Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом, що мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому на підставі державного акта серії І-ЧН № 039977 земельні ділянки площами 0,38 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:2121, та 0,05 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:2120, які призначені для ведення особистого підсобного господарства та розташовані в [ADDRESS] . Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняли, але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за ними в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивачі та їх представник адвокат Яловський О.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки, призначені для ведення особистого підсобного господарства, площами 0,38 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:2121, та 0,05 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:2120, які розташовані в [ADDRESS] , на його ім`я 20 січня 1998 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039977, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняли син [PERSON] та дружина [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, за заявами яких Носівської державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 151/2015 до майна померлого [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 27-30). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах (по 1/2 частині кожен) успадкували після смерті [PERSON] земельні діляни, які йому належали на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 039977. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені спадкові земельні ділянки в зв`язку із тим, що державний акт серії І-ЧН № 039977 виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме: державний акт був зареєстрований 20 січня 1998 року, а рішення виконкому Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на підставі якого [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки, прийнято 22 січня 1998 року, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1024/02-31 від 17 листопада 2023 року (а.с. 14) та копією відповідного державного акта (а.с. 9). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved