Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

31.10.2023 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 13.10.2021 року відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 351181922. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язаний їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022. У відповідача наявна заборгованість в сумі 93 919,58 грн., з яких 21 999,64 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 71 919,94 грн., - сума заборгованості по відсоткам. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Враховуючи вище наведене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 351181922 в розмірі 93919,58 грн. та вирішити питання щодо судових витрат. 21.11.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що договір було створено у порядку ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався уповноваженою на те особою з можливість ідентифікувати підписантів договору. Наявні в матеріалах справи паперові копії спірного кредитного договору не можуть вважатися електронним документом, оскільки не відповідають вимогам законодавства та не є належними доказами укладення договору. Відповідач наголошує, що не укладав договір позики, який долучає до матеріалів справи позивач. Матеріали справи не містять доказів генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу. Також відповідач звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати позивачем як новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу прав грошової вимоги та зарахування їх на рахунок первісного кредитора. Крім того договір факторингу укладено 2018 року тоді як договір позики підписувався в 2021 році, а тому на момент укладання договору факторингу не існувало будь-якої заборгованості перед кредитором. Розрахунки заборгованості на які посилається позивач не є первинними документами, які підтверджуються отримання кредиту, користування ним, укладання договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві. Наявність розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він є внутрішнім документом банку. Матеріали справи не містять доказів перерахунку відповідачу суми позики. Враховуючи вище викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 05.12.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування якого представник позивача зазначає, щодо укладання електронного договору. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо недоведеності відступлення права вимоги. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська Агенція З Повернення Боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. 28.11.2018р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 351181922 від 13.10.2021 року. Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників. Тобто, новий кредитор набуває права вимоги з дати підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з підписання самого договору. Щодо розрахунків заборгованості та первинних бухгалтерський документів як доказів нарахування заборгованості. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісним кредитором кредитним договорам, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Звертаємо увагу суду на те, що ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці має банк-емітент та Відповідач. Ні Первісні кредитори, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Щодо нарахування відсотків по кредитному договору. Оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, а нарахуванням процентів по кредитному договору № 351181922 від 13.10.2021 року займались первісні кредитори. З метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач, після отримання Відзиву на позовну заяву, звернувся до Первісних кредиторів з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів Відповідачеві за укладеним кредитним договором. Нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами Кредитних договорів та доказами кредитної заборгованості. Крім того, повідомляємо, що наданий первісним кредитором розрахунок заборгованості жодним чином не суперечить розрахунку, який було додано до позовної заяви на підтвердження розміру заборгованості за договором, а лише його доповнює та деталізує. Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювались виключно первісним позикодавцем. Відтак, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за Кредитними договорами, яка була нарахована Первинним кредитором. Сплата відповідача по кредитному договору. Відповідач посилається на те, що кредитний договір № 351181922 від 13.10.2021 року з ним не укладався та відповідно не отримувалися кредитні кошти, однак вказані доводи Відповідача спростовуються наявними матеріалами справи, а саме доданого до Відповіді на відзив Детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 351181922 від 13.10.2021 року, відповідно до якої вбачається, що Відповідачем частково погашалася заборгованість за вказаним кредитом, в загальній сумі Відповідачем сплачено 1 937,00 грн. Вчинені дії Відповідачем шляхом погашення часткової заборгованості за кредитом № 351181922 від 13.10.2021 року свідчить про його укладеність, надання відповідних кредитних коштів та визнання його умов. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Представник позивача в позовній заяві просить суд слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 13.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , укладено договір кредитної лінії № 351181922 шляхом накладання на нього електронного підпису сторонами. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язаний надати позивальнику кредитні кошти у розмірі 22 000 грн. (п.1.1). Кредит надається строком на 30 днів до 10.12.2021 року (п.1.7). За дисконтною процентною ставкою за користування коштами позичальник має сплачувати 1,98 відсотків в день, що становить 722,70 відсотків річних (п.1.9.1). Після закінчення дисконтної процентної ставки позичальник зобов`язаний сплатити проценти і розмірі 2,98 в день, що становить 1087,70 % річних (п.1.12.2). Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закічення строку дії договору після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ст. 625 ЦК України (п 4.3 договору). З договору вбачається, що він підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MN878KX відправленого 13.10.2021 року, позичальник [PERSON] ІН [NUMBER] , тел.. [NUMBER] . Відповідно до паспорту споживчого кредиту до договору № 351181922 від 13.10.2021 року, сума кредиту 22 000 грн., строк кредитування 30 днів, процентна ставка дисконтна 3,65%-722,7%; індивідуальна 361,35% - 722,7%; базова 722,7%. Процентна ставка, яка застосовується за невиконані зобов`язання 1087,70 % річних. 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01. П.2.1 договору клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги зазначені в реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язаний їх прийняття та передати гроші в розпорядження клієнту за плату на умовах визначених договором. 31.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. 20.10.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 20102022. П.2.1 договору клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги зазначені в реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язаний їх прийняття та передати гроші в розпорядження клієнту за плату на умовах визначених договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року боржник [PERSON] , заборгованість 21 999,64 грн. - по основній сумі боргу; 71 919,94 грн. - заборгованість по відсоткам. Загальна сума заборгованості. Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 351181922 від 13.10.2021 року за період з 06.03.2023 року по 31.08.2023 року боржник [PERSON] , станом на 31.08.2023 року його заборгованість за кредитним договором не погашена та становить 93 919,58 грн., з яких заборгованість 21 999,64 грн. - по основній сумі боргу; 71 919,94 грн. - заборгованість по відсоткам. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів на суму 16 350 грн., 350 грн., 1750 грн., 550 грн., 250 грн., 250 грн., 500 грн., 250 грн., 1750 грн., підтверджується платіжними дорученнями (п.с.68-72). З розрахунків заборгованості (а.с.73-76) вбачається, що у [PERSON] , станом на 08.04.2022 року заборгованість по кредитному договору становить 93 919,58 грн. з яких: 21 999,64 грн., тіло кредиту та 71 919,94 грн., відсотки. Також факт передачі прав вимоги від первісного кредитора до позивача підтверджується реєстром прав вимоги № 168 від 11.01.2022 року (а.с. 78) та платіжною інструкцією № 19474 (а.с. 75). З детального розрахунку заборгованості [PERSON] , (а.с.73-74) вбачається, що 10.11.2021 року останній платив відсотки за користування кредитом у розмірі 1936,64 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Паспорт споживчого кредиту, наявний в матеріалах справи є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладеній у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону). Так, в ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; та ін. Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Згідно з ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд приймаючи рішення бере до уваги практику Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року № 910/4518/16 в якій зазначено позицію з приводу нарахування відсотків: « п.128. Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Таким чином, оскільки матеріали справи містять підписаний шляхом накладання електронного підпису кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, докази переказу коштів та докази, які підтверджуються відступлення право вимоги. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання в повному обсязі та допустив заборгованість по кредитним договорам № 351181922 від 13.10.2021 року в розмірі 93 919,58 грн., з яких заборгованість 21 999,64 грн. - по основній сумі боргу; 71 919,94 грн. - заборгованість по відсоткам. Указані докази свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. Також на підтвердження того, що між сторонами виникли договірні відносини суд звертає увагу на те, що відповідач 10.11.2021 року сплатив відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 1936,64 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.73-74). Одночасно відповідач зазначені обставини жодним чином не спростовував. Будь-яких доказів, які спростовують факт отримання кредитних коштів суду не надав, а тому не спростував існування між ними договірних відносин позичальника і кредитора. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені вище обставини, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача. Тому з відповідача на корись позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved