Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

24.07.2023 року представник позивача [PERSON] , яка здійснює свої повноваження на підставі електронного ордеру серії АР №1088956 від 19.06.2023 року (а.с.8), звернулася до суду шляхом формування документу в системі "Електронний суд", із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача суму заборгованості у розмірі 40 562,15 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 лютого 2023 року між позивачем та [PERSON] було укладено, в електронній формі, договір кредитної лінії №00-6977811. Відповідно до умов цього договору, сторони домовилися про надання відповідачеві кредитних коштів в розмірі 10 500,00 грн., строком на 120 днів, з кінцевою датою повернення - 25 червня 2023 року або достроково. Відповідно до пункту 1.3.1 Договору позичальник зобов`язаний сплатити проценти на рекомендовану дату оплати - 17 березня 2023 року протягом дії кредитної лінії. Позичальник зобов`язався сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Також сторони домовилися на знижену процентну ставку - 1,13% від суми кредиту за кожен день користування (з 1 по 20 день включно) та на стандартну процентну ставку - 2,50% від суми кредиту (починаючи з 21 дня). Відповідно до п.2.2.1 Договору за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 500,00 грн. Тобто позичальнику перераховується сума кредиту 10 000,00 грн. за відрахуванням суми комісії. Кредитодавець свої зобов`язання виконав та надав обумовлені в договорі кредитні кошти, в той час як відповідач свої обов`язки щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, тому станом на звернення до суду з цім позовом заборгованість сягнула 40 562,15 грн., з яких 10 500,00 грн. - основна заборгованість та 30 062,15 грн. - заборгованість за процентами. Також представник просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 2 684,00 грн. судового збору та витрати на юридичну (правничу) допомогу в сумі 8 000,00 грн. Ухвалою суду від 28.07.2023 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі (а.с.50,52). 03.10.2023 року відповідач звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи для можливості отримати правову допомогу, при цьому додав ксерокопію паспорту, де його прізвище зазначено « [PERSON] », а ні як в позовній заяві « [PERSON] » (а.с.66-67). 12.10.2023 року представник відповідача Чаленко І.Д., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 10.10.2023 року, посвідченою старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Гергі С.Д., зареєстрованої в реєстрі за №20 (а.с.77), надав відзив на позовну заяву, в якому просить у позовних вимогах позивача відмовити у повному обсязі за наступних підстав. На думку представника відповідача позов подано особою, яка не має права її підписувати, адвокат Кузванова Р.Р. на підтвердження своїх повноважень надала тільки ордер, в той час як в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року по справі №303/4297/20 викладений висновок, що самопредставництво юридичної особи можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Окрім цього ідентифікаційний код юридичної особи вказаний в позовній заяві - 3613406197 - не є кодом ТОВ «Качай Гроші». Представник звертає увагу суду, що особою, яка подала позов жодним чином не підтверджено факту видачі кредиту. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які не надані суду. Наданий розрахунок заборгованості не є документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій і по суті є калькуляцією. Крім того, зважаючи на те, що ЗУ «Про електронно-цифровий підпис» 07.11.2018 року втратив чинність, не уявляється за можливим взагалі визначити порядок та підстави підтвердження виникнення правовідносин між сторонами, оскільки, в даному випадку на підтвердження отримання відповідачем оферти, не підлягає застосуванню і ЗУ «Про електронну комерцію», адже, згідно ч.2 ст.1 зазначеного Закону, його дія не поширюється на правочини, якщо однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа-підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, крім випадків коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину. Отже в даному випадку договір мало бути укладено в письмовій формі, проте матеріали справи не містять підтверджень відповідності вимогам закону щодо форми його укладання та жодного доказу на отримання відповідачем коштів. Також відповідно до правового висновку викладеного ВС-КЦС в Постанові від 23 травня 2022 року по справі №393/126/20, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 20.10.2023 року представник позивача [PERSON] надала до суду, шляхом формування документу в системі "Електронний суд", відповідь на відзив (а.с.82-83). У своїй відповіді представник зазначає, що відповідач помилково вважає, що адвокат не має право подати позовну заяву, але між позивачем та нею було укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги від 04 січня 2023 року (договір про надання юридичної (правничої) допомоги №04/01 від 04.01.2023 року (а.с.88-90)). Стосовно коду ЄДРПОУ то він дійсно був зазначений помилково, тому вона просить вважати вірним код ЄДРПОУ ТОВ «Качай гроші» - 41697872. Щодо підписання електронного кредитного договору відповідачем, то порядок укладення кредитного договору покроково зазначений в позовній заяві, що також узгоджується з практикою Верховного суду (Постанови від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі №732/670/19). Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну, особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Представник звертає увагу суду на те, що обов`язок довести, що спірні кредитні договори не підписані відповідачем лежить саме на ньому, а він не надав цьому твердженню жодного доказу. Не надано доказів, які б підтверджували шахрайське оформлення кредиту за персональними даними відповідача. Відповідач помилково вважає, що Закон України «Про електронну комерцію» не розповсюджується на фізичних осіб та посилається на ч.2 ст.1 цього Закону, дія якого не поширюється на правочини якщо однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа-підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, крім випадків, коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину. По тексту Закону зустрічається посилання на фізичну особу, в тому числі в ч.3 ст. 13 Закону зазначено, що реєстрація фізичної особи в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції означає надання нею згоди на використання та обробку її персональних даних і вчинення інших дій, передбачених ЗУ «Про захист персональних даних». Щодо перерахування коштів на рахунок відповідача, представник зазначає, що за спірним кредитним договором грошові кошти перераховані ТОВ «ФК «САН-РАЙЗ ФІНАНС», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Сity24» з відповідною ліцензією. Так як переказ коштів був здійснений платіжною системою, саме ТОВ «ФК «САН-РАЙЗ ФІНАНС» має право підтвердити перерахування коштів. Також в цей день представник - адвокат Кузеванова Р.Р. звернулася з клопотання про витребування доказів (а.с.85), та ухвалою суду від 02.11.2023 року це клопотання було задоволено, витребувано у Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» інформацію про повні реквізити карки [NUMBER] із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові власника цієї картки та чи було здійснено переказ грошових коштів 25.02.2023 року у розмірі 10 000,00 грн. на зазначену картку. 07.12.2023 року на адресу суду надійшов лист від АТ КБ «Приватбанк», в якому повідомлено, що надати відповідь на запитувану інформацію не можливо, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати вказану у запиті особу (а.с.102). 18.12.2023 року представник відповідача [PERSON] надав додаткові пояснення, в яких звертає увагу суду на те, що своє клопотання про витребування доказів представник позивача подала до суду не через систему «Електронний суд», що не відповідає вимогам Закону від 29 червня 2023 року №3200-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами». Також, запитуванні відомості за клопотанням представника позивача містять банківську таємницю та її може бути надано лише за згодою клієнта, про що зазначено в ст.62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а справи про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо фізичних осіб розглядається в порядку окремого провадження. Запит адвокатом було надано до АТ КБ «Приватбанк», а повідомлення на підтвердження зарахування коштів, - надання кредиту, ТОВ «ФК «Сан-Райз». При цьому, згідно п.2.2. наданого позивачем договору, датою надання кредиту є - дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 10 500,00 грн. на карту позичальника. Тобто позивач мав можливість надати первині документи на підтвердження надання кредитних коштів зі свого поточного рахунку, проте позивач таких документів не надав. В такому випадку не зрозуміло в якості кого взагалі фігурує ТОВ «ФК «Сан-Райз», адже, в жодному документі воно не значиться ані в якості гаранта, ані в якості посередника з надання фінансових послуг. 29.01.2024 року представник позивача Кузеванова Р.Р. надала на електрону пошту суду заяву, підписану ЄЦП, про розгляд справи без участі представника, не заперечувала проти заочного рішення (а.с.116). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу був повідомлений належним чином, його представник [PERSON] надав в судове засідання заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, на фіксуванні судового процесу не наполягав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Щодо представництва. Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Стаття 60 ЦПК України містить перелік осіб, які можуть бути представниками у цивільному процесі, а саме: представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Згідно з частинами 4,7 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На підтвердження своїх повноважень адвокат Кузеванова Р.Р. надала електронний ордер серії АР №1088956 від 19 червня 2023 року (а.с.8) та договір №04/01 про надання юридичної (правничої) допомоги від 04 січня 2023 року (а.с.88-90). Тобто представник підтвердила свої повноваження належними доказами відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України. Посилання представника відповідача на судову практику відносно само представництва не має відношення до даної справи, так як в інтересах позивача діє представник - адвокат, а ні самопредставник юридичної особи, як зазначено в ухвалі від 8 червня 2022 року у справі №303/4297/20 (провадження №14-105цс21). Щодо укладання договору. Судом встановлено, що 25.02.2023 року [PERSON] через інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ «Качай гроші» звернувся до цього товариства з анкетою-заявою на отримання кредиту, де зазначив свої особисті дані, суму кредиту, його строк та реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів. В той же день між ТОВ «Качай гроші», як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 00-6977811 у формі електронного документу на підставі анкети-заяви позичальника на отримання кредиту на відповідному інтернет-ресурсі https://kachay.com.ua. (а.с.9-14). З боку позичальника договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7384F, відправлено 25.02.2023 року о 13:45:18, введено 25.02.2023 року о 13:46:26 (а.с.14). Пунктами 1.1-1.3 вказаного кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає кредит у національній валюті на умовах передбачених Договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 10 500,00 грн. Строк дії Договору 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю у строк до 25 червня 2023 року, або достроково. Процентна ставка за користування коштами кредиту: 2,50% від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом - стандартна процентна ставка. Тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.4 Договору). Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. Відповідно до графіку повернення кредиту, який є Додатком №1 до вищевказаного кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю отриманий кредит до 25 червня 2023 року включно, сплативши в загальному розмірі 39 123,00 грн., з яких: 10 500,00 грн. - тіло кредиту, 28 623,00 грн. - проценти за користування кредитом. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ТОВ «Качай гроші»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк (фінансова установа) має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором та правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників ТОВ «Качай гроші», оскільки правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Так, у п.2.2 Договору кредитної лінії № 00-6977811 від 25.02.2023 року вказано, що датою надання/видачі Кредиту - дата перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 10 500,00 грн. на карту Позичальника № [NUMBER] , яка зазначається у форматі ХХХХХХ****ХХХХ, емітовану банком України (платіжна картка). При цьому за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію у розмірі 500,00 грн. На підтвердження перерахування коштів позивач надав повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс»» від 12.06.2023 року, відповідно до якого, 25.02.2023 року це підприємство здійснило успішне перерахування коштів на сайті https//kachay.com.ua/ на суму 10 000,00 грн., опис платежу - [PERSON] , номер карти [NUMBER] (а.с.43). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (чч.1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні». За таких обставин, вимоги, щодо тіла кредиту, суперечать приписам ст. 1049 ЦК України, згідно якої, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому надане позивачем повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс»» від 12.06.2023 року не відповідає даним вимогам, тому не може бути використане, як належний та допустимий доказ. Інших доказів перерахування грошових коштів за Договором кредитної лінії № 00-6977811 від 25.02.2023 року на картковий рахунок [PERSON] суду не надано. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги викладені позивачем у позові не знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами в судовому засіданні, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed