Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 21 лютого 2008 року, актовий запис № 57. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути судові витрати із відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 лютого 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, за час якого у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Позивачка із Відповідачем не проживають однією сім`єю близько 5 місяців та не ведуть спільне господарство, у сім`ї були постійні сварки та конфлікти. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. В результаті позивачка втратила до відповідача почуття поваги та любові. Примирення між сторонами неможливе, а подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім цього вказує, що відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на неповнолітніх дітей і не виконує своїх батьківських обов`язків. Відповідач офіційно не працює, однак, має стабільний із того, ще займається таксуванням. Ухвалою від 15.11.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 07.12.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвалою від 07.12.2023 сторонам надано термін на примирення строком на один місяць, провадження у справі зупинено. Ухвалою від 08.01.2024 провадження у справі відновлено, розгляд справи призначено на 29.01.2024. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив такий задоволити. Поляснив, що незважаючи на надай термін на примирення, такого сторони не досягли, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не має бажання розлучатись, однак дійсно з дружиною разом не проживають, але примирення досягнути не можуть, дружина не хоче разом проживати і наполягає на розлученні. Утримувати дітей не відмовляється, хоч офіційно не працює, однак має заробіток і надає гроші дружині на утримання дітей. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено,\~що 21.02.2008\~ [PERSON] та\~ [PERSON] уклали\~шлюб,\~який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 57, свідоцтво серії [NUMBER] . Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Судом встановлено, що у сторін за час шлюбу народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), син [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Неповнолітні діти зареєстровані та проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою, виданою ОСББ «Єдність 104/1» 03.11.2023 року. Таким чином, суд, максимально враховуючи інтереси дітей,

Outcome: approved