Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд із позовом до Виногадівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виноградівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування заборони (архівний напис) на нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником незавершеного житлового будинку в [ADDRESS] . З метою розпорядження своїм майном, позивач звернувся до державного нотаріуса, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій і листом завідувача Виноградівської державної нотаріальної контори №229/01-16 від 07.09.2023 року повідомлено про наявність накладеної заборони на належний житловий будинок, що накладений Виноградівським комбінатом громадського харчування 20 липня 1988 року за №67. Зняти таку заборону нотаріус може тільки при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики. А якщо дану вимогу виконати неможливо - рекомендовано звернутися до суду, що передбачено п.5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як вбачається із історичної довідки архівного відділу Берегівської РВА, крайні дати діяльності Виноградівського комбінату громадського харчування січень 1968 року грудень 2003 року.\~ В червні 1992 року відбулася реорганізація комбінату, з 01 липня 1992 року із складу комбінату створено виробниче торгово-комерційне об`єднання громадського харчування «Харчовик». Згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.12.2003 року скасовано державну реєстрацію КП «Об`єднання «Харчовик», як суб`єкта підприємницької діяльності. Документи комбінату на державне зберігання в архівний відділ Виноградівської РДА не передавалися. Просить суд скасувати заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №1666308 зареєстровано 09.02.2005 року реєстратором - Виноградівською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження повідомлення, 67, 20.07.1988 Виноградівський комбінат громадського харчування об`єкту за адресою: [ADDRESS] та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно архівний запис №1666308 від 09.02.2005 року, який зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Виноградівської міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника міської ради, залишив вирішення даного споруд на розсуд суду. Представник третьої особи Виноградівської державної нотаріальної контори заяв та клопотань до суду не подавав. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта» з індексним номером 348808534, незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , на підставі Договору дарування від 26.11.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №3130 та посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. На вказане нерухоме майно накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 1666308; Зареєстровано: 09.02.2005 10:18:00 за №1666308 реєстратором: Виноградівська державна нотаріальна контора, 90300, Закарпатська обл., Берегівський р., м.Виноградів, вул. Миру, 51, (03143) 2-14-61; повідомлення, 67, 20.07.1988, Виноградівський комбінат громадського харчування; Об`єкт обтяження: невизначено, адреса: [ADDRESS] ; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 67, Архівна дата: 21.07.1988, Дата виникнення: 21.07.1988, ст.93. З відповіді Виноградівської державної нотаріальної контори від 07.09.2023 р. №229/01-16 вбачається, що зняти заборону на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , яка накладена Виноградівським комбінатом громадського харчування 20 липня 1988 року за №67 Виноградівська державна нотаріальна контора може тільки при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Пункт 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції. Таким чином, обтяження приватного нерухомого майна [PERSON] має бути обґрунтованим, оскільки безпідставне втручання у приватну власність особи, порушує його право на мирне володіння майном. Згідно з ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Як вбачається із історичної довідки №153 архівного відділу Берегівської РВА, крайні дати діяльності Виноградівського комбінату громадського харчування січень 1968 року грудень 2003 року.\~ В червні 1992 року відбулася реорганізація комбінату, з 01 липня 1992 року із складу комбінату створено виробниче торгово-комерційне об`єднання громадського харчування «Харчовик». Згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.12.2003 року скасовано державну реєстрацію КП «Об`єднання «Харчовик», як суб`єкта підприємницької діяльності. Документи комбінату на державне зберігання в архівний відділ Виноградівської РДА не передавалися. Таким чином, анулювання реєстрації Виробничого торгово-комерційного об`єднання громадського харчування «Харчовик», який був правонаступником Виноградівського комбінату громадського харчування, було проведено без правонаступництва. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та дані витяги з реєстру заборон. Надати державному нотаріусу повідомлення кредитора (Виноградівського комбінату громадського харчування) про погашення позики у позивача не має можливості, оскільки таке підприємство припинило діяльність. Відповідно провести державну реєстрацію припинення обтяжень речових прав, а саме зняття накладеної заборони Виноградівським комбінатом громадського харчування не має можливості. Позивач не може реалізувати право на розпорядження належним йому майном, вчинити юридично значимі дії, з якими пов`язано виникнення його особистих та майнових прав, а може усунути цю перешкоду не інакше як в судовому порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.2. постанови №5 від 03.06.2016 року Пленуму ВССУ, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. З врахуванням даних обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження належного йому нерухомого майна, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як спрямовані на ефективне відновлення його порушених прав, безпідставне обтяження нерухомого майна [PERSON] порушує його право на мирне володіння належного йому об`єкту нерухомості. Враховуючи наведене,

Outcome: approved