Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

01\~грудня 2023\~року позивачка звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з даним позовом до відповідача, про скасування заборони відчуження нерухомого майна. В обгрунтування позову посилалася на те, що при оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за зазначеною адресою зареєстроване обтяження: номер запису про обтяження 52076814, дата державної реєстрації обтяження 12.07.2006 року, реєстраційний номер обтяження - 3448570, підстава обтяження лист Миколаївської обласної ради від 12.05.1969 року № 132, реєстраційний номер № 9988-65. Державний архів Миколаївської області повідомив позивача про відсутність в архіві на збереженні листа Миколаївської обласної ради від 12.05.1969 року № 132. На адвокатський запит Державним нотаріальним архівом Миколаївської області отримана відмова в наданні інформації з підстав зазначених у відповіді на запит. Таким чином, з`ясувати підставу накладення вказаної заборони на нерухоме майно не вбачається можливим. Ухвалою суду від 04.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі , розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.. Ухвалою суду від 04.12.2023 року з Державного нотаріального архіву Миколаївської області витребувано належним чином засвідчені копії всіх документів , на підставі яких 12.07.2006 року було зареєстровано обтяження номер обтяження - 52076814, підстава обтяження - лист Миколаївської обласної ради від 12.05.1969 року № 132, додаткові відомості про обтяження : № реєстру 9988-65, внутрішній номер 6101413СEF4D2E2C28, об`єкт обтяження цілий житловий будинок [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, завчасно ознайомився з матеріалами спраив, відзиву на позов не надав, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , про що управлінням юстиції Миколаївської області у липні 2004 року видано свідоцтво про смерть № [NUMBER] . 11 жовтня 2023 року Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, Чорною Л.С., посвідчено, що на підставі статті 529 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємцем на зазначене у цьому свідоцтві майно [PERSON] , який помер [INFO] , є його дочка - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво , складається з 3/4 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] , які належать спадкодавцю на підставі договору про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 01 жовтня 1968 року за реєстровим №4280, зареєстрованого ММБТІ 28 лютого 1984 року за №2344. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається запис про заборону від 12.07.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3448570, номер запису про обтяження 52076814, підстава обтяження лист Миколаївської обласної ради від 12.05.1969 року № 132, додаткові відомості про обтяження: № реєстру 9988-65, внутрішній номер 6101413C22EF4D2E2C28, об`єкт обтяження цілий житловий будинок [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 04.12.2023 року, Державний нотаріальний архів Миколаївської області повідомив наступне. Згідно Реєстру реєстрації заборон жилих будинків та арештів, накладених на будинки судовими слідчими органами Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за 1969 рік підтверджено факт наявності заборони відчуження житлового будинку, за адресою [ADDRESS] , накладеного на майно [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за № 69 : дата накладення заборони: 12.05.1969 року, підстава обтяження : лист Миколаївської обласної ради від 12.05.1969 року №132. Відповідно до номенклатур справ державних нотаріальних контор за 1969 роки, строк зберігання документів, на підставі яких було накладено арешт, а саме - Листування з судовими установами з питань вчинення нотаріальних дій, становив 3 роки. Відповідно, такі документи на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області не передавались. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору (пункт 5 частини першої статті 2Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно із нормою статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України\~"Про\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду викладеному в постанові від 22 березня 2023 року по справі № 463/6829/21-ц (провадження № 61-12264св22). Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~Статтею 16\~ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна. Згідно з підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, суд дійшов висновку, що прийнявши спадщину після смерті батька, позивач вважається власником з моменту її відкриття, однак, у зв`язку з наявністю арешту, позивач не може реалізувати своє право на її оформлення. Наявність протягом тривалого часу (понад п`ятдесяти років) нескасованих арештів на майно померлого спадкодавця позивачки, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку зацікавлених осіб та належної реєстрації його права власності на це майно в установленому законом порядку вже пісдля реєстрації арешту, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Суд наголошує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Стаття 41\~Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, дія обтяження та арешту на спірний будинок та внесення відомостей про його обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, порушує права позивача як власника спірного будинку. Суд дійшов до висновку, що право позивача як власника, порушено, оскільки вона позбавлена можливості вільно володіти, користування та розпоряджатися майном, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved