Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.02.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою суду від 28.02.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 22.03.2023 року представник відповідача [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] , на підставі ордера ВХ № 1029831 від 13.003.2023 року, подав відзив на позовну заяву. 24.08.2023 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] на підставі ордера ВХ № 1027941 від 08.02.2023 року, вказує, що 20 червня 2019 року [PERSON] в присутності свідків передав [PERSON] , на його прохання 315\~000,00 грн., які [PERSON] зобов`язався повернути до 20 червня 2020 року. 10 серпня 2020 року знову у присутності свідків [PERSON] передав [PERSON] на його прохання 20\~000,00 доларів США, які той зобов`язався повернути до 10 серпня 2021 року. Факти позики підтверджуються розписками, підписаними власноручно [PERSON] . Проте станом на 07.02.2023 року відповідач отримані кошти не повернув. На неодноразові прохання позивача повернути борг, [PERSON] , не реагував, почав уникати зустрічей з [PERSON] , змінив номер телефону, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. У зв`язку із несвоєчасним погашенням боргу, позивач набув право на стягнення 3 % річних від простроченої суми, та інфляційних втрат. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] просять позовні вимоги задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивача 315000,00 грн. заборгованості за договором позики від 20.06.2019 року; 24918,74 грн. - 3% річних від простроченої суми; 136558,04 грн. збитків від інфляції та 20\~000,00 доларів США за договором позики від 10.08.2020 року; і 989,09 доларів США , що становлять 3% річних від простроченої суми. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , в судовому засіданні позов не визнали і просять відмовити [PERSON] у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] , пояснив, що його довіритель [PERSON] категорично заперечує те, що в червні 2019 року та в серпні 2020 року отримав від [PERSON] в борг кошти. Він не заперечує того, що під впливом обману з боку позивача міг поставити підпис на чистих аркушах паперу, але з якою метою та де мав використати їх [PERSON] відповідачу не було відомо,а увійшовши в довіру до [PERSON] , [PERSON] під приводом нібито придбання у нього частини житлового будинку [ADDRESS] , отримав нотаріально посвідчену довіреність. Таким же шахрайським шляхом позивач заволодів паспортом відповідача, при цьому останній не знав для яких цілей і яким чином він його використовував. В подальшому, коли [PERSON] зрозумів, що [PERSON] намагається шахрайським способом та шляхом підробки документів, заволодіти належною йому частиною вищевказаного будинку та земельною ділянкою, він звернувся до нотаріуса і скасував видану [PERSON] довіреність. Розписки надані позивачем про отримання позики, вважає не дійсними оскільки вони нотаріально не посвідченні. Крім того, [PERSON] вважаючи, що дії [PERSON] відносно нього спрямовані на шахрайське заволодіння належного йому майна, звернувся із заявою до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області. Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 20 червня 2019 року [PERSON] в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] , передав [PERSON] , 315\~000,00 грн., які [PERSON] зобов`язався повернути до 20 червня 2020 року, що підтверджується оригіналом розписки, приєднаної до матеріалів справи (аркуш справи 102). 10 серпня 2020 року знову у присутності вищевказаних свідків, [PERSON] передав [PERSON] 20\~000,00 доларів США, які той зобов`язався повернути до 10 серпня 2021 року. Факти позики підтверджуються розпискою, підписаною [PERSON] , та приєднаною до матеріалів справи (аркуш справи 103). Крім того, факт позики коштів підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] . Станом на 07.02.2023 року відповідач отримані кошти позивачу не повернув. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечують факт позики грошей, мотивуючи тим, що [PERSON] , обманним шляхом змусив [PERSON] поставити підпис на чистих аркушах паперу, які в подальшому використав для написання розписок про позику грошей. Проте, жодних доказів на підтвердження цього не надали. Згідно з Правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст.1046,1047\~ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно з вимогами ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У даному випадку розрахунок 3% річних та збитків від інфляції по розписці від 20.06.2019 року: сума боргу станом на 08.02.2023 року становить 315000 грн.; період прострочення відповідачем [PERSON] зобов`язання за договором позики від 20.06.2019 року є період з 21.06.2020 року по 08.02.2023 року, тобто по день подання позову до суду, що становить 963 дні, а тому 3% річних від простроченої суми боргу складає 24\~918,74 грн. ( 315000 грн. х 963 дні х 3% : 100%) : 365 днів. У період з 01.07.2020 року по 31.12.2022 року індексація на суму 315\~000.00 грн., де сукупний індекс інфляції = 99,40% х 99,80% х100,50% х101,00% х101,30% х100,90% х 101,30% х 101,00% х101,70% х100,70% х101,30% х100,10% х 99,80% х101,20% х100,90% х100,80 % х100,60% х101,30% х101.60% х104,50% х 103,10% х102.70% х103,10% х, 100,70% х\~101,10% х101,90% х102,50% х 100,70% х 100,70% = 143,352%, що становить за період липень 2020 грудень 2022 року. Інфляційні нарахування = 315\~000,00 грн. сума боргу; 143,352% - сукупний індекс інфляції/ 100% - 315\~000,00 грн. сума боргу + 136\~558, 04 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 08.02.2023 року становить 451\~558,04 грн. (сума боргу 315000 грн. + 136558,04 грн. сума збитків від інфляції). Загальна сума заборгованості відповідача по розписці від 20.06.2019 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на день звернення із позовом до суду становить 476476,78 грн. Розрахунок 3% річних по розписці від 10.08.2020 року: прострочена сума зобов`язання згідно з договором позики від 10.08.2020 року становить 20\~000 доларів США, строк повернення боргу наступив 10.08.2021 року. Період прострочення відповідачем [PERSON] зобов`язання за договором позики від 10.08.2020 року є період з 11.08.2021 року по 08.02.2023 року, тобто день подання позову до суду, що становить 547 дні, а тому 3% річних від простроченої суми боргу складають 989,09 доларів США, (20000 доларів США х 547 дні х 3% : 100%) : 365 дні. Загальна сума заборгованості [PERSON] по розписці від 10.08.2020 року з урахуванням 3% річних становить 20989,09 доларів США. У відповідності до\~статті 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог\~статті 192 ЦК України\~гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом\~статті 524 ЦК України\~грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у\~статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України,\~хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться також у постанові\~Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц. Зокрема у вказаній постанові зроблено висновок про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст.\~1046, ч. 1 ст.\~1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] частину позики отримав у іноземній валюті, тому до стягнення з нього підлягає сума позики, виражена у валюті зобов`язання - доларах США. Статтею 629 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved