Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07.09.1986 у Слобідській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9. За час шлюбу в сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] , 1989 р.н., дочка [PERSON] , 1990 р.н., та син [PERSON] , 1995 р.н., які досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх років стосунки між сторонами погіршилися. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, з`явилися певні проблеми у веденні спільного господарства. Хоча сторони зареєстровані за однією адресою, однак з 2003 р. проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалася. Позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, суперечить її інтересам, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 20.11.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Учасники справи у судові засідання, призначені на 13.12.2023, 04.01.2024, 18.01.2024 та на 29.01.2024, не з`явилися. 07.12.2023, 03.01.2024 та 18.01.2024 від позивачки судом отримано заяви про розгляд справи без її участі, терміну для примирення позивачка просить не надавати, ухвалити судове рішення на її користь, у разі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Дії позивачки не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та повістка про виклик до суду на 13.12.2023 були надіслані за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повернуті до суду без вручення адресату з відмітками Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки судова повістка надсилалася відповідачу на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає. Про виклик до суду відповідач був повідомлений належним чином шляхом отримання судових повісток за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень - судових повісток. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач про причини неявки у судові засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже вважається таким, що не з`явився в судові засідання без поважних причин. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 вересня 1986 р. Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 07 вересня 1986 р. Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Позивачка скористалася правом припинити шлюбні відносини та звернулася до суду з даним позовом. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляд справи, у судове засідання для дачі пояснень не з`явився, будь-яких заяв по суті позову не подав. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін неповнолітніх дітей немає, сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки,тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Оскільки позивачка у позовній заяві та у заявах про розгляд справи без її участі не зазначила прізвище, яким бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved