Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6707 га з кадастровим номером 5920980800:05:001:0034, яку отримала в спадщину від своєї матері [PERSON] 03.05.2018 року між її матір`ю [PERSON] та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 04.03.2007 року зареєстрованого 11.05.2007 року за №040762702553, згідно якої договір оренди було викладено в новій редакції. Так, відповідно до п.4.1 додаткової угоди орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 10420,70 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.2.4. даного договору. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). Орендна плата, згідно п.4.4. додаткової угоди підлягає сплаті до 30 грудня поточного року користування. Однак, відповідач свого зобов`язання щодо сплати на користь її матері орендної плати за користування земельною ділянкою за 2021 рік 2022 рік не виконав. 01.07.2022 року відповідачу було надіслано лист в якому вона повідомила ПП «Дружба 6», що в порядку спадкування після смерті [PERSON] стала власником земельної ділянки (з кадастровим номером 5920980800:05:001:0034) та не бажає поновлювати (продовжувати) дію укладеного договору оренди між [PERSON] та ПП «Дружба 6» на новий строк. 16.05.2023 року відповідачу було надіслано лист в якому вона просила виплатити орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021-2022 роки, але відповідач не відреагував і орендна плата до цього часу залишається не виплачена. Відтак, вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню орендна плата за користування земельною ділянкою за 2021 рік та 2022 рік у повному обсязі з урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Враховуючи зазначене, [PERSON] просить стягнути з ПП «Дружба 6» на її користь заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 3,6707 га з кадастровим номером 5920980800:05:001:0034 за 2021 та 2022 рік в розмірі 37919,48 грн. (з урахуванням пені за несвоєчасну сплату орендної плати, інфляційних втрат та 3% річних), а також витрати понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 08.12.2023 року вказану позовну заяву прийнято до провадження та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Від представника відповідача ПП «Дружба 6» - адвоката Литвиненко Д.Г. до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу спеціальної позовної давності в один рік до вимоги про стягнення пені за період 02.01.2022-23.11.2023. Також представником відповідача подано клопотання, в якому просить зменшити заявлений до стягнення розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки він не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений. Також розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співмірні із виконаною адвокатом роботою, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині. Звертає увагу, що представником позивача підготовлені ідентичні за текстом позовні заяви по двадцяти п`яти справах. Крім того, просять у рішенні суду врахувати, що відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди передбачено, що орендна плата виплачується орендарем у встановленому розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно чинного законодавства. Таким чином, передбачена умовами договору оренди орендна плата підлягає виплаті орендодавцю після утримання із вказаної суми ПП «Дружба 6», як податковим агентом податків та зборів. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надходило. З огляду на вищезазначене суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення щодо них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6707 га, кадастровий номер 5920980800:05:001:0034 що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10, 11). 03.05.2018 року між матір`ю позивача [PERSON] , яка була попереднім власником вказаної земельної ділянки, та ПП «Дружба 6» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 04.03.2007 року зареєстрованого 11.05.2007 року за №040762702553, на підставі якої [PERSON] передала підприємству в оренду земельну ділянку загальною площею 3,671 га, у тому числі рілля 3,671 га, кадастровий номер земельної ділянки 5920980800:05:001:0034 (а.с.12-18). Відповідно до п.4.1 вказаної додаткової угоди орендна плата складає 10420,70 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка відповідно до п.2.4 цієї угоди становить 104207,05 грн.. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). Пунктом 4.2 додаткової угоди передбачено, що орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем на користь Орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця, зазначеним у договорі або поштовим переказом. Відповідно до п.4.4 орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на користь Орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що 17.02.2023 року внесено запис яким припинено право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5920980800:05:001:003, площа 3,6706 га, орендарем якої було ПП «Дружба 6» (а.с.19). Згідно листа від 01.07.2022 року [PERSON] повідомила ПП «Дружба 6», що будучи власником земельної ділянки, не бажає поновлювати (продовжувати) дію укладеного договору оренди землі на новий строк та просила ПП «Дружба 6» після закінчення дії договору належну їй земельну ділянку не засівати чи іншим будь-яким чином не обробляти та врахувати і утриматися від засівання земельної ділянки під закінчення дії договору, а саме в другому півріччі 2022 року, щоб не створювати навмисне тривале продовження дії договору до збору врожаю, що може призвести до певних суперечностей (а.с.20). 05.05.2022 року [PERSON] на адресу ПП «Дружба 6» було надіслано листа, в якому вона просила виплатити їй орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021 та 2022 рік та нагадувала про те, що договір оренди землі закінчився, тому вона приступила до розпорядження, в тому числі і користування, земельною ділянкою на власний розсуд (а.с.21). Згідно з ч.1 ст.2, ч.1 ст.4\~ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627\~ЦК\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.792\~ЦК\~України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно статті 13\~Закону\~України\~«Про\~оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі». Умови про розмір, періодичність та строки внесення орендної плати за землю встановлюються у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). Нормами ст.21\~вказаного\~Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах - ст. 22 вказаного Закону. Відповідно до ст.24\~Закону\~України\~«Про\~оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). З урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2021-2022 роки, як про це домовилися сторони у договорі. Доказів того, що на даний час орендна плата позивачу виплачена матеріали справи не містять. Пунктом 4.3 укладеної між сторонами додаткової угоди передбачено, що орендна плата виплачується Орендарем у встановленому п.4.1 цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного законодавства. Крім того, відповідно до підпункту 170.1.1 пункту 170.1 статті 170\~ПК України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Згідно підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170\~ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1. статті 167 ПК України). Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Таким чином, передбачена умовами договору оренди орендна плата в розмірі 10420,7 грн. підлягає виплаті орендодавцю після утримання із вказаної суми ПП «Дружба 6», як податковим агентом позивача податків та зборів. За наведеного, оскільки відповідачем не заперечується невиконання ним свого обов`язку по сплаті орендної плати за 2021-2022 роки, то з нього підлягає стягненню на користь позивача орендна плата в розмірі 20841,4 грн. після утримання з неї податків та зборів. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша та третя статті 549 ЦК України). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України). Пунктом 4.6 вищевказаної додаткової угоди передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу. За наведеного,\~ розмір пені\~за несвоєчасну\~виплату орендної\~плати за 2021 рік,\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача,\~в межах\~заявлених вимог за період з 02.01.2022 року по 23.11.2023 року\~та з\~врахуванням розміру\~орендної плати,\~становить \~8203,52\~грн.,\~а за\~несвоєчасну виплату\~орендної плати\~за 2022\~рік за\~період 02.01.2023\~року по\~23.11.2023\~року -\~ 4305,89 грн. Доводи представника відповідача про необхідність застосування наслідків спливу спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені за період з 02.01.2022 року по 23.11.2023 року не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався і закінчився 01 липня 2023 року. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. 15.03.2022 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022 року. Вказаним законом було доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021 рік на користь позивача\~слід стягнути 3% річних в межах заявлених позовних вимог за період з 02.01.2022 року по 23.11.2023 року у сумі 591,84 грн., виходячи з розрахунку: 10420,7 грн. х 3% : 365 днів х 691 (кількість днів прострочення). Розмір 3% річних за прострочення сплати орендної плати за 2022 рік в межах заявлених позовних вимог за період з 02.01.2023 року по 23.11.2023 року становить 279,22 грн., виходячи з розрахунку: 10420,7 грн. х 3% : 365 днів х 326 (кількість днів прострочення). Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені та 3% річних підлягають задоволенню частково, оскільки при проведенні розрахунку позивачем їх було помилково розраховано по 24.11.2023 року, в той час як в позові заявлено по 23.11.2023 року. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078). Таким чином, інфляційні втрати орендної плати за 2021 рік за період з 02.01.2022 року по 23.11.2023 року становлять 3\~346,58 грн. Однак, оскільки відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог, то стягненню на користь позивача підлягають інфляційні втрати лише в сумі 3278,08 грн., як просить позивач. Розмір інфляційних втрат орендної плати за 2022 рік за період з 02.01.2023 року по 23.11.2023 року становлять 453,65 грн., однак, підлягає стягненню в межах заявлених вимог в сумі 399,55 грн. Враховуючи викладе, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України\~ встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 23.10.2023 року, акт приймання передання виконаних робіт від 23.11.2023 року, детальний опис виконаних робіт від 23.11.2023 року, довідки від 23.11.2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.31-39). З акту приймання передання виконаних робіт від 23.11.2023 року вбачається, що загальна сума наданих послуг складає 5000,00 грн., а саме: консультація та вивчення документів наданих клієнтом (1 год. 20 хв. х 1500 грн. = 2000 грн.); підготовка процесуальних документів по справі та формування пакету документів для подання в суд першої інстанції (2 год. х 1500 грн. = 3000 грн.). Загальна сума наданих послуг складає 5000 грн. (а.с.34). Проте, враховуючи складність даної справи, яка відноситься до категорії малозначних, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правничу допомогу необґрунтованим та явно завищеним. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат, в сумі 4000 грн., з яких з врахуванням часткового задоволення позовних вимог (на 99,95 %) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 3998 грн. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,06 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial