Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, в якому просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, починаючи з 29.06.2023 р. по 28.09.2023 р. в розмірі 85 213,92 грн., стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2021 р. по справі № 757/72/21-ц позов [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 07.12.2020 р. № 362/ос «Про припинення трудового договору (контракту)» з [PERSON] , поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління « філії «Центр будівельно-монтажних робіт з експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», стягнуто з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 329 235,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 275,00 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. В частині витрат на професійну правничу допомогу Київським апеляційним судом було змінено резолютивну частину та доповнено новим абзацом, де зазначено про стягнення гонорару за позитивний результат розгляду справи в розмірі 5 000,00 грн. Рішення від 14.12.2021 р. набрало законної сили та Відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось. З огляду на те, що Відповідачем не було виконано вищезазначене рішення суду щодо поновлення Позивача на роботі, [PERSON] звернувся до суду в порядку ст. 236 КЗпП України із заявою про винесення ухвали. Відповідно до заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.05.2023 р. по справі № 757/18925/22-ц позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь [PERSON] 415 740, 64 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15.07.2021 р. по 29.03.2023 р. Також на розгляді Печерського районного суду м. Києва перебуває справа № 757/28478/23-ц щодо розгляду заяви Позивача про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, починаючи з 30.03.2023 р. по 28.06.2023 р. На даний час Позивача на роботі так і не було поновлено та не допущено до фактичного виконання трудових обов`язків, а отже рішення в цій частині не виконано. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2023 р. позовну заяву залишено без руху. 14.12.2023 р. до надійшло клопотання представника позивача [PERSON] на вимоги ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2023 р. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2023 року цивільну у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 24.01.2024 р. представник відповідача Лугова О.В. подала відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що на виконання рішення суду від 14.12.2021 р. по справі № 757/72/21-ц наказом № 176/ОС від 29.03.2023 р. Позивача поновлено на посаді заступника начальника управління виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» АТ «Українська залізниця» з 0812.2020 р. Але Позивач не вчинив жодних дій, що вказують на йог бажання поновитися на роботі, приступити до виконання трудових обов`язків. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача надав суду заяву розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Лугова О.В. в судовому засіданні заперечувала проти задовлення позову в поному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Вислухавши думу представника відповідача, дослідивши, матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2021 р. по справі № 757/72/21-ц позов [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 07.12.2020 р. № 362/ос «Про припинення трудового договору (контракту)» з [PERSON] , поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління « філії «Центр будівельно-монтажних робіт з експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», стягнуто з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 329 235,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 275,00 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. В частині витрат на професійну правничу допомогу Київським апеляційним судом було змінено резолютивну частину та доповнено новим абзацом, де зазначено про стягнення гонорару за позитивний результат розгляду справи в розмірі 5 000,00 грн. Як зазначає Позивач, Відповідачем не було виконано вищезазначене рішення суду щодо поновлення Позивача на роботі, [PERSON] звернувся до суду в порядку ст. 236 КЗпП України із заявою про винесення ухвали. Відповідно до заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.05.2023 р. по справі № 757/18925/22-ц позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь [PERSON] 415 740, 64 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15.07.2021 р. по 29.03.2023 р. Також на розгляді Печерського районного суду м. Києва перебуває справа № 757/28478/23-ц щодо розгляду заяви Позивача про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, починаючи з 30.03.2023 р. по 28.06.2023 р. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нібито на даний час Позивача на роботі так і не було поновлено та не допущено до фактичного виконання трудових обов`язків, а отже рішення в цій частині не виконано. Відповідно до ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За змістом ст. ст. 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Слід зазначити, що посилаючись на те, що рішення суду від 14.12.2021 р. № 757/72/21-ц не виконано щодо поновлення на роботі, Позивач звернувся до суду із заявою про винесення ухвали в порядку ст. 236 КЗпП України про стягнення заробітку за час затримки виконання рішення. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.05.2023 р. по справі № 757/18925/22-ц позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь [PERSON] 415 740, 64 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15.07.2021 р. по 29.03.2023 р. 07.06.2023 р., в межах процесуального строку, встановленого ст. 284 ЦПК України, АТ «Українська залізниця» подало заяву про перегляд заочного рішення № 757/18925/22-ц. 28.09.2023 р. судом розглянута заява АТ «Українська залізниця» про перегляд заочного рішення та ухвалено залишити без задоволення зазначену заяву. 27.10.2023 р. Відповідачем подана апеляційна скарга на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.05.2023 р. по справі № 757/18925/22-ц. У позовній заяві Позивач зазначив, що на час звернення до суду його на роботі так і не поновлено та не допущено до фактичного виконання трудових обов`язків. В матеріалах справи міститься копія Наказу № 176/ОС від 29.03.2023 р., яким Позивача поновлено на посаді заступника начальника управління виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» АТ «Українська залізниця» з 08.12.2020 р. Позивач зазначає своє місце проживання на тимчасово окупованій території України, а саме: [ADDRESS] , де не працюють підприємства поштового відділення України. Відповідачем на електронну адресу Позивача та в месенджері WhatsApp, які Позивач вказував в своїх заявах по справам № 757/72/21-ц та 757/18925/22-ц, з телефону інженера відділу управління персоналом ВСП Лиманська дирекція» [PERSON] , були направлені повідомлення від 02.02.2023 р. № 898/44, від 29.03.2023 р. № 898/225, від 20.04.2023 р. № 898/262 про необхідність з`явитися до ВСП «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» для поновлення на роботі, визначення робочого місця, функціональних обов`язків та наказ від 29.03.2023 р. № 176/ОС про поновлення на роботі за рішенням суду. Актами від 29.03.2023 р. та 20.04.2023 р. підтверджено факт направлення листів та наказу про поновлення на роботі. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 28.06.2023 р. у справі № 757/48467/21-ц, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Позивачем не було волевиявлення до поновлення на роботі, що підтверджується актами, складеними працівниками ВСП «Лиманська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Українська залізниця» від 30.12.2021 р, 18.01.2023 р., 24.02.2023 р., 30.03.2023 р., 24.04.2023 р., 21.06.2023 р., 14.07.2023 р., 17.08.2023 р., 14.09.2023 р.., 16.10.2023 р., 16.11.2023 р., 21.12.2023 р. та табелями обліку використання робочого часу, з відмітками про неявку [PERSON] на роботу з нез`ясованих причин (НЗ). Окремо слід зазначити, що реалізація права працівника на поновлення на роботі за рішенням суду складається не тільки з обов`язку роботодавця виконати рішення суду, але і з обов`язку працівника з`явитися до роботодавця, щоб приступити до роботи, та надати роботодавцю трудову книжку для несення до неї запису про визнання наказу, яким працівника було звільнено, недійсним, і про поновлення на роботі. Позивачем не надано жодного доказу, що, з моменту ухвалення Печерський районним судом м. Києва рішення по справі № 757/72/21-ц від 14.12.2021 р., він звертався до Відповідача для поновлення на роботі на виконання цього рішення. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed