Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач 16.09.2023 року через систему Електронний суд звернувся до суду з позовом, який було уточнено 27.09.2023 року, до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просив зняти арешти, накладені: - постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АН №381889, виданий 02.08.2010 року, видавник: Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про обтяження: 34390427 від 05.08.2010 року) на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; - постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: АН №381889, виданий 02.08.2010 року, видавник: Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про обтяження: 34390284 від 05.08.2010 року) на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; - постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження , серія та номер: АВ №972760, виданий 21.09.2009 року, видавник: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про обтяження: 34390175 від 22.09.2009 року) на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Також просив встановити порядок виконання рішення суду, а саме, просив виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження відомостей про обтяження частин квартири [ADDRESS] , реєстрові номери обтяжень: 10112417, 05.08.2010 14:23:08; 10112410, 05.08.2010 14:11:43 та 9077384, 22.09.2009 11:50:52. В обґрунтування позову зазначено, що він є власником квартири [ADDRESS] , проте, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна йому стало відомо, що постановою Першого Приморського ВДВС ОМУЮ від 02.08.2010 року, АН №381889 накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження: 34390427 від 05.08.2010), а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; постановою Першого Приморського ВДВС ОМУЮ від 02.08.2010 року, АН №381889 накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження: 34390284 від 05.08.2010), а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; постановою Першого Приморського ВДВС ОМУЮ від 21.09.2009 року, АВ №972760 накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження: 34390175 від 22.09.2009), а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . У зв`язку з цим, 07.06.2023 року він звернувся до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про зняття арешту з майна, власником якого він є, проте, до теперішнього часу відповіді з Приморського ВДВС не отримував, тому був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Матеріали позову отримано суддею 19.09.2023 року. Ухвалою суду від 22.09.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 27.09.2023 року та представником позивача була надана уточнена позовна заява з тими самими вимогами (а.с.29-33). З 25.09.2023 року по 29.09.2023 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці. Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 02.10.2023 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №250717 від 02.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 13.01.2012 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду\~від 02.10.2023\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~призначено справу\~до судового розгляду в загальному\~позовному\~провадженні з призначенням\~підготовчого засідання\~на 30.10.2023 року. До суду 12.10.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У підготовчому засіданні 30.10.2023 року був присутній представник [PERSON] адвокат Довженко О.Ю., інші учасники справи не з`явилися, представник [PERSON] адвокат Печериця Н.С. на електронну адресу суду надала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, в якій зазначила, що відповідачка копію позову з додатками не отримувала. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання адвоката Печериця Н.С., надано час на ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи відкладено на 29.11.2023 року. У підготовче засідання призначене на 29.11.2023 року [PERSON] не з`явився, представник позивача адвокат Довженко О.Ю. через систему Електронний суд надав клопотання, в якому просив закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, зазначене клопотання розглянути за відсутністю сторони позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано. Ухвалою суду від 29.11.2023 року по справі було закрите підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті на 17.01.2024 року. У судове засідання призначене на 17.01.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 06.02.2024 року. У судове засідання призначене на 06.02.2024 року [PERSON] не з`явився, 19.01.2024 року представник позивача адвокат Довженко О.Ю. через систему Електронний суд надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за відсутністю сторони позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Печериця Н.С. на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за відсутністю сторони відповідача. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 15.01.2024 року від відповідачки на адресу суду поштою надійшов відзив, в якому остання просила позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Представник Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду судової справи був повідомлений належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 13.02.2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] з 27.11.2019 року є власником квартири [ADDRESS] на підставі іпотечного договору №PML-502/081/2007 від 27.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелевою Т.В.; договору відступлення права вимоги від 18.11.2019 року; договору відступлення прав за іпотечним договором №PML-502/081/2007 від 18.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 16.09.2023 року (а.с.12-13). У червні 2023 року позивачу стало відомо, що на належну йому квартиру накладено обтяження у вигляді арешту та оголошення заборони на його відчуження, а саме: - постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АН №381889, виданий 02.08.2010 року, видавник: Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про обтяження: 34390427 від 05.08.2010 року) на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; - постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: АН №381889, виданий 02.08.2010 року, видавник: Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про обтяження: 34390284 від 05.08.2010 року) на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; - постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження , серія та номер: АВ №972760, виданий 21.09.2009 року, видавник: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] , особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про обтяження: 34390175 від 22.09.2009 року) на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Також судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були іпотекодавцями спірної квартири кожен в частинах по 1/3 частини квартири, та за нотаріально посвідченим договором відступлення права вимоги від 18.11.2019 року відступлено право іпотекодержателя [PERSON] та який набув право власності. Зазначене підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.14-15). 07.06.2023 року [PERSON] звернувся до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про зняття арешту з майна (а.с.9-11), проте до теперішнього часу відповідь на вказану заяву позивач не отримав. Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) також не було надано суду доказів щодо надання відповіді на заяву [PERSON] стосовно зняття арештів від 07.06.2023 року. У зв`язку з тим, що Приморським ВДВС постанови про арешт майна не скасовано, а у позивача існує необхідність вжиття заходів щодо зняття арешту, оскільки вказані обмеження створюють перешкоди у реалізації ним свого права на майно, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Крім того, з відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що станом на 13.02.2024 року відсутні відкриті виконавчі провадження АН №381889\~та АВ №972760 щодо боржників [PERSON] та [PERSON] . Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.). Відповідно до статті 13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст.4\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст.11, 15\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, беручи до уваги, що Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до теперішнього часу арешт, накладений в рамках виконавчих проваджень АН №381889 та АВ №972760, не знято, а позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та має гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим житлом, але на даний час він обмежений в здійсненні такого права, суд вважає, що позовні вимоги в частині звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження квартири [ADDRESS] , суд прийшов до наступного. Виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Така вимога стосується порядку виконання рішення суду про зняття арешту, а тому не підлягає задоволенню. Частиною 1 ст.26 закону передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Згідно ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. При цьому, суд вбачає, що виконання рішення суду про зняття арешту (тобто обтяження) з частин квартири є підставою для припинення таких обтяжень у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial