Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

23 серпня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначивши заінтересованою особою ГУ ПФУ в Миколаївській області (а. с. 1-4). В обґрунтування заяви зазначила, що вона 18 липня 2023 року звернулася із заявою до відділу Пенсійного фонду м. Кременчука Полтавської області, за місцем тимчасового проживання, де вона зареєстрована, як ВПО, із заявою про призначення їй пенсії за віком. Її заяву було перенаправлено до відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області. Через деякий час вона отримала відмову в призначення пенсії (рішення про відмову в призначенні пенсії від 26 липня 2023 року № 163950024656), в якому зазначалось, що до страхового стажу не зараховані періоди: навчання, згідно з дипломом [NUMBER] від 21 червня 1985 року, оскільки відсутня дата зарахування до навчального закладу; періоди роботи протягом серпня 1985 - грудня 1998 років, згідно з трудовою крижкою [NUMBER] від 23 серпня 1985 року, яку не прийнято до уваги, оскільки на титульній сторінці не було вказано повну дату народження, та є виправленні у цій даті. Вказує, що оглянувши свою трудову книжку, вона побачила, що спочатку була вказана не повна дата її народження з виправленням, а потім іншою особою було дописано рік та місяць. Окрім цього, вона помітила, що у дипломі при перекладі її прізвища з російської мови на українську, теж допущено помилку, а саме прізвище зазначено « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Також нею було встановлено, що на бланку її диплому відсутня графа для числа та місяця вступу, зазначено тільки 1980 рік, як рік, в якому заявниця вступила до навчального закладу. Вказує, що до Директорату фахової передвищої, вищої освіти Міністерства освіти та науки України було направлено адвокатський запит Тарасова А.В. від 14 серпня 2023 року № ЗПІ-Т-918/0-23 щодо надання архівної довідки та інших документів, що підтверджують факт її навчання у Донецькому інституті радянської торгівлі в період з 1980 року по 1985 рік. У відповідь на вказаний запит зазначено, що інформацію щодо навчання здобувачів вищої освіти до 2012 року можна отримати з особових справ здобувачів освіти (студентів), що зберігаються в архівах закладу освіти, що надавав освітні послуги. Окрім того, в Міністерстві освіти і науки України не зберігаються документи (копії документів) особових справ здобувачів вищої освіти. Таким чином , адвокату Тарасову А. В. було рекомендовано звертатися безпосередньо до Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського (у 1985 році - Донецький інститут радянської торгівлі) за адресою: вул. Трамвайна, 16, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50005, [INFO] . Так, на адвокатський запит Тарасова А.В. щодо надання архівної довідки та інших документів, що підтверджують факт її навчання громадянки у Донецькому інституті радянської торгівлі в період з 1980 року по 1985 рік, від Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського надійшла відповідь від 15 серпня 2023 року №01-01-17/352, в якій повідомлено, що враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на Сході України та продовження збройного конфлікту на території міста Донецьк, Донецький національний університет економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського було переведено до м. Кривий Ріг згідно наказу МОН України від 17 жовтня 2014 року № 1178 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського», натомість, архіви, кадрова та фінансова документація залишилися у м. Донецьк. Тому, інформація про працівників та студентів-випускників відсутня у повному обсязі, що підтверджується висновками Саксаганського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 23 жовтня 2014 року № 31/ЖЄО-2783, від 15 грудня 2014 року № 31/ЖЄО-3487. Вказано, що з цих підстав, надати будь-яку підтверджуючу інформацію про період навчання [PERSON] , неможливо. У зв`язку із вказаними розбіжностями в написанні її прізвища у трудовій книжці та дипломі й документі, що посвідчує її особистість, у неї виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком. Тому, прохає суд встановити факт належності, їй: трудової книжки [NUMBER] , виданої 23 серпня 1985 року та диплому [NUMBER] , виданого 22 червня 1985 року Донецьким інститутом радянської торгівлі, а також встановити факт, що період її навчання у Донецькому інституті радянської торгівлі, згідно з дипломом [NUMBER] , виданим 22 червня 1985 року, становить з 01 вересня 1980 року по 20 червня 1985 року. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року заяву залишено без руху, заявниці надано строк для усунення недоліків (а. с. 24). 08 вересня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 30 серпня 2023 року, заявницею усунуто (а. с. 27-32). Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 16 жовтня 2023 року (а. с. 33), копія якої надіслана учасникам справи 15 вересня 2023 року за вихідним № 29059/23-вих/2-о/204/231/23 (а. с. 33-а). 13 жовтня 2023 року на адресу суду надійшли письмові начальника відділу представництва інтересів в судах та інших органах юридичного управління ГУ ПФ України в Миколаївській області - Троян О.С. (а. с. 57-60), в яких вона прохає дану заяву залишити без розгляду. В обґрунтування посилається на те, що зі змісту заяви вбачається, що між заявницею та заінтересованою особою існує спір про право, оскільки встановлення факту належності трудової книжки потрібно їй для призначення пенсії. Зазначає, що рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області № 163950024656 від 18 липня 2023 року заявниці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Так, зокрема, до страхового стажу заявниці не зараховано, зокрема, періоди навчання згідно диплому [NUMBER] від 22 червня 1985 року та, роз`яснено, що у разі незгоди з цим рішенням заявниця повинна звертатися за захистом свого права але не із заявою про встановлення факту періоду навчання, а зі скаргою на рішення органу ПФУ за правилами адміністративного судочинства. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатись у порядку цивільного судочинства. Тому вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та періоду навчання, в частині вимог про факту періоду навчання останньої у Донецькому інституті радянської торгівлі, згідно з дипломом [NUMBER] , виданим 22 червня 1985 року, з 01 вересня 1980 року по 20 червня 1985 року слід залишити без розгляду. У судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Тарасов А.В., заявлені вимоги підтримали та прохали їх задовольнити у повному обсязі, обґрунтування надали аналогічні тексту заяви. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, приймаючи до уваги покази свідків, перевіривши фактичні обставини справи наданими заявницею письмовими доказами, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що прізвище, ім`я, по батькові заявниці в її паспорті громадянки України № [NUMBER] , що виданий органом № 5317 від 06 червня 2022 року (а. с. 14), вказано як [PERSON] , [INFO] . В довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 28 листопада 2011 року (а. с. 11) прізвище, ім`я, по батькові заявниці вказано як [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . З довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1058019-2022 від 07 червня 2022 року (а. с. 12) вбачається, що прізвище, ім`я, по батькові заявниці вказано як [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Крім того, у довідці від 03 квітня 2022 року № 1604-5000694757 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, прізвище, ім`я, по батькові заявниці вказано як [PERSON] , [INFO] . 18 липня 2023 року [PERSON] із документами звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії. Рішенням про відмову в призначенні пенсії № 163950024656 від 26 липня 2023 року їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, зокрема з тих підстав, що страхового стажу не зараховано періоди: навчання, згідно з дипломом [NUMBER] від 21 червня 1985 року, оскільки відсутня дата зарахування до навчального закладу;роботи протягом серпня 1985 року - грудня 1998 року, згідно з трудовою книжкою [NUMBER] від 23 серпня 1985 року, яку не прийнято до уваги при обчислені страхового стажу, оскільки на титульному аркуші не вказана позовна дата народження. Також судом встановлено, що записи на титульному аркуші трудової книжки серії [NUMBER] , датою заповнення якої є 23 серпня 1985 рік, вчинені російською мовою та заявниця зазначена як - « [PERSON] », а датою її народження зазначено «1963 г.» (а. с. 17 на звороті). Пізніше, до вказаного запису внесено зміни, та у даті народження заявниці на титульному аркуші внесено виправлення «1963 г.15.07» (а. с. 17). Разом з цим, судом встановлено, що у дипломі серії [NUMBER] , що виданий Донецьким інститутом радянської торгівлі 22 червня 1985 року (а. с. 20), в частині, яка вчинена російською мовою, зазначено, що він виданий - « [PERSON] », натомість, в частині вчинені українською мовою зазначено, що він виданий « [PERSON] ». У судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що знає [PERSON] давно, ще з дитинства - з 1975 року, вони подруги. Вказала, що достеменно знає, що [PERSON] з 1980 року по 1985 рік навчалася у Донецькому інституті радянської торгівлі, потім вона вийшла заміж та пішла працювати. Стверджувала, що знає, що її прізвище правильно пишеться, як « [PERSON] », бо вона знає її чоловіка, ще з часів, коли ті почали зустрічатися. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком заявниці. Стверджував, що його прізвище вірно українською мовою є як « [PERSON] », але під час отримання паспорту громадянина України при перекладі з російської мови працівниками паспортного столу було допущено помилку в перекладі прізвища, та вказано його як « [PERSON] ». Більш того, вказав, на те, що його прізвище в різних документах вказано по різному, бо кожен орган перекладав його по-своєму. Разом з цим, зазначив, що він достеменно знає про те, що [PERSON] з 01 січня 1980 року навчалася в Донецькому інституті радянської торгівлі, який закінчила у 1985 році, бо вони на той момент вже зустрічалися та, ще до закінчення її навчання, вони одружилися - 27 квітня 1985 року. Факт того, що трудова книжка серії [NUMBER] , дата заповнення якої є 23 серпня 1985 року, належить [PERSON] , [INFO] (паспорт серії № [NUMBER] , що виданий органом № 5317 від 06 червня 2022 року; РОНКПП [NUMBER] ), підтверджується наступним: - паспортом громадянки України № [NUMBER] , що виданий органом № 5317 від 06 червня 2022 року, в якому прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано українською мовою як - [PERSON] , датою народження зазначено [INFO] , і ця дата народження та прізвище і по батькові збігаються з цими ж даними заявниці, які зазначені і в трудовій книжці серії [NUMBER] ; - довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1058019-2022 від 07 червня 2022 року, в якому прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано українською мовою як - « [PERSON] », датою народження зазначено « [INFO] », що збігається з датою народження та прізвищем і по батькові заявниці, вказаними в трудовій книжці серії [NUMBER] ; - довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1604-5000694757 від 03 квітня 2022 року, в якій прізвище, ім`я, по батькові заявниці зазначено українською мовою, як « [PERSON] », датою народження зазначено « [INFO] », що збігається з датою народження та прізвищем і по батькові заявниці, вказаними в трудовій книжці серії [NUMBER] ; - довідкою про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків від 28 листопада 2001 року, в якій прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано українською мовою як - « [PERSON] », що збігається з прізвищем та по батькові, вказаним у трудовій книжці [NUMBER] ; - дипломом серії [NUMBER] , що виданий Донецьким інститутом радянської торгівлі, в якому прізвище, ім`я та по батькові заявниці, в частині вчиненій російською мовою, зазначено як - « [PERSON] », та відомості щодо присвоєння останній кваліфікації, вказано як «инженера-технолога» збігається з прізвищем, ім`я та по батькові, а також професією та спеціальністю, вказаним у трудовій книжці [NUMBER] . Факт того, що дипломом серії [NUMBER] , що виданий Донецьким інститутом радянської торгівлі 22 червня 1985 року, належить [PERSON] , [INFO] (паспорт серії № [NUMBER] , що виданий органом № 5317 від 06 червня 2022 року; РОНКПП [NUMBER] ), підтверджується наступним: - трудовою книжкою серії [NUMBER] , в якій прізвище, ім`я та по батькові заявниці, зазначено як - « [PERSON] », та відомості щодо присвоєння останній кваліфікації, вказано як «инженера-технолога» збігається з прізвищем, ім`я та по батькові, а також професією та спеціальністю, вказаними в дипломі серії [NUMBER] . Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку можливість призначення їй пенсії і законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а тому позовні вимоги в цій частині підлягаю задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення факту навчання заявниці у Донецькому інституті радянської торгівлі, з 01 вересня 1980 року по 20 червня 1985 року, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, у письмових поясненнях представниця ГУ ПФУ в Миколаївській області, прохає суд позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду, зокрема, з тих підстав, що з матеріалів заяви, в цій частині позовних вимог, вбачається спір про право, а саме щодо встановлення факту трудового стажу. Однак судом дані пояснення не беруться до уваги, оскільки заявниця прохає встановити факт її навчання в Донецькому інституті радянської торгівлі з 01 січня 1980 року по 20 червня 1985 року, а не факт трудового стажу, у зв`язку із чим судом не вбачається спір про право. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Натомість, жодних належних, достатніх та допустимих доказів того, що заявниця з 01 вересня 1980 року по 20 червня 1985 року навчалася у Донецькому інституті радянської торгівлі, останньою суду не надано, а диплом серії [NUMBER] від 22 червня 1985 року таких відомостей не містить, бо в ньому зазначено лише рік вступу та закінчення навчального закладу. З огляду на викладене, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку про недоведеність заявницею належними, достатніми та допустимими доказами факту її навчання у Донецькому інституті радянської торгівлі саме з 01 вересня 1980 року по 20 червня 1985 року, у зв`язку з чим у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на викладене суд, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, в частині встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), трудової книжки серії [NUMBER] від 23 серпня 1985 року, що видана на ім`я (російською мовою) [PERSON] та, диплому [NUMBER] , виданого 22 червня 1985 року Донецьким інститутом радянської торгівлі на ім`я [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial