Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 30 серпня 2022 року між нею і [PERSON] у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Протягом останніх років відносини з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час мешкають окремо та шлюбні відносини не підтримують. Позивач вважає, що примирення між нею і відповідачем неможливо. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Розпорядженням Верховного Суду від 29.04.2022 року за № 26/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Новогродівський міський суд Донецької області) змінено територіальну підсудність судових справ Новогродівського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у своїй заяві просила проводити судовий розгляд справи без її участі. В свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи, відзив на позов чи інші заперечення проти розірвання шлюбу не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 30 серпня 2002 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений актовий запис № 1113 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони неповнолітніх дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо, позивач примиритися з відповідачем не бажає. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин та небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй позовній заяві не ставила питання про відновлення її дошлюбного прізвища, а тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Оскільки позов задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved