Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 15.06.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають спільну дитину - малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З квітня 2022 року сімейні відносини з відповідачкою було припинено та рішенням Жовтневого районного суду м .Маріуполя від 06.12.2021 року шлюб між ними розірвано. З травня 2022 року він з донькою проживає за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві позивач просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог та просивши їх задовольнити. Відповідачка до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзив на позов не надала. За вказаних обставин, враховуючи подану позивачем заяву про розгляд справи без його участі, повторну неявку відповідачки та положення ст.ст.211,223,247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 15.06.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 06.12.2021 року у цивільній справі №263/11052/21. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , які після припинення між сторонами шлюбних відносин та спільного проживання залишилась разом із батьком, на утриманні якого перебуває та з яким на теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] . Як зазначив позивач та не спростовано відповідачкою, остання матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд враховує спільний обов`язок батьків утримувати дитину, незалежно від її місця проживання; приймає до уваги відсутності відомостей, які б давали підстави для звільнення відповідачки від обов`язку сплачувати аліменти, її працездатність. Також враховує, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів в єдиній частці від заробітку (доходу) платника в розмірі частини, узгоджується із приписами ч.5 ст.183 СК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.12.2023 року (дня пред`явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved