Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування та як членів колгоспного двору, оскільки вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, так як право власності на зазначений будинок не зареєстровано. Позивачі в судове засідання не з`явилися, але у своїх заявах просили суд розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Дмитрівської селищної ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. У визначений судом строк відзив на позов не подали. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.20) [PERSON] померла [INFO] , підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.19 зварот). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.10.1956 року (а.с.22 зворот) та були батьками [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.19,22) [PERSON] помер [INFO] (а.с.23 зворот). Як вбачається зі змісту довідки за № 28, виданої 24.03.2023 року Дмитрівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області, домоволодіння за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого рахувались: голова двору [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] (а.с.18) Після \~смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відкрилася\~спадщина,\~до складу\~якої,\~окрім іншого,\~входить домоволодіння\~ за\~адресою: [ADDRESS] . Позивачі, як спадкоємці за законом у передбаченний законодавством шестимісячний термін прийняли спадщину після їх смерті, оскільки звернулися з відповідними заявами до нотаріуса. Зі змісту довідки, виданої 23.03.2023 року № 211 виданої КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстровано. Самочинного будівництва не виявлено (а.с.28). \~\~\~\~\~\~Згідно з технічним паспортом на будинок [ADDRESS] дане будинковолодіння збудоване у 1960-2000 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці. Його оціночна вартість становить 89371.61 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості22.03.2023 року (а.с.25-29). Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому Згідно\~статті 120 ЦК УРСР\~(1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Правила\~ст.563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на власність членів припиненого колгоспного двору. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 голов двору [PERSON] , дружині [PERSON] , сину [PERSON] , невістці [PERSON] , внуку [PERSON] , внуці [PERSON] належало право власності на зазначений житловий будинок як члени колгоспного двору в рівних частинах. Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до абз. 3 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~«У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачам [PERSON] та [PERSON] у реалізації спадкових прав після померлих в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення спадкодавцями за час життя права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 24). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] має право на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] та [PERSON] являється спадкоємцем за законом після померлго чоловіка [PERSON] має право на1/8 частину зазначеного вище будинковолодіння, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за ними право власності у відповідих частинах житлового будинку з надвірними будівлями після померлих [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом». Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». До 19\~січня 1996\~року \~згідно з\~Інструкцією \~про порядок\~ реєстрації\~ будинків\~та домоволодінь\~ у\~містах,\~селах і\~селищах міського\~типу \~Української РСР,\~затвердженої \~31.01.1996\~року Міністерством\~ комунального\~господарства УРСР,\~не підлягали\~реєстрації \~будинки і\~домоволодіння,\~розташовані в\~сільських населених\~пунктах,\~які адміністративно\~ підпорядковані\~ містам\~ або\~селищам міського\~типу,\~але до\~них не\~приєднані.\~ Обов`язок \~власників \~забезпечити державну\~реєстрацію права\~власності на\~ \~всі,\~без винятку\~ об`єкти\~ нерухомості,\~ введено\~лише з \~29.06.1998\~ року, коли набрала\~ чинності\~Інструкція \~про порядок\~ державної\~реєстрації права\~власної на\~об`єкти нерухомого\~майна,\~ що перебуває \~у власності\~ юридичних та\~фізичних осіб,\~затверджена \~Наказом \~Державного комітету\~ будівництва,\~архітектури \~та житлової\~політики \~від 09.06.1998\~року \~за №\~121.\~За таких\~обставин,\~права,\~набуті у\~власність \~до 29.06.1998\~року з\~дотриманням \~установленого порядку\~набуття,\~але без\~державної реєстрації,\~слід вважати\~такими,\~що виникли\~ та\~набуті в\~установленому порядку. Як члени колгоспного двору, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають право по 1/6 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказану частину будинку у передбаченому законом порядку позбавлені можливості через відсутність відповідних документів, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за ним слід визнати право власності по 1/6 частині, як членів колгоспного двору.

Outcome: approved