Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Короткий зміст\~позову Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна про скасування рішення державного реєстратора. Позовні вимоги мотивує тим, що між ним та Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» був укладений Кредитний договір №2899 від 03.11.2005 року (з змінами віл 18.11.2005 та 06.11.2007 р), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 99000 доларів США, а Позичальник зобов`язався прийняти кредит, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі у строки до 02.11.2020 року. Вказує, що на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ним та відповідачем укладено Іпотечний договір від 04.11.2005 року. Зазначає, що відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки за цим Договором є квартира під номером [ADDRESS] . Стверджує, що право власності на предмет іпотеки, а саме вищезазначену квартиру належить на праві власності відповідачу на підставі рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни про державну реєстрацію від за індексним номером 60629990. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним і прийнятим з порушенням норм законодавства, а також порушує право власності позивача на нерухоме майно - предмет іпотеки, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Обгрунтовує викладене тим, що передача права власності на предмет іпотеки була можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя, однак, оскільки між сторонами, відповідно до вимог ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції закону, яка діяла на момент укладення іпотечного договору), не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, то перереєстрація права власності на підставі іпотечного застереження є незаконною. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не звертався до нього з вимогою про усунення порушень. Вказує також на те, що на його адресу відповідачем не було направлено повідомлень з зазначенням усіх складових заборгованості, останній обмежився лише зазначенням загальної суми заборгованості без зазначення її складових, що суперечить ст.ст. 7, 35, 37 Закону України «Про іпотеку» та вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та статті 35 Закону України «Про іпотеку». Зазначає, що відповідач не надав державному реєстратору/нотаріусу доказів невиконання боржником умов кредитного договору, а останній не встановив розміру вимоги за Кредитним договором, яка була задоволена шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає, що відсутність порушення кредитного та/або іпотечного зобов`язання, завищення іпотекодавцем суми боргу є підставою для скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. А тому, заявлені відповідачем права вимоги на суму 620499,51 доларів США не відповідають вимогам законодавства, оскільки нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки після закінчення строку кредитування, тобто після 02.11.2020 року, та відповідно є безпідставним, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось усупереч вимогам іпотечного договору, а також за відсутності в іпотечному договорі іпотечного застереження у розумінні ст. 37 ЗУ«Про іпотеку». Просить скасувати рішення державного реєстратора/приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.09.2021 за індексним номером 60629990, на підставі якого право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2466413973060) було зареєстровано за Товариством з обмежено відповідальністю «Кредитні ініціативи», а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного м. Чернівці від 26 червня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», адвокатом Цимбал В.І. 08 серпня 2023 року до суду скеровано відзив на позовну заяву. На виклад обставин у відзиві зазначив, що вважають позовну заяву безпідставною та необгрунтованою, в задоволенні якої має бути відмовлено з наступних причин. Згідно п. 5.3 Іпотечного договору зазначено, що задоволення вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вчинене в позасудовому порядку передачі Іпотекодавцем у власність Іпотекодержателю Предмету іпотеки в рахунок виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання за Кредитним договором у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в даному випадку цей договір виступає правовстановлювальним документом та є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Зазначає, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує на те, що іпотекодержатель має право задовольняти свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі застережень, що викладені в іпотечних договорах, які були укладені до 14.01.2009 року, оскільки аналізуючи положення ЗУ «Про іпотеку» у редакції чинній до 14.01.2009 року, то для звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку фактично вимагалося укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а не наявність певного застереження в іпотечному договорі. Тобто, в незалежності коли було укладеного договір іпотеки з відповідним застереженням, кредитор вправі звернути стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку. Разом з цим, вказує, що позивачем доказів належного виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором та іпотечним договором надано не було. Вважає, безпідставними та не доведеними доводи позивача та його представника про те, що письмова вимога про усунення порушення та намір звернути стягнення на іпотечне майно ним не отримувалась. Зазначають, що приймаючи рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, державний реєстратор не наділений повноваженнями щодо встановлення обгрунтованості розрахунку заборгованості. Також, стверджує, що позивачем вже неодноразово подавались позовні заяви з приводу оскарження державної реєстрації, які були відкликані ним шляхом подання заяв про залишення позову без розгляду та не оскаржувались ним. Вважає, що позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування рішення державного реєстратора є необгрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, а тому, просять, у задоволені позовних вимог відмовити. Позивач [PERSON] , в його інтересах представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Представником позивача до суду було скеровано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи», в особі представника, [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Відомостей про поважність причин неявки до суду не надали. Виходячи з вимог п.5 ч.2 ст.223, ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд вважає, що судовий розгляд справи за відсутності сторін та відповідно представників сторін, зокрема, згідно\~ст. 223 ч.3 п.1 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Положеннями частини першої статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положення ст. 4 ЦК України визначають право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статтей 11, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом належними доказами по справі наданими сторонами, встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2899 від 03.11.2005 року (з змінами віл 18.11.2005 та 06.11.2007 р), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 99000 доларів США, а Позичальник зобов`язався прийняти кредит, сплатити плату за кредит (п. 2.1. Кредитного договору) та повернути Банку кредит в повному обсязі у строки до 02.11.2020 року (а.с.19-27). Договором №3218 від 18 листопада 2005 року було внесено зміни до договору про іпотечний кредит №2899 від 03 листопада 2005 року, суму кредиту збільшено до 59\~400 дол.США, що еквівалентно 299970,00 гривень (згідно офіційного курсу гривні до долару США станом на 18.11.2005 року) (а.с.28-31). Також, договором №2813 від 06 листопада 2007 року було внесено зміни до договору про іпотечний кредит №2899 від 03 листопада 2005 року, суму кредиту збільшено до 99 000 дол.США, що еквівалентно 499950,00 гривень (згідно офіційного курсу гривні до долару США станом на 06.11.2007 року) (а.с.32-35). Між відповідачем Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 04.11.2005 року, на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №2899 від 03.11.2005 року. Відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки за цим Договором є квартира під номером [ADDRESS] , в будинку номер 4. (а.с.36-41). Як випливає з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №282318073 від 01.11.2021 року, право власності на предмет іпотеки - квартиру за адресою [ADDRESS] - належить на праві власності відповідачу ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни про державну реєстрацію від за індексним номером 60629990. Підставою виникнення права власності зазначено: договір іпотеки, серія та номер 9385, виданий 04.11.2005 року, видавник Балан Р.Б., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу (а.с.42-45). 18.11.2022 року представником [PERSON] було направлено адвокатський запит до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Н.В. з проханням надати копії всіх документів на підставі яких відбулось переоформлення належної [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] (копії всіх документів. які були надані нотаріусу/державному реєстратору для переоформлення на ТОВ «Кредитні ініціативи належної [PERSON] квартири). (а.с.46-48). 23.08.2019 року [PERSON] було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №1372 (а.с.49), що підтверджується копією опису вкладеного у цінний лист №1400045607439 з відміткою пошти від 06.09.2019 року (а.с.50), яке згідно рекомендованого повідомлення та конверта з відміткою пошти про повернення (а.с.52-53); копією опису вкладеного у цінний лист №1400045607390 з відміткою пошти від 06.09.2019 року (а.с.51), яке згідно рекомендованого повідомлення та конверта з відміткою пошти про повернення (а.с.56-57); копією опису вкладеного у цінний лист №1400045607412 з відміткою пошти від 06.09.2019 року (а.с.51), яке згідно рекомендованого повідомлення та конверта з відміткою пошти про повернення (а.с.54-55). Крім цього, 20.11.2020 року [PERSON] було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) Вих.24/11 (а.с.58-59), що було направлено рекомендованим повідомленням без дати, яке згідно відмінки пошти на конверті було повернено (а.с.60-61). Згідно довідки Вих. №3150111 від 23.09.2021 року, яка була надана державному реєсратору/приватному нотаріусу, борг позивача [PERSON] на момент звернення стягнення на предмет іпотеки складав 620499,51 доларів США (а.с.62). Відповідно до рішення Чернівецької міської ради від 26.02.2016 року №121 було вирішено перейменувати бульвар Героїв Сталінграду на бульвар Героїв Крут, а також вулицю Жукова Георгія маршала на [ADDRESS] (а.с.63). Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. було сформовано друковані форми заяв №48090165 про держану реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с.194-195), та відповідно заяви №48802183 від 01.11.2021 року про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2466413973060, номер запису про право власності: 44193673 (а.с.196). Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS] встановлено, що на неї накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 10011330 та 10011352) 07.07.2010 року. Разом з цим, згідно інформації з державного реєстру іпотек відносно квартири [ADDRESS] застосовано тип обтяження у вигляді іпотеки (реєстраційний номер обтяження 2575092) 08.11.2005 року. Вбачається, що розмір основного зобов`язання становить 99000 долСША, строк до виконання 02.11.2020 р.; у додаткових відомостях про зобов`язання вказано: сплата відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних, у випадку неправомірного використання кредиту - 24% річних, комісійна винагорода 1%, повернення кредиту в розмірі 37000 доларів США (а.с.197-198). У відповідності до рішення №61284816 від 01.11.2021 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вирішено внести зміни до запису про право власності за номером 44193673 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2466413973060 /спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.199-200). Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №277026884, сформованого 28.09.2021 року та №282318073, сформованого 01.11.2021 року, квартира [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2466413973060), загальною площею 65,9 кв.м., вартістю 967 600,00 гривень, на праві приватної власності належить ТОВ «Кредитні ініціативи» (номер запису про право власності: 44193673), підставою для держаної реєстрації є договір іпотеки серія та номер: 9385, виданий 01.11.2005 року (а.с.201-202). Відповідно до рішення №60629990 від 28.09.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартира, що розташований [ADDRESS] за суб`єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (а.с.203-204). Між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 04.11.2005 року, на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №2899 від 03.11.2005 року. Відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки за цим Договором є квартира під номером [ADDRESS] , в будинку номер 4. (а.с.205-207). 23.08.2019 року [PERSON] було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №1372 (а.с.208), що згідно рекомендованих повідомлень №1400045607439, №1400045607390, №1400045607412 від 06.09.2019 року (а.с.212-214) та конвертів з відміткою пошти було повернено за закінченням терміну зберігання (а.с.209-211). Згідно довідки Вих. №3150111 від 23.09.2021 року, яка була надана державному реєсратору/приватному нотаріусу, борг позивача [PERSON] на момент звернення стягнення на предмет іпотеки складав 620499,51 доларів США (а.с.221). З висновку про вартість майна встановлено, що вартість квартири під номером [ADDRESS] , в будинку номер 4 , становить 967\~600,00 гривень (а.с.222). Між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2899 від 03.11.2005 року (з змінами віл 18.11.2005 та 06.11.2007 р), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 99000 доларів США, а Позичальник зобов`язався прийняти кредит, сплатити плату за кредит (п. 2.1. Кредитного договору) та повернути Банку кредит в повному обсязі у строки до 02.11.2020 року (а.с.224-227). Договором №3218 від 18 листопада 2005 року було внесено зміни до договору про іпотечний кредит №2899 від 03 листопада 2005 року, суму кредиту збільшено до 59\~400 дол.США, що еквівалентно 299970,00 гривень (згідно офіційного курсу гривні до долару США станом на 18.11.2005 року) (а.с.228-229). Договором №2813 від 06 листопада 2007 року було внесено зміни до договору про іпотечний кредит №2899 від 03 листопада 2005 року, суму кредиту збільшено до 99 000 дол.США, що еквівалентно 499950,00 гривень (згідно офіційного курсу гривні до долару США станом на 06.11.2007 року) (а.с.230-231). Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Загальні засади діяльності у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання та захист державою таких прав, визначає Закон України від 01.07.2004 року №1952-I «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Порядок проведення державної реєстрації прав, наведений у статті 18 цього Закону, містить у тому числі положення про перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права. що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно частини 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Разом з цим, відповідно до п. 12 Порядку, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав лля проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. У відповідності до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він е відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Вказаними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У даному документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з частинами 1, 2 статті 37 цього Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Отже, судом встановлено, що Іпотечний договір було укладено до 14.01.2009, тобто до набрання чинності Законом № 800-VI від 25.12.2008 «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким було внесено зміни до Закону України «Про іпотеку». Однак, у відповідності до норми закону, яка діяла на момент укладення іпотечного договору, передача права власності на предмет іпотеки була можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Попередня ж редакція ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» передбачала, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві є саме договір про задоволення вимог іпотекодержателя, не згадуючи, водночас, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. У постанові КЦС ВС від 13.11.2020 у справі №303/4230/18 міститься правовий висновок, де вказано, що чинна на момент укладення іпотечного договору редакція ст. 37 Закону про іпотеку, передбачала необхідність укладення окремого договору з цього приводу, чого зроблено не було. Відповідні зміни до ст. 37 Закону про іпотеку, якими передбачалася можливість реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі самого іпотечного застереження, внесені 25.12.2008, тобто вони не поширюються на правовідносини, які виникли між сторонами. Таким чином, оскільки у відповідності до положень ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції закону, яка діяла на момент укладення іпотечного договору), не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, то суд вважає, що перереєстрація права власності на підставі іпотечного застереження є незаконною. Крім того, судом встановлено, що позивачем не було отримано письмових вимог про усунення порушень, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Тобто, під час проведення державної реєстрації, відповідач був зобов`язаний надати державному реєстратору/нотаріусу докази направлення вимоги банку про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору іпотекодавцю, однак позивач письмових вимог про усунення порушення не отримав, оскільки вона їм у передбачений Порядком спосіб та правилами поштового зв`язку не надсилалась. Так, в постанові Великої палати Верховного Суду від 29.09.2020р., у справі №757/13243/17 зазначено, що за відсутності належного надсилання вимоги відповідно до ч.1 ст. 35 Закону про іпотеку іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Повідомлення про порушення зобов`язання повинно відповідати змісту ст. 35 Закону про іпотеку, тобто містити стислий зміст порушених зобов`язань, зокрема назву кредитного договору, валюти кредиту, суми наявної заборгованості за кредитним договором із зазначенням усіх її складових, а також вимогу про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (Постанова КЦС ВС від 15.01.2020 року у справі №209/2599/17-ц). Як встановлено судом, відповідач на належну адресу позивача не направляв повідомлень з зазначенням усіх складових заборгованості, а обмежився лише зазначенням загальної суми заборгованості без зазначення її складових, що суперечить вимогам статтей 7, 35, 37 Закону України «Про іпотеку» та вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та статті 35 Закону України «Про іпотеку». Вищенаведене також стосується і вартості нерухомого майна, яку повинна містити вимога іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №755/7423/17, на нотаріуса як на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Такий обов`язок покладено на нотаріуса як державного реєстратора згідно з правилом частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Верховний Суд зазначає, що при вчиненні реєстраційної дії нотаріус, перевіривши подані документи на їх відповідність вимогам Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, зобов`язана була також перевірити дійсність заявленої вимоги на момент такого звернення, правильність розрахунку розміру заборгованості, встановити відповідність вартості предмета іпотеки заявленим вимогам». Однак, відповідач не надав державному реєстратору/нотаріусу доказів невиконання боржником умов кредитного договору, а останній не встановив розміру вимоги за Кредитним договором, яка була задоволена шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Тобто, відсутність порушення кредитного та/або іпотечного зобов`язання, завищення іпотекодавцем суми боргу є підставою для скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. У відповідності до п. 2.4 Договору про іпотечний кредит від 03.11.2005 року, кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків є 02.11.2020 р. Однак, згідно довідки ТзОв «Кредитні ініціативи від 23.09.2021 року, яка була надана державному реєсратору/приватному нотаріусу, борг [PERSON] на момент звернення стягнення на предмет іпотеки складав 620499,51 доларів США, тобто виходячи з зазначеного повідомлення від 20.11.2020 року та довідки про заборгованість від 23.09.2021 року за період з 20.11.2020 року по 23.09.2021 року було нараховано 368238,45 доларів США, що свідчить про нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування, яке є безпідставним. Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Тобто перед зверненням до реєстратора/нотаріуса іпотекодавець повинен замовити Звіт про оцінку об`єкта іпотеки. Проте, як вбачається з Інформаційної довідки від 13.06.2023 року при реєстрації права власності на квартиру відповідачем не було надано такого звіту, а державний реєстратор/нотаріус не витребував такий звіт, що є порушення ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що свідчить про те, що реєстрація права власності була проведена з порушенням вимог ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на коженаргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). Згідно усталеної практики, ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Суд виходячи з заявлених позовних вимог, з`ясував обставини підстав позову, повно, всебічно й об`єктивно з`ясував обставини справи, безпосередньо в судовому засіданні дослідив надані сторонами докази та надав їм належну оцінку. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги з"ясовані суом фактичні обставини справи, та безпосередньо досліджені в засіданні доказами, беручи до уваги доводи та позицію сторін відповідно заявлену щодо позовних вимог, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Як передбачено ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Таким чином, з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню оплачений судовий збір, в сумі 1073,00 грн, документально підтверджений (а.с.2).

Outcome: approved