Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бачанського району Київської області про позбавлення батьківських прав та змінивши предмет позову прохала суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 20.04.2023 року справу прийнято до свого провадження. Ухвалою суду від 19.12.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, надали суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував та прохав врахувати наданий висновок. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.12,13,44,76-82ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, 30.03.2019 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Святошинським районним управлінням у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 30.03.2019 року, актовий запис №251. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 20.08.2019 року, актовий запис №492. Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за №21279 від 09.12.2021 року. З матеріалів справи вбачається, що матір`ю створені умови для проживання сина, облаштовано спальне місце , є куточок для ігор та місце для навчанні і розвитку. Дитина забезпечена всім необхідним для відпочинку та створені належні умови для розвитку. Позивач матеріально забезпечена, займає посаду менеджера з адміністративної діяльності Згідно з довідкою №3 від 04.06.2021 року дохід за період з 01.12.2020 по 31.05.2021 року склав 35 000 грн. З початку 2022 року відповідач не спілкується з сином, не сплачує призначені судом аліменти на утримання малолітнього сина, не цікавиться його життям, захопленням, тобто фактично припинив свою участь у вихованні та розвитку дитини. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2021 року по справі № 369/1649/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем вказане рішення не виконується, кошти на утримання сина не сплачуються. У Салтівському ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні знаходиться виконавчий лист щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості по с платі аліментів від 01.08.2023 року виданого Головним державним виконавцем Бойко О.О. , відповідач не сплачує аліменти з 28.05.2021 року. Станом на 01.08.2023 року сума заборгованості по сплаті аліментів становить 89464,29 грн. Відповідачем по справі [PERSON] надано до суду заяву в якій вказав, що він як батько дає свою вільну згоду на позбавлення батьківських прав та на подальше усиновлення його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказав, що правові наслідки подачі даної заяви йому роз`яснені. Вказана заява нотаріально посвідчена нотаріусом Кароліна Ясінська-Бакун за №1278/2022. Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області надано Висновок про доцільність позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від 27.11.2023 року за №3/02-3825, яким на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Бачанського району Київської області від 16.11.2023 року орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавити батька гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківськіх прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що останній протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, не піклується про нього, не забезпечує його матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити, що окрім того підтверджується висновком виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 16.11.2023 року, в якому також зазначено, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. З огляду викладеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved