Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив позбавити [PERSON] . [INFO] , батьківських прав щодо нього, [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва про народження його батьками є [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.11.1996. Рішенням Козятинського міськрайонного суд Вінницької області від 19.12.2011 шлюб між його батьками було розірвано, а залишено проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу моя матір [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , а після укладання шлюбу з [PERSON] змінила на [PERSON] . Згідно з рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.08.2018 з його батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на його утримання стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно з урахуванням індексації. Аліменти батько сплачує нерегулярно, утворюється заборгованість із сплати аліментів. Батько не піклується про його фізичний і духовний розвиток, про його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з ним в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіта. На його думку, батько свідомо і тривало нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо нього, що є наслідком винної поведінки та підставою для позбавлення його батьківських прав. У зв`язку з досягненням ним 15 років він звернення до суду з даним позовом . Ухвалою суду від 12.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.09.2023 підготовче судове засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представники - [PERSON] та адвокат Сєчко В.Л. підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавав; повідомлявся шляхом направлення повістки та розміщення відповідного оголошення про виклик на сайті суду. Представник третьої особи просив розглядати справу у його відсутність; завчасно надав висновок щодо розв`язання спору. Суд, вислухавши позивача та його представників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.09.2007, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, та визначено місце проживання неповнолітніх дітей, зокрема [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.08.2018 у справі №133/887/18, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно з урахуванням інфляції на утримання сина - [PERSON] . вказане рішення постановою Вінницького апеляційного суду від 20.11.2018 залишено без змін. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , сума заборгованості зі сплати аліментів останнього станом на 31.01.2023 становить 12880,78 грн. Вказане також підтверджується листом начальника Козятинського ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), де вказано, що в провадженні відділу перебуває ВП [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого листа № 133/887/18 від 26.11.2018, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , сума заборгованості по яких станом на 31.01.2023 становить 12880,78 грн. Із довідки КП «Козятинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Козятинської міської ради» від 07.02.2023 вбачається, що [PERSON] до КП «Козятинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Козятинської міської ради» з питань лікування сина не звертався. Відповідно до характеристики, наданої директором та класним керівником учня 10-Б класу комунального закладу «Ліцей №1 ім. Т.Г. Шевченка Козятинської міської ради Вінницької області», [PERSON] виховується в неповній сім`ї, де вихованням сина займається мати. Батько не бере участі у вихованні сина. Жодного разу не був у закладі освіти. До матеріалів справи також долучено копію посвідки на постійне місце проживання [PERSON] на території України, із зазначенням, що останній має громадянство Молдови та інформацію щодо перетину державного кордону останнім. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради Вінницької області №31 від 31.07.2023 запропонововано виконавчому комітету Козятинської міської ради затвердити рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 03.08.2023 №224 затверджено рішення рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.ч. 4 - 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Отже, всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Будь-яких заперечень щодо спору відповідачем надано не було, хоча відповідачеві направлялись повістки про виклик в суд за місцем його проживання, а також він викликався до суду через сайт. Відтак, є усі необхідні підстави, передбачені законом, для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати понесені ним при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved