Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03.07.2023 надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, [PERSON] про визнання права власності. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що їй належить частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 29 вересня 1997 року, виданого Управлінням міського майна, зареєстрованого в БТІ 14 жовтня 1997 року, р-р № [NUMBER] . Іншим співвласником частини за життя був чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті належну йому частини вищезазначеної квартири отримала у спадщину дочка позивача [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На сьогодні [PERSON] є власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 9-226, видане 20 грудня 2021 року. Через військову агресію Російської Федерації, започаткування режиму воєнного стану, активну фазу бойових дій у м. Маріуполь Донецької області, у багатоквартирний будинок [ADDRESS] влучив снаряд, внаслідок чого квартира позивача повністю згоріла разом із оригіналом правовстановлюючого документу. З метою отримання дублікату свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 29 вересня 1997 року, виданого Управлінням міського майна, зареєстрованого в БТІ 14 жовтня 1997 року, р-р № [NUMBER] або підтвердження відомостей про право власності позивач звернулася до ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість». Відповіді позивач не отримала. У зв`язку з викладеним просить суд визнати за нею право власності на частина квартири [ADDRESS] . Позивач надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської\~ради Донецької\~області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі представника просив розглянути справу за наявними матеріалами. Інший відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу належить частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 29 вересня 1997 року, виданого Управлінням міського майна, зареєстрованого в БТІ 14 жовтня 1997 року, р-р № [NUMBER] . Іншим співвласником частини за життя був чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті належну йому частини вищезазначеної квартири отримала у спадщину дочка позивача [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На теперішній час [PERSON] є власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 9-226, видане 20 грудня 2021 року. Через військову агресію Російської Федерації, започаткування режиму воєнного стану, активну фазу бойових дій у м. Маріуполь Донецької області, у багатоквартирний будинок [ADDRESS] влучив снаряд, внаслідок чого квартира позивача повністю згоріла разом із оригіналом правовстановлюючого документу. З метою отримання дублікату свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 29 вересня 1997 року, виданого Управлінням міського майна, зареєстрованого в БТІ 14 жовтня 1997 року, р-р № [NUMBER] або підтвердження відомостей про право власності позивач звернулася до ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість». Відповіді позивач не отримала. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі , якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Враховуючи, що доводи позивачів знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивачів не існує.

Outcome: approved