Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

31 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2020 року №161/2109/19 неповнолітню [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, та призначити покарання: -за ст.122 ч.1 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі; -за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання до відбуття неповнолітній [PERSON] у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року повністю звільнено неповнолітню [PERSON] від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Неповнолітню [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, та призначити покарання: -за ст.122 ч.1 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі; -за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання до відбуття неповнолітній [PERSON] у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року повністю звільнено неповнолітню [PERSON] від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Цивільний позов потерпілої [PERSON] до неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнути із законного представника неповнолітньої [PERSON] [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2136,99 гривень та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Стягнуто із законного представника неповнолітньої [PERSON] [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2136,99 гривень та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. На виконання вищенаведеного вироку суду, в частині цивільного позову до [PERSON] , судом був виданий виконавчий лист, який перебуває наразі на примусовому виконанні в органах ДВС. Позивач зазначає, що з часу ухвалення вироку [PERSON] рішення суду не виконав, матеріальну та моральну шкоду їй не відшкодував. Посилаючись на приписи ст.625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 9\~448,02 грн., які нараховані нею за період з 05 листопада 2020 року по 24 жовтня 2023 року. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. У судове засідання сторони не прибули, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не прибув у судове засідання та не подав відзиву на позов, на підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивщи письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2020 року №161/2109/19 неповнолітню [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, та призначити покарання: -за ст.122 ч.1 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі; -за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання до відбуття неповнолітній [PERSON] у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року повністю звільнено неповнолітню [PERSON] від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Неповнолітню [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, та призначити покарання: -за ст.122 ч.1 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі; -за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання до відбуття неповнолітній [PERSON] у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року повністю звільнено неповнолітню [PERSON] від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Цивільний позов потерпілої [PERSON] до неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнути із законного представника неповнолітньої [PERSON] [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2136,99 гривень та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Стягнуто із законного представника неповнолітньої [PERSON] [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2136,99 гривень та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. На виконання вищенаведеного вироку суду, в частині цивільного позову до [PERSON] , судом був виданий виконавчий лист, який перебуває наразі на примусовому виконанні в органах ДВС, ВП №№63767718, 63767633. З довідок державного виконавця від 25 жовтня 2023 року слідує, що відповідач частково виконав рішення суду по відшкодування матеріальної шкоди і його заборгованість по ній становить 2\~005,99 грн. По моральній шкоді рішення суд не виконане повністю. Відповідач не надав суду будь-яких доказів виконання ним вироку суду. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки починаючи з дати набрання вироком суду законної сили [PERSON] не відшкодував у повному обсязі матеріальну та моральну шкоду позивачу, суд дійшов висновку, що на підставі ст.625 ЦК України з нього слід стягнути 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 9\~448,02 грн. за період з 05 листопада 2020 року по 24 жовтня 2023 року та задовольнити позов повністю. Зважаючи на те, що суд повністю задовольнив позов, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн., який був сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved