Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що від шлюбу, який розірвано, мають сина [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом, батько дитини самоусунувся від виховання сина, не надає допомоги по утриманню дитини. У зв`язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник до початку судового засідання подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі, позов визнає, також просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки вони є завищеними та не відповідають складності справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Виконавчим комітетом Слобідсько-Рихтівської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис №4 від 09 лютого 2015 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти на двох дітей стягуються в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд, задовольняючи позов вважає, що аліменти з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру, починаючи з 29 грудня 2023 року до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що такий розмір аліментів на одну дитину визначений ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, матеріальне становище позивачки, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на дитину віком до 06 років становить 2 563 гривень, від 06 років 3\~196 гривень, те, що батьки в рівних частинах повинні нести витрати по утриманню та вихованню дітей. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 536 гривень 80 коп., що відповідає 50 % від 0,4 від розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судовий збір в сумі 536 гривень 80 коп. слід компенсувати за\~рахунок держави\~у порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач визнав позов. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Договір про надання правової допомоги від 14 грудня 2023 року, попередній розрахунок суми судових витрат по вищевказаній справі та копію квитанції на суму 4000,00 грн., №TS201286 від 14.12.2023 року. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що справа не становить значної складності, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги , обсяг наданих послуг адвокатом, враховує подання заяви відповідачем на зменшення витрат на правничу допомогу , надану позивачу. Тому суд вважає , що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved