Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 06.09.2019 року. Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться у неї на утриманні. Спільне життя з [PERSON] не склалося і не цей час вирішується питання про розірвання шлюбу. Вона не працює, здійснює догляд за дитиною, так як на цей час дошкільні заклади Запорізької міської ради не працюють. Прибутків не має, матеріально не забезпечена, тому потребує допомоги. З відповідачем вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо і [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому вона змушена звернутися із цим позовом. Відповідач працює, але місце його роботи їй невідомо, інших аліментних зобов`язань не має і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05.12.2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 05.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача [PERSON] зазначає, що твердження позивача про добровільне ненадання [PERSON] допомоги дитині не відповідає дійсності. У 2021 році відповідач виїхав до Польщі, де і проживав. Після повномасштабного вторгнення російських військ до України, відповідач разом з дитиною у березні 2022 року також виїхала до Польщі, де усі разом проживали у м. Щецин. Дружина не була працевлаштована, тому усі витрати на сім`ю ніс саме відповідач. У листопаді 2023 року позивач разом із дитиною повернулися до України і [PERSON] несподівано для відповідача вирішила розірвати шлюб та звернулася із позовом про стягнення аліментів. [PERSON] надав позивачці грошові кошти під час повернення останньої до України. Крім того, через свою родину (брата та матір) перераховував кошти на рахунок дружини (у травні 2023 року 2\~000 грн., у червні 2023 року 2000 грн., у липні 2023 року 2000 грн., у серпні 2023 року 3000 грн., у вересні 2023 року 4000 грн. Таким чином, свій батьківський обов`язок по утриманню дитини [PERSON] виконує і у подальшому не відмовляється від сплати аліментів. Водночас, він у Польщі працює таксистом та отримує щомісячну заробітні плату у сумі 10\~263 грн. 70 коп., тому просить суд визначити аліменти у розмірі 3000 грн. на місяць. 07.02.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення [PERSON] , в яких остання зазначила, що надані відповідачем докази перерахування їй грошових коштів братом та матір`ю [PERSON] на її та дитини Дні народження, подарунки дитині ніяким чином не впливають на обов`язок відповідача щодо утримання доньки, а обставини проживання у Польщі не мають відношення до предмету спору. Також, позивач вказала про свій сумнів щодо розміру заробітної плати [PERSON] , так як останній міг перераховувати 4000 грн. у вересні 2023 року. Наполягає на задоволенні своїх позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно клопотання позивача від 01.12.2023 року [PERSON] просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, зазначивши, що з урахуванням розміру заробітної плати, [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, тому саме у цій сумі і просить задовольнити позов. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст.\~141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 06.09.2019 року між сторонам у справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.09.2019 року серії [NUMBER] , актовий запис №614. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.10.2020 року серії [NUMBER] , актовий запис №423. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 28.11.2023 року №№2023/009732885, 2023/009732884. Як вбачається із змісту прохальної частини позовної заяви, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дітини у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду. Відповідно до\~ч. 1 ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до\~\~п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і\~адміністративних заходів. Згідно\~з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 року складає 2 563 гривень. З матеріалів справи не вбачається, що у відповідача є проблеми зі станом здоров`я та його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду. Згідно пояснення представника відповідача, [PERSON] не відмовляється від стягнення з нього аліментів. Також, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати дитини до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить його належне утримання. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи встановлені судом обставини, інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів та одержувача аліментів, виходячи із засад розумності, добросовісності, і справедливості, та беручи до уваги, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері та і батька, на думку суду, буде справедливим стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.12.2023 року, оскільки, на підставі ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення аліментів у розмірі 3000 грн., на чому наполягала сторона відповідача, суд не вбачає. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір судом покладається на відповідача.

Outcome: partial