Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що Галицьким районним судом м. Львова проводиться розгляд кримінального провадження за фактом вчиненням [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Позивач вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] перебуваючи у приміщенні під`їзду будинку [ADDRESS] таємно викрав чорну сумку, в якій знаходився мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12» та грошові кошти, які належать [PERSON] . Спричинену шкоду відповідач добровільно не відшкодував, що змусило позивача звернутись до суду за захистом порушених прав. Враховуючи вищенаведене, позивач. просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в сумі 28000 грн. Рух справи у суді. 05.01.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Позиція сторін по справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Встановлені судом фактичні обставини справи. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2023 року у справі №461/10135/23 [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України та обрано покарання за ч.4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 386 КК України 7 років позбавлення волі. Згідно з ч.1 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано [PERSON] покарання - 7 років позбавлення волі. Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження було встановлено, що 07.08.2023 року о 20:30 год., [PERSON] перебуваючи у приміщенні під`їзду будинку [ADDRESS] , шляхом вільного доступу, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, викрав чорну сумку в якій знаходився мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 12, IMEІ: [NUMBER] , вартістю 8000, 00 грн. та грошові кошти в загальному розмірі 20000, 00 грн., які належали потерпілому [PERSON] . Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення [PERSON] визнав повністю. Цивільний позов потерпілим. у вказаному кримінальному провадженні заявлено не було. Мотиви прийняття рішення судом Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України законодавчо встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини щодо таємного викрадення відповідачем належного [PERSON] майна доказуванню не підлягають. Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу вчиненням кримінального правопорушення шкоди, суд встановив наступне. Як вбачається з вироку Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2023 року у справі №461/10135/23 загальний розмір матеріальної шкоди завданої позивачу вчиненням кримінального правопорушення становить 28000 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211.20 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а позивач звільнений від його сплати відповідно до п.6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved