Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

У червні 2023 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , заявник) звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним його батька [PERSON] , [INFO] , (далі також - [PERSON] ) встановлення над ним опіки та призначення опікуна. На обґрунтування заяви вказав, що його батько є особою з інвалідністю 2 групи, у червні 2022 р. він переніс ішемічний інсульт, внаслідок чого втратив здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з поясненнями заявника батько втратив здатність висловлювати свої думки, плутає людей, періодично у нього спостерігаються напади агресії, а тому потребує постійного нагляду та догляду. Ухвалою від 14.06.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою від 13.09.2023 суд доручив Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві (Лівобережний київський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги) призначити адвоката для здійснення за призначенням представництва прав та інтересів [PERSON] при розгляді цієї справи. Ухвалою від 05.10.2023 суд призначив у справі психіатричну експертизу, проведення якої доручив експертам державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», та зупинив провадження у справі. 20.12.2023 від експертної установи надійшов висновок судово-психіатричного експерта, у зв`язку з чим ухвалою від 28.12.2023 суд поновив провадження у справі та призначив справу до розгляду в судовому засіданні. 31.01.2024 від органу опіки та піклування надійшло подання про призначення заявника опікуном його батька[PERSON] . З огляду на пояснення заявника щодо психічного та фізичного стану [PERSON] та з урахуванням позиції його адвоката суд визнав за можливе розглянути справу без виклику особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною. Заслухавши представника заявника, адвоката, представника органу опіки та піклування та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Батько заявника [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання, установленої довічно. Відповідно до пояснень заявника та згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта (№ 1229 від 28.11.2023) у червні 2022 р. [PERSON] переніс ішемічний інсульт, після чого змінився його психічний стан і порушилась поведінка - перестав цікавитись навколишнім, перестав орієнтуватись у часі і частково у просторі. При оглядах лікарі відмічали загальмованість, зниження когнітивних функцій, зниження орієнтації у часі та наявність мовних порушень. Зі слів сина, психічний стан батька погіршився протягом останніх шести місяців - він став агресивний, бився з доглядальницями, перестав орієнтуватися, не розуміє, де знаходиться, часом намагається вийти з квартири, свої дії не пояснює. На фоні лікування: родичів часом не впізнає, дезорієнтований у просторі, часі; їжу приймає самостійно; пересувається зі сторонньою допомогою; фізвідправлення не контролює, гігієнічні процедури не виконує, не одягається. Клінічним обстеженням [PERSON] установлено, що він самостійно не пересувається, активні рухи обмежені, контакт малопродуктивний через неврологічну патологію (афазія), увага привертається з деякими труднощами, на нетривалий час, на запитання відповідає кивком голови, після паузи, сенс деяких питань не розуміє, інколи смикає плечима, щоб показати, що відповіді немає, біографічні відомості не повідомляє, зміг показати на пальцях, що має двох дітей, один з них присутній, часом розгублений, оглядається по боках, інструкції виконує вибірково, сенс деяких з них не розуміє, починає плакати, мислення тугорухоме, інтелектуально- мнестичні функції знижені, критика відсутня. Згідно з вказаним висновком [PERSON] в теперішній час виявляє ознаки стійкого психічного захворювання у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з виразним психоорганічним синдромом (за МКХ-10 F-07.9) та за своїм психічним станом не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За приписами статті 41 цього Кодексу у зв`язку із визнанням фізичної особи недієздатною вона не вправі вчиняти правочини, тобто дії, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а одним із наслідків визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки. Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу дає Закон України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характер розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже з огляду на наявність у [PERSON] стійкого психічного захворювання, який повністю позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання його недієздатним. За приписами статей 58, 60 ЦК України у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює над нею опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Обставин, які перешкоджають заявнику виконувати обов`язки опікуна над батьком, судом не встановлено, а отже подання органу опіки та піклування суд визнає обґрунтованим. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Згідно з листом Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» вартість проведеної судово-психіатричної експертизи склала 5 379,40 грн. Зважаючи на положення частини другої статті 299 ЦПК України витрати, пов`язані з проведенням експертизи, слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved