Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

27 листопада 2023 р. [PERSON] (далі: позивач) звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі: відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної вимоги позивач посилається на те, що 11.08.2018 р. вона зареєструвала шлюб із відповідачем, проте сімейні відносини не склалися через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Також зазначила, що наразі вони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, від сумісного проживання мають доньку [PERSON] . Вважає, що примирення між ними не можливе. 04.12.2023 р. вищезазначену позовну заяву залишено без руху. 11.12.2023 р. представником позивача подано заяву про усунення недоліків. 12.12.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова провадження у цивільній справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито, розгляд справи постановлено проводи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 26.12.2023 р. відповідачем подано заяву, відповідно до змісту якої він не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Частиною 5 ст.279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Приписами ч.4 ст.268 ЦПК України визначено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 11.08.2018 р. між позивачем та відповідачем у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстрований шлюб, актовий запис №3342, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 11.08.2018 р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 22.02.2019 р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Дослідивши матеріали справи, суд висновує: Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.24 СК України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.3 та ч.4 ст.56 СК України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Як передбачає ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.110 ЦК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільного господарства, клопотань про надання часу на примирення не заявлено. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved