Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури Анастасія Гресь звернулася до суду в інтересах держави в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області з позовом, у якому просить: Витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (код ЄДРПОУ 04412583, вул. Святомиколаївська, буд. 85, смт. Ріпки, Чернігівський район, Чернігівська обл., 15000) земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7424486000:04:001:0028), розташовану на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.Стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури судові витрати на сплату судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07 листопада 2019 року № 25-8705/14-19-сг затверджено документацію із землеустрою та надано [PERSON] у власність земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 7424486000:04:001:0028, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (колишньої Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області).На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07 листопада 2019 року № 25-8705/14-19-сг реєстратором приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Костюк Ю.В. 20 листопада 2020 року зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису 39335950. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Костюк Ю.В., зазначену земельну ділянку [PERSON] відчужено на користь [PERSON] . Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка передана в користування фермерського господарства «Полісся Агрогруп» (код ЄДРПОУ 36515325) на 10 років (договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 грудня 2020 року, номер запису 39936617 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 55951259 від 28.12.2020). Водночас земельна ділянка з кадастровим номером 7424486000:04:001:0028, площею 2,0000 га підлягає витребуванню у [PERSON] на користь територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської областіз наступних підстав. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 30.07.2019 № 3626-СГотримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 1424282400:04:000:0543) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області (право власності зареєстровано 12.11.2019), яку в подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А.В., відчужив на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07 листопада 2019 року № 25-8705/14-19-сг) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 30 липня 2019 року № 3626-СГ), що є порушенням вимог ст. ст. 116, 118, 121, 125 Земельного Кодексу України. На підставі розпорядження в.о. голови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2023 року цивільну справу за позовом заступника заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області до [PERSON] , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] , Фермерське господарство «Полісся Агрогруп» про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володінняпередано на розгляд до Чернігівського районного суду. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2023 року закрито підготовче засідання у справі та справа призначена до судового розгляду. У сдовому засіданні прокурор Драшпуль Н.О. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Ріпкинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської областів судове засідання явку свого представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судовому засіданні просив рахувати письмові пояснення, надані до матеріалів справи, а саме, що прийняття наказу Головного управління про затвердження технічної документації та надання земельної ділянки у власність відповідача, враховуючи положення статей 125,126 ЗК України не пов`язано з виникненням права власності, не є оформленням права власності. Треті особи [PERSON] , ФГ " Полісся Агрогруп" у судове засідання не з`явились, про згляд справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до приписів статті 13 Конституції України, земля , її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07 листопада 2019 року № 25-8705/14-19-сг затверджено документацію із землеустрою та надано [PERSON] у власність земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 7424486000:04:001:0028, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (колишньої Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області).На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07 листопада 2019 року № 25-8705/14-19-сг реєстратором приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Костюк Ю.В. 20 листопада 2020 року зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису 39335950. На підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Костюк Ю.В., зазначену земельну ділянку [PERSON] відчужено на користь [PERSON] . Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка передана в користування фермерського господарства «Полісся Агрогруп» (код ЄДРПОУ 36515325) на 10 років (договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 грудня 2020 року, номер запису 39936617 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 55951259 від 28.12.2020). Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 30.07.2019 № 3626-СГотримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 1424282400:04:000:0543) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Хрестищенської сільської ради Слов`янського району Донецької області (право власності зареєстровано 12.11.2019). На підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2019 року , посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А.В., [PERSON] відчужив зазначену земельну ділянку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Отже, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07 листопада 2019 року № 25-8705/14-19-сг) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 30 липня 2019 року № 3626-СГ). Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі:а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За таких обставин, реалізація повноважень Головного управлінняДержгеокадастру у Чернігівській області має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України). Водночас, земельна ділянка загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером 7424486000:04:001:0028, що знаходиться в адміністративних межах Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання. При цьому [PERSON] здійснив придбання оспорюваної земельної ділянки у особи, яка з огляду на викладені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. В пунктах 38, 39 постанови Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 916/3727/15 вказано, що за змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння, за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння. Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Такий захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 22 червня 2022 року у справі № 676/1795/20 зазначено, що: «рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. [...] суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Враховуючи вказане, достатнім та ефективним способом захисту порушеного права держави є саме вимога про повернення земельної ділянки. У той же час оспорення розпорядження органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої земельної ділянки у власність фізичної особи не є необхідним, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний надати йому оцінку в мотивувальній частині судового рішення. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150). З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. [PERSON] не нестиме індивідуальний та надмірний тягар у зв`язку із таким втручанням, оскільки ч. 1 ст. 661 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Таким чином, законодавцем визначений механізм захисту майнових прав покупця. Крім того, касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 вказав, що державна реєстрація прав є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 916/1636/21, від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17/ від 17.04.2019 у справі № 916/675/15. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави незаконно, з порушенням належного правового механізму, а тому вона підлягає витребуванню від [PERSON] на користь Ріпкинської селищної ради, яка є розпорядником цих земель. Обгрунтування прокурором підстав звернення до суду в інтересах держави. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення її території для потреб держави, яка вибула з її розпорядження незаконно. Чернігівською окружною прокуратурою 02.08.2023 на адресу Ріпкинської селищної ради скеровувався лист із викладенням факту повторного безоплатного отримання у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, що розташована на території вказаної селищної ради, та пропозицією вжиття заходів щодо витребування земельної ділянки у комунальну власність, у тому числі в судовому порядку. На адресу Чернігівської окружної прокуратури надійшов лист Ріпкинської селищної ради від 03.08.2023 №1628/03-11 в якому зазначено про те, що заходи з метою витребування оспорюваної земельної ділянки не вживалися, відповідний позов з метою усунення наведених порушень земельного законодавства до суду рада не подавала. Окрім того, селищна рада зазначила, що не володіла інформацією щодо подвійної приватизації [PERSON] земельних ділянок. Вказане в повній мірі узгоджується з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та надає можливість і право прокурору звернутися з позовом в інтересах держави в особі Ріпкинської селищної ради, як уповноваженого органу у даних правовідносинах. Звернення прокурора в даному випадку з позовом до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо безоплатної передачі земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення її території для потреб держави, яка вибула з її розпорядження незаконно. Недотримання відповідачем вимог законодавства України безумовно порушує також публічні інтереси держави, як інституту, який покликаний врегулювати відносини у певній сфері. У відповідності до абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Чернігівською окружною прокуратурою листом повідомлено Ріпкинську селищну раду Чернігівського району про вжиття представницьких повноважень в її інтересах. Судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп., сплачений прокуратурою Чернігівської області при зверненні до суду у випадку задоволення позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури.

Outcome: approved