сільськогосподарських культур, на вироблену продукцію, вирощену підприємством на спірній земельній ділянці, суд враховує наступне. Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. У контексті завдань цивільного судочинства (статті 2, 4 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів позивача. Особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Як встановлено судом, на час пред`явлення позову до суду був наявний спір щодо права власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, вирощену підприємством на земельній ділянці, що належить [PERSON] , проте враховуючи, що до моменту розгляду справи по суті минуло понад два роки, урожай 2021 року зібраний, то на даний час відсутній спір щодо посівів 2021 року і вирощену у 2021 році продукцію, доказів існування якої на цей час матеріали справи не містять, тому суд вважає за необхідне закрити провадження у цій частині позовних вимог, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Outcome: dismissed