Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

05 грудня 2023 року [PERSON] (далі - Позивач) через свого представника адвоката Толстих О.Ю. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (далі\~- Відповідач), про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позову вказує, що позивач працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах понад 12 років, на посадах: - підземного гірничого робітника шахти «Северная» (07.12.1982 по 22.03.1983); - підземного крипільника шахти «Северная» (22.03.1983 по 01.12.1983); - підземного машиніста скреперної лебідки шахти «Северная» (01.12.1983 по 15.03.1984); - підземного підривника шахти «Северная» (15.03.1984 по 18.08.1986); - підземного бурильника з правом ведення вибухових робіт шахти «Северная» (18.08.1986 по 31.12.1987); - підземного бурильника шпурів шахти «Северная» (01.01.1987 по 02.01.1995). На підставі, в тому числі медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини м. Кривого Рогу» від 07.10.2002р. виписний епікриз №3023/1379, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Вегетативно-сенсорна полінейропатія помірно виражена, з частими акроангіоспазмами та стійкими трофічними порушеннями на кистях». Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за висновком МСЕК від 19.10.1999р. довідка серії МСЕ ДНА 01 №159190 позивачу встановлено ІІІ група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. У подальшому згідно довідки МСЕК від 29.07.2004р. серії МСЕДНА-01 № 027512 та серії МСЕДНА-01 №420158, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі\~25%\~(професійне\~захворювання) та\~2\~група інвалідності,\~з безстроково\~(та\~50%\~трудове каліцтво).\~Відповідно до\~рекомендацій МСЕК\~Позивач потребує «протезування,\~санаторно-курортного\~лікування,\~медикаментозне,\~амбулаторне,\~стаціонарне лікування»,\~протипоказана \~праця в\~умовах звичайного\~виробництва. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, в період роботи позивача на підприємстві відповідача, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу позивач відчуває біль, систематично виникає необхідність отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Хронічний характер захворювань не дає надії на видужання у майбутньому. Також, настання негативних змін у житті Позивача, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до виникнення професійного захворювання, обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя Позивача. Через хворобу Позивач не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, це доводиться робити його близьким родичам, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих. Протягом багатьох років [PERSON] підтримував своє здоров`я частково за власні кошти, але на даний час повноцінно забезпечувати себе не має змоги. Просить стягнути з ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» на користь позивача в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я 134000,00 гривень. Ухвалою суду від 06.12.2023 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику\~внаслідок ушкодження його здоров`я відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду. У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що в спірних правовідносинах не встановлено вчинення з боку відповідача (відсутній факт правонаступництва) будь-яких неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у позивача професійного захворювання, а отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування. Відповідь на відзив ні позивачем, ні його представником до суду не подавалась. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач\~з 01.12.1982 по 02.01.1995 працював у підземних умовах праці на шахті «Північна» РУ ім. Кірова на посадах: підземного гірничого робітника, підземного крипільника, підземного машиніста скреперної лебідки шахти, підземного підривника, підземного бурильника з правом ведення вибухових робіт шахти, підземного бурильника шпурів. Позивач перебував у трудових правовідносинах з Відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки та не оспорюється сторонами. (а.с.14-19). На підставі медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини м. Кривого Рогу» від 07.10.2002р. виписний епікриз №3023/1379, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Вегетативно-сенсорна полінейропатія помірно виражена, з частими акроангіоспазмами та стійкими трофічними порушеннями на кистях» (а.с. 12). Відповідно до висновку МСЕК від 19.10.1999 р. (довідка серії МСЕ ДНА 01 №159190) позивачу встановлено ІІІ група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 01.10.1999 по 01.09.2000 з переоглядом (а.с. 11). Згідно довідки МСЕК від 29.07.2004 р. серії МСЕ ДНА-01 № 420158, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% (по вібраційній хворобі), 50%\~(трудове\~каліцтво)\~ та\~встановлена 2\~група інвалідності\~безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «протезування, санаторно-курортного лікування, медикаментозне, амбулаторне, стаціонарне лікування», протипоказана праця в умовах звичайного виробництва. (а.с.9,10). 17 серпня 1997 року на підприємстві проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача, про що складено Акт №9 розслідування хронічного професійного захворювання, згідно якого професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин, а саме [PERSON] протягом 12 років 9 місяців працював в підземних умовах бурильником шпурів. Причинами виникнення професійного захворювання Позивача відповідно до Акту, слугували: вібрація, тяжка фізична праця (а.с.8). Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 4 Закону України «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~та\~ст.237-1 КЗпП України\~за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~- моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч. 1\~ст. 268 ЦК України\~відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до\~ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII\~державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані\~статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004\~передбачено: «4.1. Відповідно до статей\~23,\~1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є правонаступником шахти Північна РУ ім. Кірова РУ, на якій працював позивач, з огляду на наступне. За змістом ч.1\~ст. 37 ЦК УРСР\~було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).\~Статтею 466 ЦК УРСР\~визначено, що в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї у зв`язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров`я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи. Відповідно до ч.2 ст.5\~Закону України «Про підприємства в Україні»\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу. Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами. Згідно із частинами першою та шостою статті 34\~цього Закону\~(у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права й обов`язки реорганізованого підприємства. У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року №43/79/5 (далі - Положення; втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства зі складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань. Розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи. 01.07.1975 року промислове об`єднання «Кривбасруда» (згідно з\~постановою Ради Міністрів УРСР від 18.04.1975 року за №194\~та наказом по Мінчормету СРСР від 12.06.1975 року за №430) реорганізовано у виробниче об`єднання, до складу якого увійшли всі рудоуправління на правах виробничих структурних одиниць. Станом на 01.01.1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 рудоуправлінь. Рудоуправління «Інгулець» наказом Міністерства чорної металургії УРСР від 01.09.1977 року передано до складу Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. 01.01.1988 року - на виконання наказів Мінчормету СРСР від 16.11.1987 року за №1015 і ГПО «Южруда» від 13.10.1987 року за №2 на базі рудоуправлінь імені: Леніна, Р. Люксембург, ХХ партз`їзду, Фрунзе, Дзержинського, Ілліча створено три виробничі одиниці - РУ ім. Леніна, РУ ім. ХХ партз`їзду, РУ ім. Дзержинського. Так, у 1989 році Рудоуправління ім. Кірова вийшло зі складу ВО «Кривбасруда» та стало самостійною юридичною особою - Рудоуправління ім. Кірова ДВО «Південруда» ММ УРСР, яке в наступному підпорядковувалось Мінпромполітики України. Відповідно до спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна №65/322 від 22.02.1999 року Рудоуправління ім. Кірова Мінпромполітики України перейменоване у Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром. 28 грудня 2000 року на підставі спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром реорганізоване у Державне рудоуправління імені Кірова. 30.03.2001 року Державним комітетом Промислової політики України було видано Наказ №135 від 30.03.2001 року «Про створення робочої групи з питань приєднання окремих виробничих потужностей РУ ім. Кірова до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», згідно якого на робочу комісію було покладено обов`язки щодо розгляду питань, пов`язаних з передачею основних фондів та виробничих потужностей державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», в тому числі й питань дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості рудоуправління з нарахованих регресних позовів, заробітної плати та інших виплат. Згідно з п.п. 1.1.-2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19.04.2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова»» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім. Кірова по всіх статтях балансу станом на 01.04.2001 року. П.п 3.1.-3.2 розділу 3 вказаного Наказу було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова станом на 01.05.2001 року, які передаються до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь». Відповідно до Додатку № 1 до Наказу № 165 від 19.04.2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. Кірова, що підлягають передачі на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», шахта «Північна», на якій працював позивач на момент отримання ним професійного захворювання, відійшла до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь». Згідно\~ст.37 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття,поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону СРСР «Про державне підприємство (об`єднання)» (в редакції, що діяла станом на 09.01.1990 року) об`єднання, незалежно від територіального розташування структурних одиниць і самостійних підприємств, що входять до його складу, функціонує як єдиний виробничо-господарський комплекс, забезпечує органічне поєднання інтересів розвитку галузей і територій. Воно здійснює свою діяльність на основі єдиного плану і балансу. Суд наголошує, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.\~\~Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у\~рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України\~зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» майна державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої, а тому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як правонаступник Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», що відповідачем не заперечується, являється також правонаступником шахти «Північна» (Сєвєрная) та "Східна" Рудоуправління імені Кірова ВО «Кривбасруда». З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Також,\~встановлення факту\~правонаступництва ПАТ\~«АрселорМіттал Кривий\~Ріг» ліквідованого підприємства викладено в численних висновках судів, в тому числі у постанові від 18.09.2023 винесеною об`єднаною палатою\~Касаційного цивільного\~суду у\~складі Верховного\~Суду по\~справі №210/5663/20. Акт, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання підприємством Відповідача не оскаржувався. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Як вище судом зазначалось, відповідно до\~Закону України «Про охорону праці»\~та\~ст. 153 КЗпП України, саме на власника підприємства покладається обов`язок щодо створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. Суд зазначає, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, та в кожній справі суд з`ясовує характер правовідносин сторін і встановлює: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Саме такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16; від 5 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц; від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17. З матеріалів\~справи встановлено,\~що позивач\~пройшов огляд\~медико -\~соціальною експертною\~комісією\~у 1999 році, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР» як правонаступник. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того,\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. З трудової книжки позивача та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, встановлено, що позивач переважний час своєї трудової діяльності працював у відповідача, та хронічні захворювання отримав, зокрема і через роботу в шкідливих умовах при виконанні ним трудових обов`язків та на території підприємства відповідача ПАТ «АМКР». Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а\~статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Тому, доводи відповідача щодо того, що позивач звернувся до неналежного відповідача суд не бере до уваги та вважає, що професійні захворювання були отримані позивачем під час роботи на підприємстві відповідача, де він досить пропрацював великий проміжуток часу, що суттєво погіршило здоров`я позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є внаслідок порушень норм охорони праці, припущених підприємством, де він працював, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Так, факт вини Відповідача підтверджується: актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.08.1997 р. №9, медичним висновком\~лікарсько-експертної\~комісії ДУ\~«Український науково-дослідний\~інститут промислової\~медицини м.\~Кривий Ріг»\~від 07.10.2002\~ р. Дані документи вказують на причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою Відповідача і заподіяною Позивачу шкодою як суб`єкту трудових відносин. Крім того, внаслідок професійного захворювання позивач потребує\~«санаторно-курортного лікування, медикаментозне, амбулаторне, стаціонарне лікування». Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також враховуючи факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача понад 12 років, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100\~000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України,\~ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial