Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

09 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Згурівського районного суду Київської області з вище вказаним позовом. 03 травня 2023 року позивач подала заяву про уточнення позовної вимоги. 28 серпня 2023 року позивач подала заяву про уточнення предмету та підстав позову і позовних вимог. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить: визнати факт прийняття спадщини [INFO] [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) після смерті [PERSON] , а саме житлового будинку загальною площею 48 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, на якій розташований вказаний будинок, та займає разом з господарськими будівлями площу 0,03 га. Визнати її, [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий 10.07.1998 Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП [NUMBER] ), право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 48 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, на якій розташований вказаний будинок, та займає разом з господарськими будівлями площу 0,03 га, після смерті [PERSON] . Судові витрати просить покласти на позивача [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв батько позивача [PERSON] . В тому числі, [PERSON] успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку на якій безпосередньо розташований будинок розміром 0,25 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (до останніх змін нумерації будинків та назв вулиць, які проводилися у [ADDRESS] ). [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт від 29.08.2000, зареєстрований в реєстрі під № 24, згідно з яким все його майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, і на що за законом він мав би право, заповів [PERSON] . Після смерті батька позивач пропустила термін прийняття спадщини і прийняла її на підставі заяви від 25.07.2006 за письмової згоди дружини померлого та матері позивача [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 1272 ЦПК України, але не в повному обсязі, а лише на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; права на земельну частку (пай); права на майновий пай члена КСП; житловий будинок в [ADDRESS] ; грошові вклади в Ощадному банку України; мотоцикл. Тобто, житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, на якій безпосередньо розташований будинок, розміром 0,25 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (до останніх змін нумерації будинків та назв вулиць, які проводилися у [ADDRESS] ), отримані [PERSON] у спадок після смерті сестри [PERSON] , в повному обсязі успадкувала мати позивача [PERSON] , як спадкоємець першої черги, яка проживала зі спадкодавцем на момент його смерті. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт від 21.10.2010, зареєстрований в реєстрі під № 68, згідно з яким все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, і на що за законом вона мала би право, заповіла своїй дочці - [PERSON] . Заявою від 19 травня 2020 року позивач, на підставі вищевказаного заповіту, прийняла спадщину після смерті матері. Однак у заяві від 25.09.2020 вона не вказала про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частину спадкового майна, а саме на спірний житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. Її офіційну заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, завідувачем Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON] , було проігноровано і жодної відповіді у встановленому законом порядку на неї позивач не отримала. Крім того, мати позивача [PERSON] , також не отримувала свідоцтва про право на спадщину в частині успадкування житлового будинку з господарськими будівлями та земельну ділянку, на якій безпосередньо розташований будинок, розміром 0,25 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (до останніх змін нумерації будинків та назв вулиць, які проводилися у [ADDRESS] ). Ухвалою від 21.02.2023 відкрито провадження у справі, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою від 12.04.2023 задоволено клопотання позивача про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допит позивача в якості свідка та про витребування доказів. В підготовчому засіданні 06.09.2023 позивач відмовилась від допиту раніше заявлених свідків. Ухвалою від 09.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовну заяву в редакції уточненої позовної заяви від 28.08.2023 та надали пояснення аналогічні тим, що зазначені в позовній заяві. Представник позивача зазначив, що документи, які підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку, на якій розташований будинок, не збереглися. Проте є документи на будинок, а тому підлягає застосуванню ст. 120 ЗК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, попередньо направили заяви, в яких просили проводити розгляд справи по суті без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, зазначили, що пояснення по суті справи у них відсутні. Крім того, на оригіналах уточнених позовних заяви від 03.05.2023 та 28.08.2023 містяться власноруч написані відповідачами розписки, в яких вони повідомляють про отримання відповідних уточнених позовних заяв та про те, що заявлені позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять проводити розгляд справи без їх участі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, позивач [PERSON] показала, що останніх шість років до смерті матері вона проживала разом з матір`ю [PERSON] . Мати померла у 2020 році. Після смерті матері вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, успадкувала все, крім хати і землі, які належали [PERSON] . Батько також складав заповіт на її користь, однак із заявою про прийняття спадщини вона звернулася невчасно. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що [INFO] у віці 75 років померла [PERSON] (т. 1 а.с. 11 копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19.09.2003). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 17 січня 1992 року секретарем Середовської сільської ради народних депутатів Згурівського району Київської області Жигінас Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 4. Згідно із заповітом [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і на що вона за законом матиме право заповіла своїм племінникам в рівній долі: [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 139 копія заповіту). До складу спадщини, окрім іншого майна, входило право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м. На підставі рішення виконавчого комітету Середівської сільської ради Згурівського району Київської області № 16 від 16.03.2020 адреса будинку змінена на [ADDRESS] (т. 1 а.с. 15, 18 копії довідок, т. 1 а.с. 19-21, т. 2\~а.с. 135-137, т. 2 а.с. 167-170 копія погосподарської книги, т. 2 а.с. 134 інформація, т. 1 а.с. 22-23 копія рішення № 16 від 16.03.2020 з додатком). Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, стверджує,\~що до\~складу спадщини\~після смерті\~ [PERSON] \~входило також\~право власності\~на земельну\~ділянку для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~на якій\~розташований вказаний\~житловий будинок. Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В силу норми п. 5 Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За змістом ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1225 ЦК України (в редакції чинній на дату прийняття [PERSON] спадщини після [PERSON] ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Стаття 120 ЗК України врегульовує порядок переходу права на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 3 ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Тож, положення ч. 1 ст. 120 ЗК України поширюються на випадки переходу права власності на земельну ділянку, яка перебувала у приватній власності попереднього власника об`єкта нерухомого майна. При цьому, ст. 120 ЗК України має шістнадцять частин, кожна з яких регулює випадки переходу права на земельну ділянку за тих чи інших обставин, зокрема, в залежності від суб`єкта права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці (як відчужувача так і набувача) та суб`єкта права власності на саму земельну ділянку. Із загального аналізу ст. 120 ЗК України вбачається, що до набувача об`єкта нерухомого майна, що розміщений на земельній ділянці, переходить право на землю в тому обсязі, в якому воно належало попередньому власнику цього об`єкта нерухомого майна. Тобто, якщо земельна ділянка була у приватній власності власника об`єкта нерухомого майна, то таке право власності на земельну ділянку переходить до нового власника нерухомого майна. Якщо земельна ділянка належала власнику об`єкта нерухомого майна, що на ній розміщений, на праві користування, оренди тощо, то новий власник об`єкта нерухомого майна не набуває права власності на земельну ділянку, а набуває, відповідно, право користування, оренди тощо. Так само, з аналізу ст. 1218 та 1225 ЦК України вбачається, що спадкодавець не може передати спадкоємцю більше прав, в даному випадку, на земельну ділянку, ніж йому належало. З копії погосподарської книги села Середівка за період до 2005 року вбачається, що у приватній власності [PERSON] знаходився житловий будинок 1956 року побудови, загальною площею 48 кв.м, матеріал стін дерево, покрівлі шифер. У розділі IV «Земля у приватній власності та користуванні громадян» зазначено: всього землі 0,68 га, у т.ч.: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,03 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,65 га. При цьому, в погосподарській книзі чітко не зазначено, чи належала земельна ділянка [PERSON] на праві власності чи на праві користування (т. 1 а.с. 19-21 копія погосподарської книги). Відповідно до п. 33 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських (селищних) радах, затвердженої Наказом Держкомстату України від 17.07.2000 № 234 (втратив чинність на підставі Наказу Державного комітету статистики № 95 від 18.04.2005\~) у розділ IV "Земля в приватній власності та користуванні громадян", підрозділ А, щодо домогосподарства записується вся земельна площа різного цільового призначення за станом на 1 січня, що перебуває у власності і користуванні, включаючи землі, що взяті в оренду, всіх членів домогосподарства. Тобто, записи щодо земельних ділянок в даному розділі погосподарської книги не є належним доказом того, що зазначені земельні ділянки є приватною власністю того чи іншого члена домогосподарства. З копій погосподарських книг села Середівка за 2016-2020 роки та за 2021-2023 роки вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] (закреслено, виправлено на 16) належало [PERSON] . У розділі ІІІ погосподарської книги «Земля в особистому користуванні об`єкта на 1 січня» зазначено: «Площа земельних ділянок всього 0,80 га, з неї за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,55 га (т. 2\~а.с. 135-137, т. 2 а.с. 167-170 копія погосподарської книги). Відповідно до\~п.\~7.5\~Розділу III\~«Земля в\~особистому користуванні\~ об`єкта\~на 1\~січня» Інструкції\~з ведення\~погосподарського обліку\~в сільських,\~селищних та\~міських радах,\~затвердженої Наказом\~Державного комітету\~статистики України від 08.12.2010 № 491 (втратив чинність 27.05.2016 на підставі Наказу Державної служби статистики України від 11.04.2016\~ № 56) до цього розділу записується інформація про площу земельних ділянок, якими безпосередньо (особисто) користується об`єкт ПГО: як тих, що належать його членам на праві власності, так і тих, якими вони користуються за договорами оренди (включаючи ділянки з земель запасу, прилеглих до території місцевої ради). Площа земельних ділянок, які віддані в оренду за договорами, укладеними відповідно до чинного законодавства, до загальної площі землі, якою користується об`єкт ПГО, не включається. Аналогічного змісту норми щодо заповнення Розділу І «Земля в користуванні об`єкта на 01 січня» містяться в п. 6 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державна служба статистики України від 11.04.2016\~ № 56 (чинний). Тобто, записи щодо земельних ділянок в даному розділі погосподарської книги не є належним доказом того, що зазначені земельні ділянки є приватною власністю того чи іншого члена домогосподарства. Належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований спірний житловий будинок, належала спадкодавиці [PERSON] на праві власності, а відповідно, що таке право власності на земельну ділянку входило до складу спадщини після смерті [PERSON] , позивач не надала. Так само, в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, на яких правових підставах належала [PERSON] вказана земельна ділянка, що підтвердив представник позивача у судовому засіданні. До майна померлої [PERSON] в Згурівській районній державній нотаріальній конторі 10.06.2004 заведена спадкова справа № 256 (№ в ЄРЗСС 3480955) (т. 1 а.с. 123-142 копія спадкової справи). З копії спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв брат померлої та батько позивача - [PERSON] , як такий, що проживав із спадкодавицею [PERSON] на момент відкриття спадщини. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. газети «Сільські вісті» місцезнаходження якого Середівська сільська рада Згурівського району Київської області, розміром 5,62 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0037916 виданого 14.04.1997 (т. 1 а.с. 132 копія свідоцтва, т. 1 а.с. 133 копія довідки про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ). Право власності в порядку спадкування на спірний житловий будинок [PERSON] за життя не оформив. Спадкоємці за заповітом у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини не звернулися. [PERSON] помер до смерті [PERSON] , а саме [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2003 (т. 1 а.с. 136 копія свідоцтва). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а саме щодо спірного житлового будинку) 16.12.2020. Державний нотаріус Згурівської районної державної нотаріальної контори Саркісян О.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] з тих підстав, що [PERSON] пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини та у неї відсутні документи, що підтверджують право власності [PERSON] на спірний житловий будинок. Крім того, у листі-відмові нотаріуса зазначено, що оскільки ніхто зі спадкоємців за заповітом не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то свідоцтво про право на спадщину за законом було видано брату померлої [PERSON] . За даними архіву Згурівської районної державної нотаріальної контори спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] (т. 1 а.с. 141 відмова нотаріуса). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. В силу положень ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. В силу норми ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України (в редакції, чинній на дату прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] ) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (а.с. т. 1 а.с. 12 копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26.12.2005). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 29 серпня 2000 року секретарем Середівської сільської ради Жигінас Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 24. Згідно із заповітом [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці: [PERSON] (т. 1 а.с. 81 копія заповіту). До складу спадщини, окрім іншого майна, входило право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м, який [PERSON] успадкував після смерті своєї сестри [PERSON] . До майна померлого [PERSON] в Згурівській районній державній нотаріальній конторі 25.07.2006 заведена спадкова справа № 247 (№ в ЄРЗСС 40286131) (т. 1 а.с. 74-122 копія спадкової справи). З копії спадкової справи вбачається, що 25.07.2006 із заявами про прийняття спадщини звернулася дружина померлого та мати позивача [PERSON] , яка на день смерті [PERSON] постійно проживала з ним та в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що спадщину прийняла (т. 1 а.с. 76 копія заяви, т. 1 а.с. 92 копія довідки). В той же день, 25.07.2006, із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлого [PERSON] , на користь якої [PERSON] було складено заповіт. У заяві зазначається, що «право на обов`язкову частку в спадщині має дружина померлого [PERSON] , яка спадщину прийняла, проживала з чоловіком на час його смерті». [PERSON] пропустила термін прийняття спадщини та прийняла спадщину за згодою дружини померлого на підставі ч. 2 ст. 1272 ЦК України (т. 1 а.с. 75 заява [PERSON] , т. 1 а.с. 77 письмова згода [PERSON] ). Відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В силу положень ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). У п. 2.2 Рішення Конституційного Суду\~№ 1-рп/2014\~від 11.02.2014 зазначається, що за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому вона не є абсолютною. Принцип свободи розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту передбачає широкий обсяг правомочностей заповідача, згідно з якими він своїм волевиявленням може вплинути на зміст спадкових правовідносин. Однак застосування цього принципу обмежується законодавчо встановленою для окремої категорії спадкоємців гарантією, за якою, незалежно від змісту заповіту, особи, визначені в\~частині першій статті 1241 Кодексу, спадкують половину частки, яка належала б їм у разі спадкування за законом. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлений указаними положеннями Кодексу, є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім`ї чи найближчих родичів спадкодавця. Тобто,\~спадщину після\~смерті [PERSON] \~прийняли:\~ [PERSON] \~(розмір\~частки у\~спадщині 1/4),\~ [PERSON] \~(розмір\~частки у\~спадщині 3/4).\~ [PERSON] \~отримала свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на 3/4\~частини,\~а [PERSON] \~ свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~на 1/4\~частини спадкового\~майна.\~Проте,\~ні [PERSON] ,\~ні [PERSON] \~не оформили\~своїх спадкових\~прав нажитловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м, який спадкодавець [PERSON] успадкував після смерті своєї сестри [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON] (т. 1 а.с. 13 копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.02.2020). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 21 жовтня 2010 року секретарем виконкому Середівської сільської ради Згурівського району Київської області Мринською Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 68. Згідно із заповітом [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці: [PERSON] (т. 2 а.с. 91 копія заповіту). До складу спадщини, окрім іншого майна, входила 1/4 частина у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м, успадкована [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] . До майна померлої [PERSON] в Згурівській районній державній нотаріальній конторі 19.05.2020 заведена спадкова справа № 80/2020 (№ в ЄРЗСС 65845173) (т. 2 а.с. 1-125 копія спадкової справи). З копії спадкової справи вбачається, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно. Свої спадкові права на 1/4 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м, після смерті матері [PERSON] не оформила, свідоцтва про право на спадщину на це майно не отримала. Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розміщений за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за вказаною адресою знаходиться житловий будинок 54,2 м.кв., 1956 року побудови (а.с. 178-183, 184). Позивач [PERSON] не має змоги оформити свої спадкові права на спірний житловий будинок, оскільки в неї відсутні документи, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на цей житловий будинок. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог визнали в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1220, ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини з дня смерті спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем за життя цього права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її брат [PERSON] . Своє право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за життя не оформив. [INFO] помер [PERSON] . До складу спадщини входив, у тому числі, спірний житловий будинок. Після його смерті спадщину за заповітом прийняла його дочка [PERSON] (3/4 частини) та за законом його дружина (вдова) [PERSON] (1/4 частина, обов`язкова частка у спадщині). Право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування [PERSON] та [PERSON] не оформили. [INFO] померла [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, в тому числі, 1/4 частина спірного житлового будинку. Після її смерті спадщину за заповітом прийняла дочка позивач [PERSON] . Її спадкові права на це майно ніким не оспорюються. Об`єкти самочинного будівництва відсутні. Тобто, фактично [PERSON] набула право на 3/4 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] та на 1/4 частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Крім того, позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, на якій безпосередньо розташований спірний житловий будинок. Дослідивши наявні докази у справі, суд встановив, що позивач [PERSON] не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна\~ділянка,\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на якій\~безпосередньо розміщений\~спадковий житловий\~будинок,\~належала спадкодавиці\~ [PERSON] \~на праві\~власності,\~а відповідно,\~що таке\~право власності\~на земельну\~ділянку входило\~до складу\~спадщини після\~смерті [PERSON] \~та було\~успадковане в\~подальшому [PERSON] ,\~а після\~його смерті\~-\~ [PERSON] \~та [PERSON] . Щодо вимоги про визнання факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , а саме всього спірного житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, на якій розташований вказаний будинок, то цей факт не знайшов підтвердження в ході судового розгляду. Натомість, судом встановлено, що [PERSON] успадкувала 1/4 (обов`язкова частка) всього спадкового майна, що належала померлому [PERSON] , в тому числі 1/4 спірного житлового будинку. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи визнання позову відповідачами, суд вбачає за необхідне позов задовольнити частково. Визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом право власності на 3/4 частини житлового будинку загальною площею 48 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 48 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. За подання позову немайнового характеру позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн, та майнового характеру 2324,00 грн (а.с. 7, 8 квитанції). Судові витрати просила покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: partial