Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У вересні\~2023\~року до\~суду звернувся\~позивач із\~позовом до\~ [PERSON] про\~усунення перешкод у зустрічах із дитиною та участі в її вихованні і розвитку. Позов обґрунтовано тим, що позивач з відповідачкою мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільної мови щодо виховання дитини та зустрічах дитини з батьком сторони не знайшли. На даний час дитина проживає з відповідачкою, остання не дає можливості позивачу бачитися з донькою та чинить усілякі перешкоди, що порушує не тільки права його, як батька, а й суперечить інтересам дитини. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити та розглядати справу без участі сторони позивача, відповідачка заяв чи клопотань не надавала. Відповідно приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що на даний час сторони разом не проживають, малолітня дитина сторін проживає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , та позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дітиною. Позивач при цьому на обліках у лікувально-профілактичних закладах не перебуває, працює, за місцем роботи характеризується позитивно. Вказане підтверджується висновком Органу опіки та піклування виконкому ПМР від 24.10.2023 року. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до частин 1 та 2 статті 159\~СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції дитині, яка розлучається з одним чи обома батьками, слід підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Отже, суд приходить до висновку, що саме спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї. Сімейний кодекс містить гарантії прав того, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні. Ними є, зокрема, відшкодування матеріальної і моральної шкоди тим, хто ухиляється від виконання договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Рівності обов`язків мати, батька щодо дитини кореспондує рівне право дитини на виховання з боку матері та батька. Особисті немайнові права і обов`язки щодо дитини виникають в матері і батька з моменту народження дитини і припиняються з досягненням її повноліття. Згідно з частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Позивач, будучи батьком вказаної дитини, прагне спілкування із ними, оскільки участь у вихованні та розвитку останньої є його правом та обов`язком. Суд вважає, що зазначений позивачем порядок участі у вихованні ставить його у нерівний стан з відповідачем та позивачем не доведено, що саме такий розпорядок буде в інтересах дитини. Визначаючи порядок участі позивача у спілкуванні з дитиною суд вважає, що права батьків є рівними, але в першу чергу слід виходити з інтересів дитини. З огляду на зазначене, порядок часті у вихованні дитини слід змінити. Отже, на підставі всього вищевикладеного, звертаючи увагу на те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння, зважаючи на висновок органу опіки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та вбачає за необхідне встановити порядок участі позивача у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , враховуючи стан здоров`я дитини, її бажання та погодні умови наступним чином: - побачення позивача з дитиною перший та третій тиждень кожного місяця з 16:00 год п`ятниці до 20:00 неділі без присутності матері; - побачення позивача з дитиною в інші тижні кожного місяця з 16:00 середи до 20:00 п`ятниці без присутності матері; - у день народження батька [PERSON] з 14:00 до 20:00 без присутності матері; - щорічно з 14:00 01 січня до 20:00 05 січня без присутності матері; - у наступний день після дня народження [PERSON] , [INFO] , щорічно, без присутності матері; - в інші дні за спільною домовленністю сторін з урахуванням стану здоров`я дитини та її бажання. Відповідно до ч. 1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, враховуючи те, що позов було задоволено частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає половина судових витрат (1073 грн + 6500 грн) : 2 = 3786,80 грн.

Outcome: partial