Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Ріальто» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 03.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс інновація» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210303-35872-1, за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну карту, емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача, за умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням договору та отримання кредиту. У відповідності до Порядку, визначеному ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір був підписаний 03.03.2021 р., шляхом введення одноразового ідентифікатора 130992, в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет Кредитні кошти були відправлені відповідачу 03.03.2021 р. на платіжну карту № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору. 17.06.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №17/06/21-Р/М-3 від 17.06.2021 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінанс інновація» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» прийняло належні ТОВ «ФК «Фінанс інновація» права вимоги до відповідача за кредитним договором №210303-35872-1 від 03.03.2021 р. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру права вимог підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною Договору про відступлення права вимоги. Відповідно до Додаткового договору, Актів приймання-передачі прав до Договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 р., ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» набуло право грошової вимоги з [PERSON] , розмір якої станом на 26.09.2023 року становить 23188,00 грн. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК ««Ріальто» заборгованість за кредитним договором, сплачений судовий збір та витрати на оплату правової допомоги Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення від 01.12.2023 р. «адресат відсутній за вказаною адресою», в подальшому 22.12.2023 р. 24.01.2024 р. повідомлявся, шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме. Відзив від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків: Предметом спору в даному провадженні є договірні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 03.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс інновація» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210303-35872-1, за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну карту, емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту, річна ставка 726,35% (а.с. 20-22). Кредит було надано, згідно з Внутрішніми правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Фінанс інновація», затвердженого наказом директора ТОВ «ФК «Фінанс іновація» (а.с. 30-45). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №210303-35872-1 від 03.03.2021 р. (а.с. 25), Витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua (а.с. 26-28), Довідкою №67769 від 10.07.2023 р., наданою «Девелопмен інновейшинс» [PERSON] не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками (а.с. 29). Відповідно до договору про відступлення права вимоги №17/06/21-Р/М-3 17 червня 2021 р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» ТОВ «ФК «Фінанс інновація» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» прийняло належні ТОВ «ФК «Фінанс інновація» права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №210303-35872-1 від 03.03.2021 р. (а.с. 62-66). Відповідно до Додаткового договору №1 (а.с. 67), Актів приймання-передачі прав (а.с. 68-69). до Договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 р., ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» набуло право грошової вимоги з [PERSON] , розмір якої станом на 26.09.2023 р. становить 23188,00 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за кредитом; 2388,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками, відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожний день користування кредитом за період з 03.03.2021 р. по 02.04.2021 р. (включно); 16800 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками, відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту, за кожний день прострочення, за період з 03.04.2021 р. по 31.07.2021 р. (включно), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно отриманої на запит суду інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк», на [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 03.03.2021 р по 08.03.2023 р. та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] (а.с. 128). Крім того надана суду Виписка по рахунку № [NUMBER] за період з 03.03.2023 р по 08.03.2021 р. (а.с. 129-134). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом, та не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв дії ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови, які є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти за її користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав своїх обов`язків за договором в строки, передбачені Кредитним договором. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Ріальто», ні на рахунки попереднього кредитора. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Ч.1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд розглядає справу на основі наявних у матеріалах справи доказів. Згідно з витягом з реєстру боржників, наданих позивачем, взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором відповідач не виконав, не здійснивши жодного платежу, у зв`язку з чим виникла заборгованість. У матеріалах справи також відсутні будь-які об`єктивні дані, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов`язання за даним правочином, відповідач не виконав зобов`язання у строк, що є порушенням зобов`язання, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. На день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним кредитом, суду не надано. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо повного задоволення вимог позивача, який просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором. Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до\~ч.3\~ст.141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує,\~зокрема,\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи;\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial