Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

позов зареєстрований судом 22.11.2023 року і мотивований тим, що 22.10.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22.10.2021-100004233, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5\~000 грн. на строк 42 дні, із датою повернення кредиту 03.12.2021 року, зі сплатою відсотків та поверненняv кредиту згідно графіка. Кредит був наданий у формі електронного переказу на реквізити, вказані позивачем у заявці на видачу кредиту, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Сторони домовились, що неустойка становить 100 грн. за кожен день прострочки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг, тому заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 22.10.2021-100004233 від 22.10.2021 року станом на 01.11.2023 року становить 10\~600 грн. (ця сума складається із основного боргу 5\~000 грн. та процентів 5\~600 грн.). Комісія, пов`язана з видачею кредиту за договором від 22.10.2021 року, сплачена відповідачем в повному обсязі. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 22.10.2021 року № 22.10.2021-100004233 в загальній сумі 10\~600 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві зазначила про розгляд справи у відсутності представника. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно за останнім відомим місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.10.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22.10.2021-100004233, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами договору, кредит наданий на умовах строковості, платності і поворотності. Відповідач отримала кредит в сумі 5\~000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, на строк 42 дні, із датою повернення кредиту - 03.12.2021 року, зі сплатою відсотків та поверненням кредиту згідно графіка. Сторони домовились, що кредит та відсотки за користування кредитом мають бути сплачені трьома траншами: 04.11.2021, 18.11.2021, 02.12.2021 року, загальна вартість кредиту 9\~200 грн. Кредит був наданий у формі електронного переказу на реквізити, вказані позивачем у заявці на видачу кредиту, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Сторони домовились, що неустойка становить 100 грн. за кожен день прострочки. Позивач визнав, що комісія, пов`язана з видачею кредиту за договором від 22.10.2021 року, сплачена відповідачем в повному обсязі. Згідно п.7.1, у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 5.7 кредитного договору. Згідно п. 8.3, позичальник зобов`язалась повернути кредитодавцеві кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення. Також одноразовим ідентифікатором відповідач підписала пропозицію на укладення кредитного договору, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, заявку, додаток до анкети, паспорт споживчого кредиту. Відповідач умови кредитного договору не виконала, кредит не повернула, відсотки не сплатила. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення з [PERSON] кредитного договору № 22.10.2021-100004233 від 22.10.2021 року та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 5\~000 грн. В зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 22.10.2021 року, права позивача порушені і підлягають захисту. Відповідно до наданих розрахунків заборгованості, які не були оспорені відповідачем, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 22.10.2021-100004233 від 22.10.2021 року станом на 01.11.2023 року становить 10\~600 грн. (ця сума складається із основного боргу 5\~000 грн. та процентів 5\~600 грн.). Враховуючи наведене, те, що станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, загальна сума боргу 10\~600 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~147, 20 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією від 21.11.2023 року.

Outcome: approved