Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 грудня 2021 року о 18 год. 20 хв. на перехресті вул. Западинська, та вул. Вишгородська в м. Київ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Renault Megane», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , власником є [PERSON] . Внаслідок зазначеної пригоди автомобіль «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №55667а1к3 від 27.04.2021 року. Згідно Договору страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року по справі № 758/1275/22 водія автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за договором страховим полісом №ЕР207035763 в ПрАТ «СК «Оранта-Січ» (інформація розміщена на веб-сайт -https://policy-web.mtsbu.ua). Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визнано страховим випадком. ПрАТ «СК «АРКС» сплатило [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 99\~950,18 гривень. За вирахуванням зносу, ПрАТ «СК «Оранта-Січ» виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 72 440,53 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 41795 від 14.09.2022 року. Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України, позивач отримав право вимоги на відшкодування. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити [PERSON] позивачу складає: 99 950,18 гривень - 72\~440,53 гривень = 27\~509,65 грн. У зв`язку із цим, позивач, просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 27\~509,65 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2 684,00 гривень. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.08.2023 року справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] направлена за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з місцем реєстрації останнього. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи без його участі. позовні вимоги підтримував в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомляв, своїм правом на надання відзиву на позов не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 31 грудня 2021 року о 18 год. 20 хв. на перехресті вул. Западинська та вул. Вишгородська в м. Київ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Renault Megane», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником є [PERSON] . Внаслідок зазначеної пригоди автомобіль «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №55667а1к3 від 27.04.2021 року. Згідно Договору страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 24-29) Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року по справі № 758/1275/22 водія автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.12). Із зазначеної постанови вбачається, що 31.12.2021 року о 18 год. 15 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Renault Megane», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , в м. Києві на перехресті вул. Западинська та вул. Вишгородська, рухаючись заднім ходом був неуважний, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який повертав ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих немає. Водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 б, 10.9 ПДР України. Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, обставини, встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року не доказуються у цій справі. Згідно з вимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч.3 п.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до заяви [PERSON] про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу зафіксовано інформацію щодо події, яка відбулась 31.12.2021 року (а.с.17). Як вбачається з матеріалів справи Договір обов`язкового страхування №ЕР207035763 транспортного засобу «Renault Megane», укладеного з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» державний реєстраційний номер [NUMBER] , діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди. На підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), зафіксовано характер пошкоджень автомобіля «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.18-23). Загальна сума вартості робіт якого відповідно розрахунку страхового відшкодування № 1082157 від 01.06.2022 року становить 99 950 грн. 18 коп. (а.с.14-16). Страхувальник своєчасно\~звернувся до\~позивача із\~заявою про\~подію та\~на виплату\~за договором\~добровільного страхування\~наземного транспортного\~засобу.\~Заяву було\~розглянуто,\~пошкодження автомобіля «Volvo XC 60», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, визнано страховим випадком. ПрАТ «СК «АРКС» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 99 950,18 гривень. З урахуванням зносу, ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 72 440,53 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №41795 від 14.09.2022 року (а.с. 31). З матеріалів справи вбачається, що позивачем як страховиком було виконано свій обов`язок за договором страхування та здійснено виплату в межах суми страхового відшкодування. Враховуючі надані позивачем в ході розгляду справи докази на підтвердження заявлених позовних вимог, так і отримані у порядку встановленому законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують посилання позивача на існуючі обставини справи, тому вони приймаються судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. У постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 року у № 911/482/17, від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18 викладено висновок, згідно з яким, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Отже, наявність рахунків та платіжного доручення є достатніми доказами здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю чи майну третьої особи. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу «до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки». Згідно з вимогами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постановах №490/898/16-ц від 01 серпня 2019 року, №489/1356/16-ц від 17 жовтня 2019 року, №212/2534/1 б-ц від 13 листопада 2019 року зазначив, що згідно положень закону страховик не відшкодовує втрату товарного вигляду автомобіля. Зазначені збитки повинен відшкодовувати саме винуватець у дорожньо-транспортній пригоді. При цьому, слід також врахувати позицію Верховного Суду викладену в рішенні від 24 червня 2019 року у справі №562/2018/16-ц, де суд зазначив, що, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14 та від 16 грудня 2015 року у справі №6-760цс15. З огляду на зазначене, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, в розмірі 27509,65 грн. (99\~950,18 гривень 72440,53 гривень), оскільки як встановлено з постанови Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року відповідач [PERSON] , який на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом «Renault Megane», державний реєстраційний номер [NUMBER] визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved