Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

І. Описова частина. Стислий виклад позовних вимог позивача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 16.10.2023 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь завдану йому майнову шкоду (збитки) вчиненням кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, в розмірі 2717,3 гривень та завдану моральну шкоду вчиненням кримінального правопорушення передбаченого в розмірі 10000,00 гривень. Свій позов сторона позивача обґрунтовує тим, що вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 ( один) рік. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому [PERSON] було завдано матеріальну шкоду в розмірі 2717,30 грн. Також він вважає, що йому було завдано моральну ( немайнову) шкоду в розмірі 10 000 грн., що спонукало позивача звернутись до суду з даним позовом. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином. Доказів про наявність поважних причин своєї неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не надала . Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2023 відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) учасників справи та призначено судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2024 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачка у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подавала, про причини неподання суду відзиву не повідомляла, зустрічного позову не пред`являла, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Мотивувальна частина. Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2023 справа ЄУН 387/492/23 [PERSON] , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. Зі змісту вироку, [PERSON] 17 грудня 2022 року у денний час, яка разом з потерпілим [PERSON] перебувала за місцем знаходження банкомату, що по вул. Поповича в с. Піщаний Брід Новоукраїнського району Кіровоградської області , з метою перевірки балансу його банківської картки та чекала на появу світла для відновлення роботи банкомату, виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне заволодіння грошовими коштами [PERSON] , які знаходилися на його банківській картці № [NUMBER] . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, який було введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та в подальшому неодноразово продовжено, [PERSON] шляхом вільного доступу, використовуючи надану їй потерпілим вищевказану банківську картку та пін-код до неї, у вказаний день та час пішла до магазину « Колосок », що по вул. Поповича в с. Піщаний Брід Новоукраїнського району Кіровоградської області , де розрахувалася карткою потерпілого № [NUMBER] за продукти харчування на суму 308,9 грн, після чого пішла до магазину «Роднічок», що по вул. Поповича в с. Піщаний Брід Новоукраїнського району Кіровоградської області , де також розрахувалася вказаною карткою за продукти харчування на суму 908,4 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення [PERSON] зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши потерпілому [PERSON] майнову шкоду, на загальну суму 1217,30 гривень. Крім того 18 грудня 2022 року у денний час у [PERSON] , яка мала при собі банківську картку № [NUMBER] з пін-кодом до неї потерпілого [PERSON] та перебувала у магазині «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», що по вул. Перемоги, 62 м. Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, виник злочинний корисливий умисел направлений на повторне таємне заволодіння грошовими коштами [PERSON] , які знаходилися на вказаній банківській картці. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, який було введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та в подальшому неодноразово продовжено, [PERSON] перебуваючи у вказаному магазині у вказаний час, використовуючи банківську картку № [NUMBER] з пін-кодом до неї потерпілого [PERSON] шляхом вільного доступу на касі здійснила зняття готівки в сумі 1500,00 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення [PERSON] зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши потерпілому [PERSON] майнову шкоду, на суму 1500,00 грн. Вирок суду набрав законної сили 19.05.2023 ( а.с.8-9). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (справа № 761/29966/16-ц). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2023 справа ЄУН 387/492/23, встановлено, що [PERSON] 17 грудня 2022 року у денний час, шляхом вільного доступу розрахувалася карткою [PERSON] за продукти харчування на суму 908,4 гривень. Крім того 18 грудня 2022 року у денний час [PERSON] , яка мала при собі банківську картку з пін-кодом до неї потерпілого [PERSON] та перебувала у магазині «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», що по вул. Перемоги, 62 м. Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, на касі здійснила зняття готівки в сумі 1500,00 гривень. [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, а також на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок суду набрав законної сили 19.05.2023 ( а.с.8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 2717,30 грн, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Разом з тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. У рішенні від 12.07.2007 у справі «Станков до Боргарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд вважає доведеним, що дії відповідачки 17.12.2022 та 18.12.2022 були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу [PERSON] було завдано моральну шкоду так як між діями відповідачки, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, є причинно-наслідковий зв`язок. Судом встановлено, що умисними діями відповідачки [PERSON] позивачу [PERSON] завдані матеріальні збитки, внаслідок чого останній, будучи особою похилого віку, отримав стрес, хвилювався, а також порушився його звичайний уклад життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути співмірним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу або збагачення. Позивач [PERSON] оцінює компенсацію за нанесену їй моральну шкоду відповідачкою у розмірі 10 000 грн. Разом з тим, позивачем у повній мірі не доведено підтвердження заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, викликаних діями відповідачки у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, що повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій відповідачкою, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, що є пропорційною та достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачкою позивачу моральну шкоду. Щодо судового збору, слід зазначити таке. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в дохід держави. Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 16, 22 ,1166, 1177 ЦК України,

Outcome: partial