Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

19 вересня 2023 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] з листопада 2015 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , за життя заповіт вона не залишила, позивач являється спадкоємцем за законом четвертої черги, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, спадщину прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №415/02-14 від 24 липня 2023 року їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки та факт проживання однією сім`єю зі спадкодавицею. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності представника відповідача. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] з листопада 2015 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вони проживали як мати та донька, вели спільне господарство, [PERSON] доглядала за [PERSON] , готувала, купувала ліки, несла витрати на похорон. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 1972 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Уманець Н.І., зареєстрованого за №2-4221, та рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів №530 від 24 вересня 1980 року, що також підтверджено відповіддю на запит №856 від 04.12.2023 року, наданою КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71308591 від 30 січня 2023 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дружина [PERSON] , що підтверджено актовим записом про укладення шлюбу №763 від 18 листопада 1970 року. Інших спадкоємців, які заявили свої спадкові права, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією будинкової книги на вказаний будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 1972 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Уманець Н.І., зареєстрованого за №2-4221, та рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів №530 від 24 вересня 1980 року, що також підтверджено відповіддю на запит №856 від 04.12.2023 року, наданою КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 липня 2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], 1/2 частка якого їй належала на праві власності, та 1/2 частку якого вона прийняла після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71308556 від 30 січня 2023 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - [PERSON] . Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем однією сім`єю за однією адресою [PERSON] , у зв`язку із тим, що мала проблеми зі здоров`ям, постійно потребувала стороннього догляду, тривалий час вони мешкали з нею у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , де вели спільне господарство, робили ремонт в будинку, були пов`язані взаємними правами та обов`язками, тобто відносини які склались між ними були сімейними, отже вона має право на спадкування за законом як спадкоємиця четвертої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, що підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №415/02-14 від 24 липня 2023 року їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки та факт проживання однією сім`єю зі спадкодавицею. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved