Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

В грудні 2023 р. позивачка [PERSON] звернулась до суду до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області з позовом про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] помер [PERSON] , a/з про смерть № 374 від 31.03.2023 р., складений Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Останнім місцем реєстрації проживання [PERSON] було [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки №14-18/6/543 від 21.11.2023 р., виданої ЦНАП виконкому Лубенської міської ради. На момент смерті разом з померлим ніхто не був зареєстрований. Відповідно до акту, затвердженого старостою Вовчицького старостату [PERSON] та підписаного комісією у складі [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з кінця 2015 р. та до 29.03.2023 р., постійно проживав разом з нею, своєю названою сестрою, та її сім`єю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був зареєстрований за адресою, [ADDRESS] , але за цією адресою у нього зареєстровано тільки місце проживання. Останні майже 8 років він за місцем реєстрації не проживав, оскільки помешкання прийшло у стан, не придатний до проживання. Фактично ж, прочинаючи із жовтня 2015 р. він постійно проживав у її родині в селі Висачки Лубенського району. [PERSON] , до того як став проживати разом із її сім`єю, зловживав спиртними напоями, став хворіти, не міг собі дати раду та забезпечити себе всім необхідним, тоді вона вимушена була забрати його до себе, полікувала, «закодувала» від спиртного, після чого і стали проживати однією родиною. Разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний бюджет. [PERSON] став повноцінним членом її сім`ї. Вона вважала його своїм братом (по батькові), хоча батьківство щодо [PERSON] не було встановлено. Їх спільний батько, який помер у 1999 році, привіз його з росїї, де був на заробітках, у 80-х роках, з тих пір вона вважала його своїм братом, відносилась до нього, як до рідного. На момент смерті [PERSON] [INFO] , він проживав разом із її сім`єю, вона також здійснила його поховання. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки з кадастровим номером 5322881100:03:003:0918 площею 3.53 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ №876995), та за її заявою приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Тищенко І.В. було відкрито спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин з померлим. За таких обставин вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача - Лубенської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши надані докази, допитавши свідків, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що мається aктовий запис про смерть № 374 від 31.03.2023 р., складений Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (арк.спр.13). Останнім місцем реєстрації проживання [PERSON] було [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки №14-18/6/543 від 21.11.2023 р., виданої ЦНАП виконкому Лубенської міської ради. На момент смерті разом з померлим ніхто не був зареєстрований (арк.спр.14). Відповідно до акту, затвердженого старостою Вовчицького старостату [PERSON] та підписаного комісією у складі [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з кінця 2015 р. та до 29.03.2023 р., постійно проживав разом у садибі позивачки [PERSON] , зі своєю названою сестрою, та її сім`єю за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.15). Допитані свідки [PERSON] і [PERSON] зазначені обставини також підтвердили у судовому засіданні, додавши, що [PERSON] та [PERSON] разом вели спільне господарство, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 5322881100:03:003:0918 площею 3.53 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на його ім`я на право власності на земельну ділянку ЯИ №876995 (арк.спр.16). Згідно з постановою приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Тищенко І.В. від 10.10.2023 р. на майно померлого [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу № 80/2023, відповідно до матеріалів якої встановлено, що єдиною спадкоємицею померлого є позивачка [PERSON] . Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало померлому [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів їх родинних відносин (арк.спр.17). За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку - прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, суд, дослідивши всі надані докази приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] у [ADDRESS] , з кінця 2015 року і по день його смерті, тобто по [INFO] , що дає позивачці право на оформлення спадщини, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved