Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2023 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 30 серпня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні стосунки припинено, проживають окремо. Донька проживає разом з позивачем в орендованій квартирі та перебуває на її утриманні. Сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання дитини. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 грудня 2023 року, у вказаній цивільній справі головуючим суддею визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 28 грудня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість від представника відповідача, адвоката Зайцевої О.П., через систему «Електронний суд» надійшла заява, відповідно до якої просила розглядати цивільну справу без участі відповідача та його представника. Задовольнити позовні вимоги із додатковим зазначенням про стягнення аліментів на утримання доньки не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Зазначила, що відповідач не заперечує проти позову, однак викладені позивачем обставини не відповідають дійсності. З 23.01.2023 року відповідач був мобілізований до лав ЗСУ де перебуває на сьогодні, тому посилання позивача на проживання з відповідачем окремо є недоречними. При цьому, щомісячно відповідач здійснював та здійснює грошові перекази на рахунок позивача на утримання доньки, а також сплачує комунальні послуги та орендну плату за квартиру в якій мешкає дружина з донькою. Відповідач позов визнає, проти стягнення аліментів не заперечує, але із врахуванням норм законодавства, є необхідність у зазначені в резолютивній частині рішення про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 30 серпня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 545, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 9). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач у справі, що підтверджено відповідним записом в графі «Батько» свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 28 січня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 10). На момент звернення до суду, спільна дитина сторін у справі, мешкає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі, та перебуває на її утриманні. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, є працездатним, осіб похилого віку на утриманні не має. Доказів протилежного відповідно до своїх обов`язків за ст.ст. 43, 81 ЦПК України відповідач не надав. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дитини, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, дійшов висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її потреб, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів для\~дитини відповідного\~віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 26 грудня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1\~073,60 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved