Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. У жовтні 2019 року представником позивачів адвокатом Деркачем Ю.М. подано позов про встановлення безоплатного постійного земельного сервітуту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У власності [PERSON] перебуває також земельна ділянка під вказаним будинком. Відповідачі є власниками суміжних земельних ділянок та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачі вказують, що до належного їм житлового будинку та земельної ділянки відсутній безпосередній проїзд (прохід) з [ADDRESS] та з інших існуючих вулиць. Тому вони впродовж тривалого часу мали прохід та проїзд з вулиці до свого будинку через земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Облаштування такого проходу було погоджено між позивачами та попереднім власником земельної ділянки - [PERSON] шляхом укладання договору про встановлення безоплатного земельного сервітуту. Також позивачами та [PERSON] за спільні кошти та спільними зусиллями обладнано свердловину для забору питної води, що розташована на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] між позивачами та новими власниками житлового будинку і суміжної земельної ділянки постійно виникають конфлікти щодо проходу та проїзду позивачів до власного будинку через земельну ділянку, належну відповідачам, та користування свердловиною для забору води. Неодноразові позасудові заходи врегулювання конфлікту залишились безрезультатними. 25.11.2022 року до суду надійшла заява представника позивачів адвоката Кравця Миколи Анатолійовича, яка містила уточнені позовні вимоги щодо геометричних параметрів земельного сервітуту, сформованих на підставі висновку судової земельно-технічної експертизи. В остаточній редакції позивачами заявлено наступні позовні вимоги: встановити на користь [PERSON] , [PERSON] і членів їх родини, мешканців будинку [ADDRESS] , постійно на безоплатній основі сервітут на частину земельної ділянки, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222485901:01:008:5369, площею 0,0117 га, позначену S1 та числами а1, а2, а3, а4, а5, а6, а7, а8, а9, а10 та штриховкою рожевого кольору на Додатку № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 21.07.2022 р. №38755/21-41, для проходу та проїзду транспортними засобами до земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:008:5002; встановити на користь [PERSON] , [PERSON] і членів їх родини, мешканців будинку [ADDRESS] , постійно на безоплатній основі сервітут на частину земельної ділянки, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222485901:01:008:5369, площею 0,0003 га, позначену S2 та числами н1, н2, н3, н4, н5, н6, н7, н8 та штриховкою синього кольору на Додатку № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 21.07.2022 р. № 38755/21-41 для забору води (прокладання трубопроводу) від свердловини до земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:008:5002. Додаток № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 21.07.2022 р. № 38755/21-41 вважати невід`ємною частиною рішення суду; стягнути з відповідачів на користь позивачів понесені судові витрати. Відповідач позовні вимоги не визнав. 19.03.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив, у якому вказується на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. На переконання відповідача матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що отримати доступ до належного позивачам на праві власності будинку неможливо в інший спосіб, ніж через земельну ділянку, що належить відповідачу. Під час розгляду справи неодноразово змінювався склад суду, за клопотанням представника позивачів адвоката Кравця М.А. призначалась судова земельно-технічна експертиза, на час проведення якої провадження у справі зупинялось. Ухвалою суду від 01.03.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. від 24.10.2023 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/13027/19 від 24.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Янченку А.В. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 року вказану справу передано до розгляду судді Янченку А.В. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2023 року справу № 369/13027/19 прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи по суті ща правилами загального позовного провадження. У судове засідання, призначене на 25.01.2024 року сторони та їх представники повторно не з`явились. Від представника позивачів 25.01.2024 року до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі. Від відповідачів на надійшло жодних заяв. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що у даній справі мають місце наступні фактичні обставини, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0906 га, кадастровий номер: 3222485901:01:008:5002, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 29.12.2012 р. серії ЯЙ № 916598. Згідно вказаного державного акту дана земельна ділянка межує з земельними ділянками, належними [PERSON] (межі літ. А-Б), [PERSON] (межі літ. Б-В), [PERSON] (межі літ. В-Г), землями сільської ради (літ. Г-А). На підставі договору дарування від 27.05.1981 р. [PERSON] набув у власність 1/3 ідеальну частку будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником 2/3 ідеальних часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.01.2002 р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.12.2013 р.. 09.06.2014 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір про встановлення безоплатного земельного сервітуту. За умовами даного договору [PERSON] надає позивачам право на обмежене безоплатне користування проїзду по земельній ділянці, площею 0,012 га, шириною 3 метра, довжиною 40 м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Земельний сервітут, встановлений даним договором, включав в себе право позивачів спорудити проїзд з [ADDRESS] до власного будинку з бетонних плит для проходу, проїзду усіма видами транспорту, користуватися свердловиною для забору води через земельну ділянку [PERSON] .. Сторонами договору було погоджено, що земельний сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб власності на майно, щодо якого він встановлений. Рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 09.11.2017 р. № 43 [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та передано безоплатно у власність [PERSON] таку земельну ділянку, загальною площею 0.1948 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 3222485901:01:008:522). Набуте право власності [PERSON] зареєструвала у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2019 р. № 179372001. 21.05.2020 р. [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, на підставі якої земельну ділянку загальною площею 0.1948 га, кадастровий номер 3222485901:01:008:522, поділено на дві земельні ділянки: площею 0,1285 га, кадастровий номер 3222485901:01:008:6370, та площею 0,0663 га, кадастровий номер 3222485901:01:008:5369, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.07.2020 р. № НВ-3219700322020 та від 02.07.2020 р. № НВ-3219700312020. 06.10.2020 р. [PERSON] відчужила за договором купівлі-продажу, реєстраційний номер 521, на користь [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0663 га, кадастровий номер 3222485901:01:008:5369, на котрій облаштовано прохід та проїзд до будинку позивачів, що підтверджується, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2020 р. № 228503395. Відсутність під`їзду до земельної ділянки та житлового будинку гр. [PERSON] зі сторони берега річки Нивка відсутній, оскільки берег представляє собою зарослі чагарника, копанки, заповнені водою (болотиста місцевість), ґрунт по берегу вологий і не може бути використаний як варіант під`їзду, що підтверджується актом обстеження під`їзду до земельної ділянки по [ADDRESS] від 07.09.2020 р. Актом узгоджувальної комісії по землекористуванню при виконавчому комітеті Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 02.04.2019 р. зафіксовано наявність спору між власниками суміжних земельних ділянок, які є сторонами у справі, щодо подальшого використання позивачами для проходу, проїзду до їхнього будинку земельної ділянки, належної [PERSON] та роз`яснено про можливість вирішення даного питання в позасудовому порядку, а за відсутності згоди усіх учасників - в судовому порядку. Під час розгляду справи в суді відповідачі заперечували щодо позовних вимог. Згідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 №807-IX до складу Бучанського району Київської області включено Борщагівську сільську територіальну громаду, у зв`язку з ліквідацією Києво-Святошинського району. З метою позасудового врегулювання спірного питання сервітутного землекористування, позивачі неодноразово звертались до відповідачів з пропозиціями укласти договір про встановлення сервітутного землекористування, що підтверджується листами від 01.07.2019 р., від 24.06.2021 р.. Проте, вказані звернення залишені без розгляду. З метою з`ясування усіх обставин справи, включно з відсутністю інших способів доступу позивачів до власних житлового будинку, земельної ділянки та до спільної свердловини для забору води, обрання найменш обтяжливого способу встановлення сервітуту, по справі було призначено по справі судову земельно-технічну експертизу. 04.08.2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 21.07.2022 року № 38755/21-41. Експертом встановлено, що до земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:008:5002, площею 0,0906 га, належної [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , відсутній безпосередній проїзд (прохід) з [ADDRESS] та з інших вулиць у зв`язку зі щільним взаємним розташуванням будівель та споруд на земельних ділянках сусідніх землевласників. Без встановлення сервітуту можливий прохід до земельної ділянки, кадастровий номер 3222485901:01:008:5002 (до тильної частини) вздовж берега річки. Водночас, експерт зазначає, що можливість проїзду по цій території відсутня, оскільки місцевість поросла чагарником, містить копанки, заповнені водою, болотисту місцевість, вологий ґрунт. Експертом визначено один технічно можливий варіант встановлення сервітуту на земельну ділянку з кадастровим номером 3222485901:01:008:5369 для проходу та проїзду транспортними засобами до земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:008:5002, належної [PERSON] на Додатку № 2 до висновку позначений S1та числами а1,а2, а3, а4, а5, а6, а7, а8,а9, а10 та штриховкою рожевого кольору. Площа частини ділянки S1, на яку пропонується встановити сервітут для проходу та проїзду до земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:008:5002, належної [PERSON] дорівнює 0,0117 га (117 кв.м.). Координати поворотних точок ділянки частини S1, на яку пропонується встановити сервітут для проходу, проїзду містяться в таблиці №1.1 у дослідницькій частині висновку. Експертом запропоновано один технічно можливий варіант встановлення сервітуту на земельну ділянку кадастровий номер 3222485901:01:008:5369 для забору води (прокладання трубопроводу) від свердловини до земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:008:5002, належної [PERSON] на Додатку № 2 до висновку позначений S2 та числами н1, н2, н3, н4, н5, н6, н7, н8 та штрифовкою синього кольору. Площа частини ділянки S2, на яку пропонується встановити сервітут для забору води (прокладання трубопроводу) від свердловини до земельної ділянки з кадастровим номером 3222485901:01:008:5002, належної [PERSON] , дорівнює S2 = 0,0003 га (3 кв.м.). Координати поворотних точок меж частини ділянки S2, на яку пропонується встановити сервітут для проходу, проїзду містяться в таблиці № 2.1 у дослідницькій частині висновку. Інші варіанти забезпечення забору води відповідно до вимог нормативно-правових актів від земельної ділянки, кадастровий номер 3222485901:01:008:5002, площею 0,0906 га, що належить [PERSON] , до свердловини відсутні. Щільне взаємне розташування будівель та споруд на земельних ділянках сусідніх землевласників не дозволяє розробити інші варіанти проходу. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви, що обґрунтовується наступним. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення міститься й у статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно зі статтею 100 ЗК України земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно зі статтями 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. (стаття 103 ЗК України). У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України). Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обмеження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 р. по справі № 911/2701/17 сформувала правовий висновок, згідно якого при вирішенні питання встановлення земельного сервітуту має бути з`ясована відсутність інших способів доступу до земельної ділянки та обрання найменш обтяжливого способу встановлення сервітуту. Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку про відсутність у позивачів іншої можливості здійснювати прохід, проїзд до власного будинку та земельної ділянки, здійснювати забір води, аніж умови земельного сервітуту, запропоновані експертом, що є прийнятними для обох сторін. У свою чергу, відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що позивачі мають можливість здійснювати проїзд, прохід, забір води в інший менш обтяжливий для відповідачів спосіб, ніж запропонований експертом. Крім того, відмова відповідачів на встановлення земельного сервітуту фактично позбавляє позивача можливості користуватися належним їм майном. У частині другій статті 402 ЦК України передбачено, що земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Відповідно до частини другої статті 404 ЦК України особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Аналіз частини другої статті 402, частини другої статті 404 ЦК України дозволяє зробити висновок, що вимога про встановлення сервітуту має пред`являтися до власника (володільця) земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, відображеного у постанові від 01.11.2018 р. по справі № 642/3165/17, виходячи із загальних положень ЦК України та ЗК України, правовідносини щодо встановлення сервітуту (користування чужою земельною ділянкою) мають виникати виключно між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка має намір нею користуватися. При вирішенні питання про встановлення земельного сервітуту необхідно визначити суб`єктний склад спірних правовідносин відповідно до частини другої статті 402, частини другої статті 404 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи власником земельної ділянки, відносно якої вирішується питання встановлення сервітутного землекористування, є [PERSON] [PERSON] після поділу земельної ділянки, кадастровий номер 3222485901:01:008:522, і відчуження земельної ділянки кадастровий номер 3222485901:01:008:5369, залишилась власником суміжної земельної ділянки, кадастровий номер 3222485901:01:008:6370, що не є предметом позову та судового розгляду. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, позовні вимоги до [PERSON] не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати щодо судового збору та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, покладає на [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial