Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивачка з відповідачем 12 березня 2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка повідомила, що протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Позивачка вказала, що тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та власними інтересами, сім`я фактично припинила існування, а примирення є неможливим. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачки із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 12.12.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 12.12.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. У судове засідання позивачка та відповідач не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Ухвалою суду від 01.02.2024 заяву позивачки про розгляд справи у її відсутність та підтримання нею позовних вимог повернуто позивачці без розгляду. Водночас, 15.01.2024 та 16.01.2024 від відповідача надійшли заяви про визнання ним позовних вимог та розгляд справи без його участі. Враховуючи вищевикладене, неявку позивачки та заяви відповідача, а також положення ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). Судом встановлено, що заяви відповідача про визнання ним позовних вимог надійшли до суду після початку розгляду справи по суті. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 15.12.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12.03.2011, актовий запис № 457. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 2) Судом встановлено, що позивачка з відповідачем від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 4-5) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладенесуд\~вважає за\~можливе розірвати\~шлюб між\~ [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~073, 60 гривень, що підтверджується квитанцією від 21.11.2023. (а.с. 3) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073, 60 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved