Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

04 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити для [PERSON] додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Позов мотивований тим, що після смерті матері позивача [PERSON] , померлої [INFO] , залишилось майно на яке відкрилась спадщина, у вигляді квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована за нею на праві приватної власності Скадовським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 625 від 17.06.1996 року, в зв`язку з чим позивач звернулася до нотаріуса з заявою на прийняття спадщини де їй було відмовлено оскільки нею пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявила відповідні вимоги. На судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача на судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Пилипи Олександрівські Віньковецького району Хмельницької області, про що Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 143 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2023 року. Позивачка належить до першої черги спадкування, родинні зв`язки з померлою [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.10.1969 р. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21.10.1989 року Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, позивачка змінила прізвище на [PERSON] . Крім [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на даний час ніхто не звертався. Згідно із актами обстеження житлових умов, складеними Приватним підприємством «Сонячне» 12.03.2020 р. та 19.09.2023 р. [PERSON] на день смерті проживала без реєстрації у квартирі своєї доньки [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що спірне спадкове майно перебувало на тимчасово окупованій території, на якій не діяв жоден державний орган України, в тому числі, нотаріальний. Згодом позивач дізналася, що строки для прийняття спадщини були зупинені, у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.2023 року воєнного стану та до цієї норми внесено зміни якими вказаний строк було зупинено на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці які позивач пропустила, що слуговало підставою відмови нотаріусом. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивач вказує на, що окупація міста та не працюючий нотаріус за місцем прийняття спадщини слугували підставами пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт окупації міста, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивача, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved