Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд зняти арешт зі всього нерухомого майна, яке належить йому, яке зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження №15058268 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2016 року в рамках виконавчого провадження №51483142 від 21.06.2016 року на підставі виконавчого листа № 1ки/743/9/16 від 07.04.2016 року, виданого Ріпкинським райсудом Чернігівської області про конфіскацію всього належного йому майна; виключити з\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна запис\~за №15058268\~від 21.06.2016\~року про\~арешт всього\~належного йому\~майна.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що Індустріальним\~відділом державної\~виконавчої служби\~у м.\~Дніпрі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~в рамках\~виконавчого провадження\~№51483142\~від 21.06.2016\~року на\~підставі виконавчого\~листа №1-ки/743/9/16\~від 07.04.2016\~року,\~виданого Ріпкинським\~райсудом Чернігівської\~області про\~конфіскацію всього\~належного йому\~майна,\~було винесено\~постанову про\~арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2016 року, номер запису про обтяження 15058268. Відповідно до вимоги ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все майно боржника, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. В ході проведення виконавчих дій майно, яке підлягає конфіскації не виявлено, тому державним виконавцем 26.09.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Але державним виконавцем не було винесено постанову про зняття арешту з майна боржника. Ним на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2021 року було в спадщину отримано нерухоме майно, яке складається з 1/2 частки двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але не може в повній мірі розпоряджатися ним, оскільки є запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про накладення арешту на все майно [PERSON] . На даний час виконавче провадження знищено згідно з розділом XI п. 2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року, наказ №1829/5, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, тому змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без участі їх представника, покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Згідно ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Судом встановлено, що Індустріальним відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження №51483142 від 21.06.2016 року на підставі виконавчого листа №1-ки/743/9/16 від 07.04.2016 року, виданого Ріпкинським райсудом Чернігівської області про конфіскацію всього належного [PERSON] майна,\~було винесено\~постанову про\~арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2016 року, номер запису про обтяження 15058268. Відповідно до вимоги ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все майно боржника, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. В ході проведення виконавчих дій майно, яке підлягає конфіскації не виявлено, тому державним виконавцем 26.09.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Але державним виконавцем не було винесено постанову про зняття арешту з майна боржника. Позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2021 року було в спадщину отримано нерухоме майно, яке складається з 1/2 частки двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але не може в повній мірі розпоряджатися ним, оскільки є запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про накладення арешту на все майно [PERSON] . На даний час виконавче провадження знищено згідно з розділом XI п. 2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року, наказ №1829/5, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерством юстиції України, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Розуміючи той факт, що виконавча справа уже знищена, у зв`язку з тим, що закінчився термін зберігання, а також враховуючи те, що встановити підстави накладання арешту не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень, на даний час знищені, враховуючи те, що вказані заборони були внесені до реєстру в 2016 році, суд вважає, що існує необхідність скасувати заборону відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.06.2016 року, номер запису про обтяження №15058268. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.12 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна. Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо державним виконавцем встановлений частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: - отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; - надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; - отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; - наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; - отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; - погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; - отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вчинення будь-яких дій безпосередньо державним виконавцем по завершеним виконавчим провадженням законодавством не передбачено. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст. 19 ЦПК України). Приписами ст.321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 даного нормативно-правового акту, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо державним виконавцем встановлений ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вчинення будь-яких дій безпосередньо державним виконавцем по завершеним виконавчим провадженням законодавством не передбачено. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з майна.

Outcome: approved