Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 24.05.2021 у розмірі 102095,02 грн., з яких 70540,80 грн. основна сума боргу, 11473,02 грн. інфляційні втрати, 2446,70 грн. 3 % річних та 17635,20 грн. штраф (25 % від суми заборгованості), а також сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що він надав відповідачам у борг кошти в сумі 1920,00 доларів США зі строком повного погашення боргу не пізніше 24.05.2022 в м. Харків, на підтвердження чого було укладено договір позики. Відповідачі не виконали свої зобов`язання за договором та не повернули кошти у визначений строк, хоча на їх адресу направлявся лист-претензія, але жодної відповіді не отримано, тому позивач вимушений звернутися до суду. Грошові кошти були надані в іноземній валюті, і на день подачі позову за курсом долара сума боргу становить 70540,80 грн. Договором передбачена відповідальність у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання у вигляді штрафу у розмірі 25 відсотків від суми заборгованості на дату порушення зобов`язання, тому позивач просить стягнути штраф у розмірі 17635,20 грн., а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 11473,02 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 2446,70 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Також, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, за яким позикодавець передав у власність, а позичальники прийняли у власність суму у розмірі 1920,00 доларів США як солідарні боржники зі строком повного погашення боргу не пізніше 24.05.2022 в місті Харків. Факт укладення договору позики, а також отримання відповідачами визначеної грошової суми підтверджується підписаними договором позики та розпискою. Грошові кошти були передані в іноземній валюті. На день подачі позовної заяви курс долара складає 36,74 гривні за один долар, тому в гривневому еквіваленті сума заборгованості на момент подачі позовної заяви складає - 70540, 80 грн. Згідно із пунктом 2 Договору, позичальник свідчить, що отримав гроші від позикодавця згідно розпискою, ще до підписання договору. Відповідно до п. 4 Договору, погашення боргу повинно бути виконано в м. Харкові. Підтвердженням виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором - є розписка, складена позикодавцем. Договір вважається виконаним позичальником лише після отримання ним від позикодавця відповідної розписки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю грошові кошти, у сумі, визначеній в пункті Договору, - не пізніше 24.05.2022. Згідно із п. 7 Договору, у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром 25 процентів від суми заборгованості на дату порушення зобов`язання. Відповідачі не виконали свої зобов`язання за вищевказаним договором позики та не повернули грошові кошти у строк до 24.05.2022, Відповідачі у визначений строк кошти позивачу не повернули, тому на адресу відповідачів було направлено претензію з вимогою погасити заборгованість, однак жодної відповіді не отримано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми позичальнику. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чи відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлені строк (термін) і виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком інфляційного збільшення та 3 % річних, який наданий позивачем. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають непогашену суму боргу перед [PERSON] у розмірі 1920 доларів США, що еквівалентно, на день подачі позовної заяви за офіційним курсом Національного банку України, 70540,80 грн. Крім того, підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 11473,02 грн., 3 % річних у розмірі 2446,70 грн. та штраф у розмірі 25 % від суми заборгованості, передбачений договором позики, у розмірі 17635,20 грн. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, до того ж відповідачі не скористалися своїм правом та не надали відзив на позов і розмір заборгованості не оспорили. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved