Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Лещенко С.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 79\~821, 82 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , якому надаються послуги з централізованого опалення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг станом на 01.02.2022 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 79\~821, 82 грн., що утворилась за період з 01.10.2015 року по 31.01.2022 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 04.01.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що за адресою: [ADDRESS] , за якою позивач просить стягнути заборгованість, він був зареєстрований з 15.02.2006 року по 27.04.2021 року. Станом на 19.07.2023 року відповідач за вказаною адресою не зареєстрований. Також відповідач вказує, що з позовної заяви та долучених до неї документів не зрозуміло, з якого саме порядку цін та тарифів позивач проводить розрахунок нарахувань, а тому неможливо перевірити ці дані та встановити чи дійсно ця сума заборгованості може бути пред`явлена до стягнення. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Також разом з відзивом на позовну заяву відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. У своїй заяві про застосування строків позовної давності відповідач зазначає, що позивач просить стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2015 року по 31.01.2022 року, тобто більше, ніж за сім років, а звернувся до суду лише в серпні 2023 року, хоча знав про наявність заборгованості. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 01.10.2015 року по 24.08.2020 року з підстав пропуску строку позовної давності. 10.01.2024 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує, що система опалення квартири відповідача є невід`ємною частиною системи опалення всього житлового будинку, що унеможливлює обмеження постачання теплової енергії. Нарахування за послуги з централізованого опалення по квартирах житлового будинку проводиться відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, які затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, якими передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, станом на 19.07.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не зареєстрований, він знятий з реєстрації 27.04.2021 року. Як вбачається з відомості нарахувань та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою відкрито на [PERSON] , борг за період з 01.10.2015 року по 31.01.2022 року становить 79\~821, 82 грн. Суд погоджується з наданими позивачем нарахуваннями за послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , проведеними на підставі постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630, за період з 01.10.2015 року по 31.01.2022 року. Відповідно до\~ч. 1 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання гарячої води та централізованого опалення, які регулюються\~ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,\~ЦК України, а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинними на час виникнення спірних правовідносин).\~ Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Стаття 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ч.1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до ст.ст. 7,8 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно зі ч.ч. 1, 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 67 ЖК України\~визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та п.п. 18, 20, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Відповідачем не спростовується факт надання позивачем послуг з централізованого опалення. Таким чином, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення є обґрунтованими та такими, що підтверджується наявними у матеріалах справі доказами. Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до заявлених позовних вимог. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оплата за послуги з централізованого опалення повинна вноситись щомісячно за надані послуги за минулий місяць. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України\~визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою до суду є 24.08.2023 року, а період нарахування заборгованості становить 01.10.2015 року по 31.01.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Оскільки заборгованість за послуги з централізованого опалення нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності з 01.10.2015 року по 01.04.2020 року. З відповідача підлягає стягненню заборгованість за період з 02.04.2020 року по 27.04.2021 року у розмірі 17\~224, 84 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. \~ Таким чином з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 579, 20 грн.

Outcome: partial