Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

26.10.2023 року [PERSON] звернулась із вказаним позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 12.08.2010 року (справа №2-399/2010) в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно - на стягнення у частці від доходу (заробітку), а саме: на 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що з відповідачем вони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . Оскільки відповідач, як батько дитини перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона в 2010 році звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Її позовні вимоги були задоволенні рішенням Ружинського районного суду Житмирської області від 12.08.2010 року (справа №2-309/2010) з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . В твердій грошовій сумі - в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 27.07.2010 року і до досягнення повноліття до [INFO] . На даний час відкрито виконавче провадження ВП №23632485, але відповідач аліменти на утримання неповнолітньої доньки не сплачує, і заборгованість з аліментів за період з 27.07.2010 року по 01.06.2020 року становить 46564,48 грн. Розмір аліментів визначений рішенням суду в твердій грошовій сумі по 500 грн., щомісячно на утримання їхньої доньки, є меншим ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину. Оскільки відповідач є працездатним, тому просить суд стягувати з нього, як з батька дитини аліменти на утримання дитини в частці від його заробітку (доходу), а саме: на ? частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Судом ухвалено проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] (а.с. 4). Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12.08.2010 року з [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Києва, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 500 грн. (П"ятсот гривень) щомісячно, починаючи з 27 липня 2010 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.6). З довідки Ружинської селищної ради про склад сім`ї №982 від 25.10.2023 вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , входять: чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки - розрахунок Шевченківського РВ ДВС у м.Києві Дв/14 від 07.07.2020 року вбачається, що заборгованість [PERSON] в період з 27.07.2010 року по 01.06.2020 року становить-46564,48 грн.(а.с.7-8). За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першоїстатті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За положеннями ч. 1ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що наявні підстави, визначенні статтею 192 СК України для зміни способу стягнення аліментів та збільшення розміру, із таких підстав. Відповідно до правового висновку сформованого у Постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №486/466/18 право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Правом визначати спосіб стягнення аліментів чи у твердій грошовій сумі, чи у частці від доходів платника аліментів наділено того з батьків із ким проживають діти (ч. 3 ст. 181 СК України). Стягнення аліментів у такому розмірі належить проводити, починаючи із дня набрання цим рішенням чинності. З огляду на надані докази та обставини, суд дійшов висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивача та відповідача, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд доходить висновку, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, задовольнивши позов, та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved