Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

02.09.2019 КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з даною позовною заявою. 15.12.2022 до суду надійшло письмове клопотання від представника позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» Жданюк Т.С. в яких вона зазначила, що заперечує щодо вимог відповідача [PERSON] відповідно до яких вона просить суд застосувати позовну давність. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості доданого позивачем до позовної заяви, в період з 01.04.2016 по 01.03.2019 відповідач щомісяця проводив часткові оплати за отримані послуги з постачання теплової енергії. Здійснюючи оплату з заборгованості за послуги, відповідачі фактично визнали борг, що відповідно до ч.1,3 ст. 264 ЦК України є наслідком умови переривання позовної давності. Оскільки після переривання перебіг позовної давності починається заново, то відповідно до вимог про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.04.2016 по 01.03.2019 позовна давність не може застосовуватись. Відповідач зазначає, що позивачем надавалися послуги неналежним чином. Однак на підтвердження цього відповідачем не надано жодних доказів. Відповідачі не зверталися до позивача з приводу неналежного надання або ненадання послуг за період, за який просить зобов`язати визнати неналежно виконаним, тобто відповідачі не повідомляли позивача в порядку встановленому п.п. 33-39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, про низьку температуру в квартирі, тому перевірка представниками КПТМ «Криворіжтепломережа» не проводилася. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст..ст. 280-289 ЦПК України, ст. 1,7,9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 67,68,162 Житлового кодексу України, ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», п.18 Постанови КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», п.35-37 Постанови КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», просить задовольнити позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» та стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за централізоване опалення в сумі 40874,72 грн., а також 1921 грн. судового збору. Представник позивача Жданюк Т.С. в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідачі у судові засідання призначені на 29.12.2022, 01.02.2023, 14.03.2023, 11.05.2023, 21.06.2023, 04.09.2023, 19.10.2023, 11.12.2023, 29.01.2024, жодного разу до суду не з`явилися, станом справи не цікавляться, про день та час розгляду справи були повідомлені судом належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Згідно із ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу\~прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до\~правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані». Суди в своїй діяльності дотримуються національних та міжнародних норм, стандартів та принципів здійснення правосуддя з метою підвищення ступеня довіри суспільства до органів судової влади та суміжних правових інститутів (положення Стратегії реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленої Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015). Отже, сторони повинні утримуватись від використання прийомів, які пов`язанні із зволіканням у розгляді справи, та добросовісно і максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання справи. З огляду на вищезазначене, враховуючи необхідність у дотриманні розумних строків розгляду справи, суд прийшов до висновку, що відповідачі не користуються своїми процесуальними правами, а тому можливо проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, оскільки сторони зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. Заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2020 задоволено позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2022 скасовано заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2020 у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши\~\~письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,- ВСТАНОВИВ: Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в період з 01.04.2016 по 01.03.2019 були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та були зобов`язані сплачувати за надані послуги з постачання теплової енергії, що надаються позивачем. За період з 01.04.2016 по 01.03.2019 у відповідачів утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 40874,72 грн. (а.с.8). Спірні правовідносини регулюються наступним законодавством: Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.ч.1,\~2\~ст.526\~ЦК України,\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ч.ч.1, 2 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно ст.68\~ЖК України,\~наймач зобов`язаний\~ своєчасно\~ вносити\~ квартирну\~ плату\~ та\~плату за\~комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Позивачем дотримано умов постачання теплової енергії, вказані документи повністю узгоджуються між собою, і підстав піддавати їх сумніву суд не вбачає. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі, взятих на себе зобов`язань не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії. На підставі викладеного, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами слід вирішити за правилами ст.141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1921 грн. з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved