Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Адвокат Жарський Т.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. На обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зіслався на те, що на сторінці в соціальній мережі "Facebook" (режим доступу: [INFO]), аналіз якої дозволяє припустити, що вона належить [PERSON] , опубліковано допис з інформацією наступного змісту: «….бо у свій час за каденції п. [PERSON] селищна рада продала у власність ТзОВ «Свісс Кроно» ЧОТИРИ (!!!) ділянки площею відповідно 0,024 га, 0,0439 га, 0,1269 га та 0,7745 га! А ще цьому підприємству було передано в оренду цілих СІМ (!!!) ділянок площею відповідно 0,01 га, 0,0005 га, 0,0005 га, 0,027 га, 0,027 га, 0,385 га та 3,5423 га». У цьому ж таки дописі, зазначено: «…діяльність, п. [PERSON] більше нагадує політику подвійних стандартів, де правдою і не пахне. Бо спочатку переслідуються політичні інтереси, особисті питання, усунення опонентів, а вже потім - громада…». Таким чином, [PERSON] вважає, що відповідачем висловлено щодо нього твердження про те, що він є брехуном, а його діяльність, в якості селищного голови смт. Брошнів-Осада та відповідно депутата Івано-Франківської обласної ради є нічим іншим як переслідуванням особистих корисливих мотивів та інтересів. Зазначена у дописі інформація потрапила на простір соціальної мережі "Facebook", з нею ознайомилось щонайменше 75 (сімдесят п`ять) користувачів, 58 (п`ятдесят вісім) із яких зробили свої коментарі під дописом, а 50 (п`ятдесят) із них - пошири її у себе на особистих сторінках у соціальній мережі Facebook. Відповідно така інформація стала публічною. Поширенням вказаної інформації, відповідач створив негативну соціальну оцінку Позивача, зокрема в очах жителів смт. Брошнів-Осада Калуського району Івано-Франківської області, де він безпосередньо проживає та загалом серед користувачів соціальної мережі "Facebook". Зазначає, що відповідач є голою Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, а тому може формувати та впливати на суспільну думку жителів смт Брошнів-Осади. Позивач намагався врегулювати дану ситуацію та відповідно відреагував на допис відповідача шляхом направлення 10.08.2022 [PERSON] звернення, з метою з`ясувати достовірність поширеної інформації. 29.08.2022 надано відповідь на звернення, в якому відповідач вказав, що висвітлена в мережі "Facebook" інформація про передачу земельних ділянок у приватну власність є помилковою. Таким чином, відповідач визнав факт того, що інформація зазначена у дописі від 09.08.2022 поширена ним та є неправдивою та недостовірною. Беручи до уваги надану відповідачем відповідь від 29.08.2022, йому як фізичній особі та голові Брошнів-Осадської селищної ради було запропоновано публічно спростувати поширену у дописі від 09 серпня 2022 року в соціальній мережі "Facebook" недостовірну інформацію у той самий спосіб, яким вона була поширена. Однак, відповідач відмовився від досудового врегулювання спору, що в тому числі підтверджується копією відповіді на звернення від 07.11.2022 р. № 2553/06-29. Беручи до уваги усе зазначене вище, позивач [PERSON] вважає, що поширена в дописі інформація щодо нього, зокрема його політичної та професійної діяльності є недостовірною та неправдивою, а відтак порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Оскільки [PERSON] відмовився вирішити спір у досудовому порядку, порушені права позивача підлягають захисту у судовому порядку. Враховуючи викладене, позивач просить: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію про [PERSON] у вигляді фактичних тверджень, а саме: «....бо у свій час за каденції п. [PERSON] селищна рада продала у власність ТзОВ «Свісс Кроно» ЧОТИРИ (!!!) ділянки площею відповідно 0,024 га, 0,0439 га, 0,1269 га та 0,7745 га! А ще цьому підприємству було передано в оренду цілих СІМ (!!!) ділянок площею відповідно 0,01 га, 0,0005 га, 0,0005 га, 0,027 га, 0,027 га, 0,385 га та 3,5423 га», «...діяльність, п. [PERSON] більше нагадує політику подвійних стандартів, де правдою і не пахне. Бо спочатку переслідуються політичні інтереси, особисті питання, усунення опонентів, а вже потім - громада...», яка створена та викладена [PERSON] на власній сторінці в соціальній мережі Facebook у дописі від 09 серпня 2022 року. Зобов`язати [PERSON] публічно спростувати поширену у дописі від 09 серпня 2022 року, в соціальній мережі Facebook, недостовірну інформацію у той самий спосіб, яким вона була поширена. 08.03.2024 адвокат Комарницький Е.Г., діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. На обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилалися на те, що він перебуває на посаді голови Бошнів-Осадської селищної ради. 06 серпня 2022 року, [PERSON] - депутат обласної ради-голова бюджетної комісії Івано-Франківської обласної ради, на свої приватній сторінці в соціальній мережі "Facebook" (Фейсбук) «[PERSON] - голова бюджетної комісії Івано-Франківської обласної ради» із приєднаною загальною кількість читачів обсягом 14 тис за адресою посилання: [INFO] здійснив поширення інформації наступного змісту: ТОВ «СВІСС КРОНО» отримало висновок з ОВД щодо будівництва заводу з виготовлення смоли у Брошнів-Осаді. 1 липня 2022 р. ТОВ «СВІСС КРОНО» все ж таки отримало висновок з ОВД про допустимість провадження планової діяльності з будівництва відділення по підготовці смоли заводу ДСП в смт.Брошнів-Осада, по вул. 22 Січня, 83 . Таку інформацію я отримав 29 липня 2022 р. у відповідь на мій депутатський запит до Міністерства захисту довкілля та природніх ресурсів. На превеликий жаль, ТОВ «СВІСС КРОНО» не взяло до уваги величезний спротив громадськості щодо будівництва цього заводу у нашому селищі… Також дуже дивні дії вчинило керівництво Брошнів-Осадської ТГ: 17 лютого 2022 року [PERSON] «чемно`прозвітував генеральному директору ТОВ «СВІСС КРОНО» про інформування населення щодо оголошення початку громадського обговорення цього питання (копія листа додається). Однак ні на сайті громади, ні на публічній сторінці у "Фейсбук" така інформація з 14 лютого 2022 року і по сьогодні так і не з`являлась. Натомість ця інформація була розміщена лише на дошці оголошень в приміщенні селищної ради … На мою думку, керівництво Брошнів-Осадської ТГ повинно було доносити до населення цю інформацію всіма можливими і неможливими методами, адже здоров`я людей - безцінне Отже напрошується висновок: як кажуть у народі "мовчання - знак згоди!". Ось такою мовчазною згодою і допущено такий розвиток подій… Цим "повітрям" в майбутньому будемо дихати ми і наші з Вами діти Дякую всім мешканцям нашої громади та навколишніх сіл, які висловили своє невдоволення та обурення 31 жовтня 2021 року, вийшовши на протест проти будівництва у Брошнів-Осаді нового цеху з підготовки формальдегідної смоли. Дякую всім, хто організував збір підписів, та всім людям, які підписувались під зверненням в усі можливі інстанції щодо недопущення будівництва цього нового заводу Дякую кожному за активну позицію і небайдужість ! Адже в єдності - сила народу Слава Україні ! Дана публікація була поширена також у загальнодоступних групах: - «Типовий Калуш» з кількістю 80,8 тисяч учасників за адресою посилання: [INFO]; - «Оголошення Брошнів-Осада» з кількістю 80,8 тисяч учасників 4 тисяч учасників за адресою посилання [INFO] - «Брошнівський старостинський округ» з кількістю учасників 4 тисяч учасників за адресою посилання: [INFO] - «Рожнятівщина PROZORRO» з кількістю учасників 35,6 тис. тисяч учасників за адресою посилання [INFO] - «Брошнів-Осадська громада LIFE» з кількістю учасників 7,1 тис. учасників за адресою посилання [INFO] В загальному з даною публікацією змогли ознайомитись щонайменше понад 150 тисяч учасників не враховуючи поширень, які здійснили учасники групи на своїх сторінках, таким чином вона стала доступною необмеженому колу читачів. Зазначена публікація в частині допису: - «Також дуже дивні дії вчинило керівництво Брошнів-Осадської ТГ : 17 лютого 2022 року [PERSON] «чемно`прозвітував генеральному директору ТОВ «СВІСС КРОНО» про інформування населення щодо оголошення початку громадського обговорення цього питання. Однак ні на сайті громади, ні на публічній сторінці у Фейсбук така інформація з 14 лютого 2022 року і по сьогодні так і не з`являлась. Натомість ця інформація була розміщена лише на дошці оголошень в приміщенні селищної ради… На його думку, керівництво Брошнів-Осадської ТГ повинно було доносити до населення цю інформацію всіма можливими і неможливими методами, адже здоров`я людей - безцінне. Отже напрошується висновок: як кажуть у народі «мовчання - знак згоди!». Позивач [PERSON] зазначає, що вказана інформація є відкрито недостовірною та дескредитуючою, поширена з метою завдання шкоди його діловій репутації як голови селищної ради та приниження його честі і гідності. Публікація [PERSON] від [INFO] очевидно, не відповідає дійсності та не підтверджена належними і допустимими доказами; при цьому, поширена відповідачем інформація є цілеспрямовано направленою на створення певного негативного іміджу на в очах громадськості та повної дискредитації його діяльності як голови селищної ради. Зазначена публікація, яка містить недостовірну інформацію принижує його честь та гідність і завдає шкоди діловій репутації. [PERSON] є його попередником та раніше займав посаду голови БрошнівОсадської -Селищної ради, на даний час його обрано депутатом обласної Івано-Франківської ради. Вперше [PERSON] став головою Брошнів-Осадської ОТГ у 2017 - на перших виборах новоствореної ОТГ. До того очолював управління капітального будівництва Івано-Франківської ОДА. На місцевих виборах 2020 [PERSON] балотувався від політичної партії «Платформи громад» на посаду голови ОТГ та депутата Івано-Франківської обласної ради. На виборах голови ОТГ [PERSON] підтримали 67,67% виборців. Однак, [PERSON] відмовився від посади голови Брошнів-Осадської селищної ради та обрав мандат депутата обласної ради. Такі дії відкрито обурили виборців [PERSON] та виклики шквал критики в його сторону. Намагаючись всіляко втримати свій політичний рейтинг та контроль над громадою на наступні вибори ПП «Платформа громад» висунула кандидатом на посаду голови громади [PERSON] , який приходиться братом відповідача. Однак довіра виборців до [PERSON] була підірвана тому за результатами наступних виборів 24.01.2021 головою Брошнів Осадської селищної селищної ради поміж інший кандидатів було обрано його - [PERSON] , що відкрито не входило до планів [PERSON] , який підтримував іншого кандидата. Незадоволення таким розкладом подій, відповідач [PERSON] всіляко вміло намагається безпосередньо чи через інших осіб, завдати йому шкоди переважно морального характеру, шляхом використання свого службового становища та особистого розповсюдження недостовірної інформації, яка стосується його та не відповідає дійсності, з метою задоволення особистого та політичного інтересу. Тому для спростування поширеної відповідачем недостовірної інформації, він 09.08.2022 опублікував відповідь в якій намагався пояснити громадськості, що публікація відповідача не відповідає дійсності, наступного змісту: Дорогі жителі громади, Слава Ісусу Христу ! Змушений зреагувати на пост обласного депутата пана [PERSON] , основним лейтмотивом якого було те, що, мовляв, голова висловив мовчазну згоду з тим, щоб у Брошневі-Осаді було побудоване відділення по підготовці смоли ТзОВ «Свісс Кроно». Зрозуміло, що це не так. А заодно нагадаю, що кому, як не нашому обласному народному обранцю, належить виконувати важливе доручення наших виборців! Скажу навіть більше: у такий спосіб саме він зможе у певній мірі навіть виправити свої колишні, м`яко кажучи, помилки, бо у свій час за каденції п. [PERSON] селищна рада продала у власність ТзОВ «Свісс Кроно» ЧОТИРИ (!!!) ділянки площею відповідно 0,024 га, 0,0439 га, 0,1269 га та 0,7745 га! А ще цьому підприємству було передано в оренду цілих СІМ (!!!) ділянок площею відповідно 0,01 га, 0,0005 га, 0,0005 га, 0,027 га, 0,027 га, 0,385 га та 3,5423 га?! А ще й була спроба продати ділянку площею 3,5423 у приватну власність, знову ж таки ТзОВ «СВІСС Кроно», але щось обласному депутату тоді не «вигоріло». Тому й має нині згадуване підприємство достатньо місця, щоб будувати і розвиватися! А що таке «продати у власність», то вже маємо гіркий приклад «дороги на вул. Залізничну». А також нагадаю, що у той час, коли пан ІВАНІВ та його команда організували так званий протест проти будівництва заводу смол на ТзОВ «СВІСС «Кроно» біля Народного дому 31 жовтня 2021 року, який був більше подібний на бенефіс «Платформи громад» з участю двох обласних депутатів і прихильників партії, то й селищна рада теж не сиділа, як мовиться, склавши руки - ми також готували відповідні листи, порушуючи згадуване проблемне питання. Зокрема, ми направляли їх у Державну службу України з надзвичайних ситуацій, у Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (Міндовкілля), в управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської ОДА тощо. І в той час нам було вказано, що згідно з чинним законодавством органам місцевого самоврядування зборонено незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання (читайте витяг з відповіді з Міндовкілля). …Мене хвилюють коментарі в соцмережах до посту п. ІВАНІВА, де люди пишуть, що КРОНО треба закрити, вигнати, позбутись… Так, не можна дозволити розширювати у межах населеного пункту шкідливе виробництво, а вже існуюче потрібно змусити працювати згідно з усіма екологічними нормами. І тут нам необхідно діяти разом: і місцевій владі, і жителям громади, і обласним, і народним депутатам, а не кивати на крайнього, хто це має зробити… А в цьому випадку, що не кажіть, діяльність, п. [PERSON] більше нагадує політику подвійних стандартів, де правдою і не пахне. Бо спочатку переслідуються політичні інтереси, особисті питання, усунення опонентів, а вже потім - громада… Однак, у відповідь відповідач [PERSON] жодним чином не відреагував, та не видалив чи спростував свою публікацію поширену [INFO] , яка є недостовірною та такою, що принижує його, [PERSON] честь, гідність та ділову репутацію голови громади. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просить: Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка поширена [INFO] [PERSON] стосовно [PERSON] , на своїй сторінці « [PERSON] - депутат обласної ради-голова бюджетної комісії Івано-Франківської обласної ради» у мережі Фейсбук «Facebook» за адресою посилання: [INFO] : наступного змісту: Також дуже дивні дії вчинило керівництво Брошнів-Осадської ТГ: 17 лютого 2022 року [PERSON] «чемно» прозвітував генеральному директору ТОВ «СВІСС КРОНО» про інформування населення щодо оголошення початку громадського обговорення цього питання (копія листа додається). Однак ні на сайті громади, ні на публічній сторінці у Фейсбук така інформація з 14 лютого 2022 року і по сьогодні так і не з`являлась. Натомість ця інформація була розміщена лише на дошці оголошень в приміщенні селищної ради … Керівництво Брошнів-Осадської ТГ повинно було доносити до населення цю інформацію всіма можливими і неможливими методами, адже здоров`я людей - безцінне. Отже напрошується висновок: як кажуть у народі «мовчання - знак згоди!». Ось такою мовчазною згодою і допущено такий розвиток подій… Просить зобов`язати [PERSON] спростувати поширену ним інформацію стосовно [PERSON] , шляхом розміщення в мережі інтернет Фейсбук « Facebook» на сторінці користувача « [PERSON] - депутат обласної ради-голова бюджетної комісії Івано-Франківської обласної ради» у мережі Фейсбук «Facebook» повідомлення наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ: За цією адресою в мережі інтернет Фейсбук «Facebook» було розміщено інформацію відносно [PERSON] , яка визнана судом недостовірною та такою, що порушує його право на повагу честі, гідності та недоторканості ділової репутації. Перепрошую та вибачаюсь за порушеннячесті, гідності та ділової репутації [PERSON] оприлюднення інформації щодо нього» та під спростуванням розмістити текст резолютивної частини рішення суду у даній справі дослівно, без редагування та скорочення. У поданому 03.04.2023 відзиві на позовну заяву [PERSON] , представник [PERSON] адвокат Жарський Т.В. вказав, що у зустрічному позові не зазначено та не обґрунтовано наявності порушених прав [PERSON] . Зустрічний позов не дає можливості чітко зрозуміти, яка саме інформація, зазначена [PERSON] у мережі "Facebook" принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]., а також яка саме інформація з наведеного допису є недостовірною. Зазначив, що допис [PERSON] , опублікований [INFO] на його сторінці у соціальній мережі «Facebook» (режим доступу:[INFO] не містить інформації, яка б грубо порушувала особисті немайнові права [PERSON] , вказаний допис містить суб`єктивну оцінку діяльності керівництва Брошнів-Осадської ТГ. [PERSON] обґрунтовував власну суб`єктивну думку, не порушуючи при цьому особистих немайнових прав [PERSON] . Зі змісту опублікованої та поширеної [PERSON] інформації вбачається, що вона не містить фактичних даних, а за своїм змістом є оціночним судженням, яке є вираженням суб`єктивної думки. Тому, такі судження не можуть бути визнані недостовірною інформацією. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. 07.06.2023 адвокат [PERSON] - Комарницький Е.Г. у судовому засіданні подав заяву про уточнення позовних вимог у частині назви сторінки у мережі Фейсбук «Facebook» користувача « [PERSON] - депутат обласної ради-голова бюджетної комісії Івано-Франківської обласної ради на «[PERSON]». Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2022 первісну позовну заяву прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. 03.02.2023 ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області задоволено заяву про самовідвід судді, цивільну справу передано для визначення головуючого судді. 06.02.2023 ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. 08.03.2023 від представника [PERSON] - адвоката Комарницького Е.Г. надійшов зустрічний позов. 13.03.2023 ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. Розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. 03.04.2023 від представника позивача відповідача [PERSON] - адвоката Жарського Т.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому заявник просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання 08.02.2024 учасники справи не з`явилися. Представники подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] на сторінці « [PERSON] - депутат обласної ради-голова бюджетної комісії Івано-Франківської обласної ради» у мережі Фейсбук «Facebook» за адресою посилання: [INFO], яка належить [PERSON] , опубліковано допис з інформацією наступного змісту: Також дуже дивні дії вчинило керівництво Брошнів-Осадської ТГ: 17 лютого 2022 року [PERSON] «чемно» прозвітував генеральному директору ТОВ «СВІСС КРОНО» про інформування населення щодо оголошення початку громадського обговорення цього питання (копія листа додається). Однак ні на сайті громади, ні на публічній сторінці у Фейсбук така інформація з 14 лютого 2022 року і по сьогодні так і не з`являлась. Натомість ця інформація була розміщена лише на дошці оголошень в приміщенні селищної ради … На мою думку, керівництво Брошнів-Осадської ТГ повинно було доносити до населення цю інформацію всіма можливими і неможливими методами, адже здоров`я людей - безцінне. Отже напрошується висновок: як кажуть у народі «мовчання - знак згоди!». Ось такою мовчазною згодою і допущено такий розвиток подій… Ні позивач - відповідач [PERSON] , ні його представник не заперечували з приводу опублікування ним вказаного допису. Крім того, судом встановлено, що 09.08.2022, на сторінці в соціальній мережі "Facebook" (режим доступу: [INFO]), яка належить [PERSON] , опубліковано допис з інформацією наступного змісту: «….бо у свій час за каденції п. [PERSON] селищна рада продала у власність ТзОВ «Свісс Кроно» ЧОТИРИ (!!!) ділянки площею відповідно 0,024 га, 0,0439 га, 0,1269 га та 0,7745 га! А ще цьому підприємству було передано в оренду цілих СІМ (!!!) ділянок площею відповідно 0,01 га, 0,0005 га, 0,0005 га, 0,027 га, 0,027 га, 0,385 га та 3,5423 га». Ні відповідач-позивач [PERSON] , ні його представник не заперечували з приводу опублікування вказаного допису, саме ним. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ч. 1 ст. 201 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України). Тлумачення ст. 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо її застосування. Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві (стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06.10.2015). Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08.07.1986). Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Судження це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом-це передумова плюралізму поглядів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 753/13197/18 (провадження № 61-7891св21) зазначено, що: «недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 753/13197/18 (провадження № 61-7891св21) вказано, що: «суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованогоста. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08.07.1986). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 278/1638/19 (провадження № 61-3525св21). У постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18) зроблено висновок, що згідно зі ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи, або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес. За змістом ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності. Судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку». У постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 200/20351/18 (провадження № 61-21258св19) вказано, що: «вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію»). При зверненні до суду з позовом [PERSON] просить визнати недостовірною інформацію, поширену на сторінці [PERSON] в соціальній мережі "Facebook" (режим доступу: [INFO] наступного змісту: «….бо у свій час за каденції п. [PERSON] селищна рада продала у власність ТзОВ «Свісс Кроно» ЧОТИРИ (!!!) ділянки площею відповідно 0,024 га, 0,0439 га, 0,1269 га та 0,7745 га! А ще цьому підприємству було передано в оренду цілих СІМ (!!!) ділянок площею відповідно 0,01 га, 0,0005 га, 0,0005 га, 0,027 га, 0,027 га, 0,385 га та 3,5423 га» та зобов`язати відповідача публічно спростувати її. Суд враховує правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «фактів». Так, у п. 39 рішення ЄСПЛ від 28.03.2013 у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У п. 75 рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, інколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (справа Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11)». Дослідивши докази надані сторонами суд вважає, що інформація зазначена у дописі [PERSON] не є оціночними судженнями, оскільки її правдивість можна перевірити на предмет її дійсності. При цьому, суд враховуює, що [PERSON] на даний час є головою селищної ради, тому наявність чи відсутність угод про продаж чи оренду земельних ділянок, які укладалися між селищною радою та ТзОВ «Свісс Кроно» він міг особисто перевірити, тому поширена ним інформація не відповідає дійсності. Враховуючи викладене, за відсутності факту, що час за каденції п. [PERSON] селищна рада продала у власність ТзОВ «Свісс Кроно» ЧОТИРИ (!!!) ділянки площею відповідно 0,024 га, 0,0439 га, 0,1269 га та 0,7745 га! А ще цьому підприємству було передано в оренду цілих СІМ (!!!) ділянок площею відповідно 0,01 га, 0,0005 га, 0,0005 га, 0,027 га, 0,027 га, 0,385 га та 3,5423 га, то така публікація на сторінці [PERSON] у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) порушує особисте немайнове право [PERSON] , оскільки не відповідає дійсності, та підлягає спростуванню у спосіб заявлений позивачем [PERSON] . Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] , про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка поширена [INFO] [PERSON] стосовно [PERSON] , на своїй сторінці « [PERSON] » у мережі Фейсбук «Facebook», суд приходить до наступного. Опублікований допис містить інформацію наступного змісту: Також дуже дивні дії вчинило керівництво Брошнів-Осадської ТГ : 17 лютого 2022 року [PERSON] «чемно» прозвітував генеральному директору ТОВ «СВІСС КРОНО» про інформування населення щодо оголошення початку громадського обговорення цього питання (копія листа додається). Однак ні на сайті громади, ні на публічній сторінці у Фейсбук така інформація з 14 лютого 2022 року і по сьогодні так і не з`являлась. Натомість ця інформація була розміщена лише на дошці оголошень в приміщенні селищної ради … На мою думку, керівництво Брошнів-Осадської ТГ повинно було доносити до населення цю інформацію всіма можливими і неможливими методами, адже здоров`я людей - безцінне. Отже напрошується висновок: як кажуть у народі «мовчання - знак згоди!». Ось такою мовчазною згодою і допущено такий розвиток подій… [PERSON] , не заперечує публікації даного допису, при цьому посилається на те, що при висвітленні свого бачення ситуації та діяльності голови селищної ради він використав оціночні судження. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. В даному випадку суд враховує, що [PERSON] є головою селищної ради, тобто є публічною особою. У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. З метою підтвердження чи спростування аргументів позивача [PERSON] про те, що інформація, поширена на сторінці « [PERSON] » у мережі « [INFO] » є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями, як вказує відповідач [PERSON] , суд, оцінюючи характер такої інформації, враховує те, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири) і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за їх висловлення та вимагати їх спростування ( ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію»). Як вбачається з тверджень позивача [PERSON] , оспорювана інформація для нього є образливою та принизливою, однак, на думку суду вона поширена в межах допустимої критики, оскільки [PERSON] є селищним головою, тобто головною посадовою особою територіальної громади, яка здійснює публічну владу на місцевому рівні, та обирається територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо позивача є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, бо, позивач, обираючись на посаду селищного голови, вирішив апелювати до довіри громадськості та погодився «виставити» себе на публічне обговорення, чим «залишив себе відкритою для суворої критики і пильного нагляду з приводу того, як він виконує свої функції, і це той тягар, який позивач має прийняти в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Українська Прес-Група» проти України від 29 березня 2005 року, параграф 67). З огляду на це, суд, дослідивши та оцінивши в повному обсязі вказаний допис, вважає, що такі твердження є оціночними судженнями, оскільки ці вислови є лише критичною оцінкою певних фактів, які, будучи вираженням суб`єктивних думок і поглядів відповідача [PERSON] , не вказують на будь-які факти, які мають юридичне значення і які можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем [PERSON] не поширювалась недостовірна інформація, а вислови про [PERSON] є лише оціночними судженнями, які не можуть бути предметом судового захисту. Поширена [PERSON] інформація про [PERSON] ймовірно є неприємною для нього, однак вона не виходить за рамки суспільної моралі. Інформацію висловлено у формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації. Суд, враховуючи зроблені висновки під час розгляду справи, стверджує, що права та інтереси [PERSON] не було порушено відповідачем [PERSON] , а тому підстави для задоволення позову відсутні. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 24 Конституції України та ст. 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права і охоронювані законом інтереси. Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши правовий характер спірних правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, слід відмовити.

Outcome: dismissed