Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] \~звернулася до\~Лозівського міськрайонного\~суду Харківської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~та неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів\~за Договором\~від 09.01.2020\~року про\~визнання місця\~проживання дітей\~та участь\~батьків у\~їх вихованні,\~з посиланням\~на ті\~обставини,\~що 09.01.2020\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~Договір про\~визначення місця\~проживання дітей\~та участь\~батьків у\~їх вихованні,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Мельниченко\~Т.Б. Згідно п.6.1 Договору встановлено, що Батьком щомісячно, на трьох [PERSON] разом, перераховуються грошові кошти в розмірі 7 000.00 гривень, тобто на утримання кожної дитини по 2333,33 грн. Перерахування аліментів в розмірі 7000,00 гривень буде здійснюватися Батьком на банківську картку Матері № [NUMBER] в ПриватБанку, щомісячно, але не пізніше 25 числа кожного місяця. Пунктами 10, 12 Договору від 09.01.2020 року встановлено, що Батьки мають право вимагати дотримання іншим з них своїх обов?язків, пов?язаних з вихованням та утриманням Дітей. Усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між Батьками. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів. він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. З 01.01.2022 року Відповідач припинив перераховувати на банківську картку Позивача визначену п. 6.1. Договору. Зазначений факт визнається Відповідачем, що підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2023 року, в якому постановлено стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. Позивачем з метою досудового врегулювання спору було направлено Відповідачу вимогу від 26.09.2023 року про сплату заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2022 р. по 30.07.2023 р. у загальному розмірі 132 774 гривні 19 копійок. В зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів за Договором від 09.01.2020 про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б., зареєстрованого в реєстрі за №40, у розмірі 132774,19 грн. та неустойку (пеню) за несплату аліментів за Договором від 09.01.2020 про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б., зареєстрованого в реєстрі за №40, за період з 01.02.2020 по 26.10.203 року у розмірі 132774,19 грн. Ухвалою судді від 10 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що враховуючи дані умов договору ним регулярно перераховувалися на картку матері у розмірі 7000,00 грн. на утримання дітей. В зв`язку з військовою агресією РФ проти України він був змушений виїхати, та будучи приватним підприємцем не маючи ніяких грошових надходжень не міг сплачувати грошові кошти згідно умов вище вказаного договору але надавав посильну матеріальну та фінансову допомогу. В той час п.7 вище вказаного Договору ...У випадку порушення термінів перерахування аліментів протягом 1 місяця, Матір подає документи на примусове стягнення аліментів із Батька в порядку, встановленому діючи законодавством. Враховуючи об`єктивні причини, військовий стан в Україні, відсутність стабільної заробітної плати він намагався виконувати умови даного Договору перераховуючи хоч не великі суми на утримання дітей, так ним було перераховано в період з 01.01.2022 р. по 30.07.2023 р. 12880 грн. 86 коп. В той час [PERSON] , звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області про стягнення з нього аліментів на утримання не повнолітніх дітей з 01.02.2022 року і до досягнення дітьми повноліття Рішенням якого від 05.09.2023 року справа №629/4156/23 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено частково та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 31.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття. В описовій частині даного рішення указано: ... При цьому суд зазначає, що необґрунтованою є вимога позивачки про стягнення аліментів за минулий час з 01.02.2022, оскільки відповідно до ч. 1ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 31.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивачкою не додано до позову належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів і що батько дітей ухилявся від їх сплати. 18.12.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник просила позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що Відповідач зазначає про те, що регулярно перераховував на картку Матері 7000 грн. на утримання трьох дітей на виконання п. 6.1. Договору від 09.01.2020 року - зазначена інформація не стосується предмету спору. Відповідач вказує, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України змушений був виїхати та не міг сплачувати грошові кошти згідно умови Договору, але надавав посильну матеріальну та фінансову допомогу, зазначає, що заборгованість за Договором від 09.01.2020 року охоплює період до початку військової агресії рф - період з 01.01.2022 року. Також зміна місця проживання та ризики пов`язані з ведення господарської діяльності Відповідачем жодним чином не відображаються на обов`язку, зокрема, батька утримувати власних дітей та виконувати п. 6.1. Договору від 09.01.2020 року. Крім того СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості за період з 01.01.2022 до 30.07.2023 з їх сплати та є підставою для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Заперечення Відповідача стосовно надання посильної матеріальної та фінансової допомоги не є свідченням виконання останнім зобов`язань згідно п. 6.1. Договору від 09.01.2020 року. Заперечення Відповідача щодо неможливості сплати аліментів внаслідок військової агресії рф та внаслідок цього неможливості отримувати грошові надходження як приватний підприємець не можуть прийматися до уваги, оскільки Відповідачем не доведено неможливість його працевлаштування, непридатності до військової служби у військовий час, у зв`язку із чим він не має можливості укласти контракт для проходження служби в ЗСУ або інших військових формуваннях, отримувати дохід і сплачувати аліменти за Договором від 09.01.2020 року. Щодо «намагань» Відповідача за твердженням останнього виконувати умови Договору та перерахувань в період з 01.01.2022 р. по 30.07.2023 р. По-перше, у п. 6.1. Договору від 09.01.2020 року чітко встановлено розмір аліментів, які підлягають до перерахування Відповідачем щомісячно до 25 числа кожного місяця 7000,00 грн. Щодо посилання Відповідача на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області, відповідач вказує на те, що позивачу відмовлено у стягненні аліментів за минулий період з посиланням на ч. 2 ст. 191 СК України. Однак заявлено позовну вимогу не пов`язану з невиконанням Відповідачем Договору від 09.01.2020 року, з огляду на що, суд з урахуванням імперативної норми ч. 2 ст. 264 ЦПК України був позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог. Щодо посилання Відповідача на ч. 4 ст. 82 ЦПК України, зазначає. що у справі № 629/4156/23 відмова Позивачу у задоволенні позовних вимог за період 01.01.2022 р. по 30.07.2023 р. була обумовлена не вірно обраним Позивачем способом захисту. В судовому засіданні позивач та представник позивача просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з викладених у позові та відповіді на відзив підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 09.01.2020\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~Договір про\~визначення місця\~проживання дітей\~та участь\~батьків у\~їх вихованні,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Мельниченко\~Т.Б. Згідно п.6.1 Договору встановлено, що Батьком щомісячно, на трьох [PERSON] разом, перераховуються грошові кошти в розмірі 7 000.00 гривень, тобто на утримання кожної дитини по 2333,33 грн. Перерахування аліментів в розмірі 7000,00 гривень буде здійснюватися Батьком на банківську картку Матері № [NUMBER] в ПриватБанку, щомісячно, але не пізніше 25 числа кожного місяця. Пунктами 10, 12 Договору від 09.01.2020 року встановлено, що Батьки мають право вимагати дотримання іншим з них своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням та утриманням [PERSON] . Усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між Батьками. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів. він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. 26 лютого 2020 Рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2023 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 31.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття. 26.09.2023 року [PERSON] направлено на адресу [PERSON] вимогу про сплату заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2022 року по 30.07.2023 року у загальному розмірі 132774,00 грн. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку, наданого позивачкою розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.01.2022 року по 30.07.2023 року складає 132774,00 грн. Відповідач не спростував твердження позивача, щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, також не надано відповідачем і доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментних зобов`язань за період з 01.01.2022 року по 30.07.2023 року докази існування незалежних від відповідача обставин, внаслідок яких виникла заборгованість зі сплати аліментів, у справі відсутні. Щодо посилання відповідача на те, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2023 року відмовлено у стягненні аліментів з 01.01.2020 по 30.07.2023, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно позовної заяви по справі № 629/4156/23, яка була досліджена в судовому засіданні, [PERSON] просила стягувати аліменти починаючи з 01.02.2022, вказаним рішенням позивачці було відмовлено у стягненні аліментів за минулий час та аліменти були стягнуті з моменту подання позовної заяви, тобто з 31.07.2023 року. Натомість вимоги даної позовної заяви стосуються стягнення саме заборгованості по аліментам згідно п. 6.1 Договору про визнання місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні до 30.07.2023 року. Доводи відповідача про те, що ним за період з 01.01.2022 по 30.07.2023 було сплачено 12880,86 грн. на утримання дітей, не спростовують того факту, що ним не в повному обсязі виконувались обов`язки передбачені Договором про визнання місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні. Так п. 6.2 Договору передбачено, що батьком додатково буде здійснюватися оплата 50% вартості: одягу/взуття, перебування дітей в дитячих дошкільних закладах, навчання, школах/гімназіях/ліцеях/коледжах/вищих навчальних закладах тощо, лікування, оздоровлення, відвідання Дітьми гуртків, цирку, кінотеатрів, театрів, клубів, екскурсій також проведення іншого дозвілля Дітей. Таким чином, суд дійшов висновку, що кошти в розмірі 12880,86 грн., які були перераховані за період з 01.01.2022 по 30.07.2023, були сплачені на виконання обов`язків передбачених п. 6.2 Договору, а не на сплату аліментів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з 01.01.2022 не виконує свої зобов`язання за Договором від 09.01.2020 року в частині сплати аліментів в розмірі 7000 грн., у зв`язку з чим на момент подачі позовної заяви до суду виникла заборгованість в розмірі 132774,19 грн. З рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2023 вбачається, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Тобто відповідач не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 7000 грн. починаючи з 01.01.2022 року. З огляду на викладене, враховуючи, що суд не встановив обставин, які б підтверджували відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків передбачених п. 6.1 договору про визнання місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні. Щодо стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів за Договором від 09.01.2020 року, суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, станом з 01.02.2022 року по 26.10.2023 року за [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів за Договором від 09.01.2020 року у розмірі 132774,00 гривень. Оскільки судовим розглядом не було встановлено, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, а відповідач достовірно знав про обов`язок сплати аліментів, суд доходить висновку про наявність підстав для покладення на відповідача як платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів підлягає розрахунку за формулою: Р=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+(An*1%*Qn), де: Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до ст. 20 СК України до вимог про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів позовна давність не застосовується. Таким чином, загальна сума неустойки (пені) становить 479583,55 грн. При вирішені суми пені за прострочення аліментів, суд виходить з того, що вимогами ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача пеню за прострочення аліментів за період з січень 2022 по липень 2023 року у розмірі 100 відсотків заборгованості, що складає 132774,00 грн. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, беручи до уваги висновок суду, який зазначений вище, про те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, в розмірі 1327,75 коп., а також у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави стягується судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved