Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, що був зареєстрований між сторонами 17 жовтня 1987 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1109. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова, постановленої 06 липня 2023 року під головування судді Блага І. С. цивільну справу з єдиним унікальним № 646/3220/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області, оскільки в позовній заяві адреса місця проживання відповідача вказано: [ADDRESS] . 13листопада 2023 року за вхідним № 6238/23-вх. до Нововодолазького районного суду Харківської області з Харківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа з єдиним унікальним № 646/3220/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вищевказана справа була направлена на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області за підсудністю відповідно до ухвали Харківського районного\~суду Харківської\~області,\~постановленої 12\~жовтня 2023\~року під головуванням судді Пілюгіної О. М. Підставою для її передачі є те, що судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач по справі [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 листопада 2023 року на виконання приписів статті 32 Цивільного процесуального кодексу України позовну заяву позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 лютого 2024 року визначено про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, судом не вживалось. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 17 жовтня 1987 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1109. Від даного шлюбу подружжя має двох дітей, які вже є повнолітніми, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За твердженням [PERSON] , з 2001 року подружжя мешкає окремо, кожен живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування, тому є підстави для розірвання шлюбу. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, проте скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, 05 грудня 2023 року звернувся на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 6714/24-вх., відповідно до якої просив задовольнити його позовні вимоги, зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує, судові витрати залишає за собою. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання, що були призначені на 05 грудня 2023 року, 22 грудня 2023 року, 12 січня 2024 року та 02 лютого 2024 року, не з`являлась, хоча про дату, час і місце розгляду справи сповіщалось завчасно та належним чином за адресою реєстрації місця проживання. Судові повістки про виклик відповідача були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у судове засідання, що було призначено на 02 лютого 2024 року [PERSON] викликалась шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомила, відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, не подала, ніяких клопотань на адресу суду не направляла. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Окрім цього,\~частиною 11\~статті 128\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~визначено,\~що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Також відповідно до частини 1\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 1 статті 77 вказаного нормативно правового документу визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приписами частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 2 статті 77 та частина 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України). Отже у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Як убачається з матеріалів справи, 17 жовтня 1987 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис № 1109, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 02 червня 2023 року Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка зазначено як « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Із наданих позивачем заяв та змісту позову, судом не встановлено наявності у подружжя на утриманні спільних неповнолітніх дітей, у тому числі віком до одного року, а також те, що відповідач вагітна. Також відповідно до змісту позову, судом було встановлено, що подружжя сімейно шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Прийшовши до такого висновку також суд бере до уваги приписи статті 56 Сімейного кодексу України, які встановлюють, що\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України (частина 3 статті 105 Сімейного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справи про розірвання шлюбу суд, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 Сімейного кодексу України). За змістом указаної норми права заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, та небажання позивача відновити сімейні відносини, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити\~питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, що підтверджено квитанцією № 9310-2433-6738-2739, виданої 30 червня 2023 року АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального\~кодексу України). Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки позивач, [PERSON] , в поданій до суду заяві просить судові витрати залишити за ним, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається. На підставі викладеного,

Outcome: approved