Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус «Учасника бойових дій» та має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, що на 2022 рік складає 9670 гривень. Позивач до 5 травня 2022 року отримав разову грошову допомогу у розмірі 1491 гривні. Відповідно до рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 року, скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року у справі №620/8333/22, апеляційну скаргу задоволено, визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо нарахувння та вплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня до 5 травня 2022 року у меншому розмірі, ніж 5 мінімальних пенсій за віком, та зобов`язано нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, рішення набуло чинності. 18.12.2023 року за заявою позивача відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. Зазначає, що рішення суду ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку не виконано. Вважає, що протиправними діями відповідача, що виразились у безпідставній відмові у виплаті до 5 травня 2022 року разової грошової допомоги у визначеному судом розмірі, а також бездіяльністю, що виразилась у тривалому невиконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду позивачу заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях через порушення його прав, неможливості реалізувати своє конституційне право на належний розмір допомоги. Крім того, моральна шкода полягає в душевних стражданнях через порушення звичного способу життя, внаслідок необхідності неодноразового звернення до суду за захистом свого права, а також до органів державної виконавчої служби через відмову відповідача добровільно виконати рішення суду в повному обсязі. Виходячи із засад розумності та справедливості, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 20 000 гривень. 11.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на позовну заяву, з додатками, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні (а.с. 19-35). Заперечення обґрунтовано тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі № 620/8333/22, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність Департаменту щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язано Департамент соціальної політики нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги. Однак, визнання протиправними дій відповідача ніяким чином не стосується питання наявності чи відсутності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, причинного зв`язку між моральною шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Звертають увагу, що постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 року було частково виконано одразу після надходження до Департаменту, а саме: здійснено перерахунок недоплаченої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених коштів. З метою вирішення питання фінансування з Державного бюджету на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту населення, які фінансуються з Державного бюджету, або внесення змін до чинного законодавства, які б дали можливість виконувати рішення судів зобов`язального характеру, Департамент постійно звертався до вищестоящих органiв і таким чином вжив належних заходів для вирішення питання фінансування з Державного бюджету на виконання всіх судових рішень, які винесені на користь позивачів, щодо соціальних виплат, які фінансуються за рахунок Державного бюджету, у тому числі для виконання зазначеного судового рішення. Тобто, відсутній факт невиконання рішення суду без поважних причин. Зазначають, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.08.2021 № 902 «Про затвердження Порядку використання коштiв, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду» (далі - Постанова № 902), який визначає механiзм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Забезпечення виконання рішень суду» для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, судових витрат, а також сплати виконавчих витрат і штрафів, накладених державним виконавцем вiдповiдно до норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема і про забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни грошової допомоги до 5 травня, боржниками у виконанні яких визначено регіональні, районні органи соцзахисту, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат. Вважають, що позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди, оскільки суду не надано жодних доказів завдання позивачу фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи та не надано розрахунку суми визначення моральної шкоди. Сума реальних збитків позивача у зв`язку з порушенням законодавства України Департаментом, встановленим у зазначеній вище постанові Шостого апеляційного адміністративного суду, становить 8179 гривень та вже присуджена Шостим апеляційним адміністративним судом на користь позивача. А тому, не може стягуватись на користь позивача повторно. Будь-яких інших реальних збитків позивачем не доведено. Всі докази, які наявні в матеріалах справи вказують на існуючу судову практику, однак в жодному із них не вказано, що самопочуття позивача пов`язане з будь-якими діями Департаменту. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскiльки не обгрунтовані належним чином та не підтверджені доказами. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.01.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин [PERSON] має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджуєтся посвідченням учасника бойових дій, серії [NUMBER] від 04.05.2017 року (а.с. 12). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі № 620/8333/22, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо нарахування та виплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, та зобов`язано нарахувати і виплатити грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги (а.с. 37-40). 18.12.2023 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження ВП № 73622738 (а.с. 13). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 року (чинна з 31.08.2021 року) № 902 затверджено Порядок використання коштiв, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду», який визначає механiзм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Забезпечення виконання рішень суду». Крім того, Міністерство у справах ветеранів України листом від 27 травня 2021 року № 5438/02/09.1-21 також підтвердило відсутність видатків на такі потреби за КПКВК 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» тa звернення Міністерства соціальної політики України до Міністерства фінансів України щодо збільшення обсягу видатків за вказаним КПКВК і щодо розроблення нової бюджетної програми «Забезпечення виконання рішень суду» для органів соцiального захисту населення. Тобто, інформація щодо відсутності бюджетних призначень (асигнувань) для органів соціального захисту населення на виконання судових рішень щодо вказаноi вище допомоги підтверджена вищестоящим органом, який бере участь у вирішенні питання фінансового забезпечення виконання зазначених судових рішень (а.с.28-29). Відповідно до повідомлень від 07.09.2023, 04.10.2023, 07.11.2023, 08.12.2023 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради інформував Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення виконання грошових зобов`язань (а.с. 24-27). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173,1174 ЦК України. Згідно із ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи ст.ст.1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Статтями 13, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду. Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66). У справі «Скордіно проти Італії» ЄСПЛ визначив ключові критерії для перевірки ефективності компенсаторного засобу юридичного захисту щодо надмірно тривалих судових проваджень. Ці критерії, які також застосовні до справ про невиконання рішень (див. рішення у справі «Вассерман проти Росії» N 21071/05, від 10 квітня 2008 року вимагають таке: - позов про відшкодування має бути розглянутий упродовж розумного строку (рішення у справі «Скордіно проти Італії» N 36813/97, п. 195); - призначене відшкодування має бути виплачено без зволікань і, як правило, не пізніше шести місяців від дати, на яку рішення про його призначення набирає законної сили (рішення у справі «Скордіно проти Італії» N 36813/97, п. 198). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення презюмується. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 року на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року у справі № 620/8333/22 набрала законної сили 21.08.2023 року. З урахуванням строку невиконання судового рішення, що є тривалим періодом, в розумінні ст.1174 ЦК України є самостійною підставою для відшкодування заподіяної шкоди, та свідчить про моральні переживання позивача внаслідок бездіяльності органу місцевого самоврядування. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. З огляду на тривалість невиконання судового рішення, розмір заборгованості та строки її погашення, ступінь вини відповідача, Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, характер та тривалість моральних переживань, виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь позивача 2000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому при ухваленні судом остаточного рішення у справі судовий збір підлягає стягненню з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь держави у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: partial