Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в сумі 117310 грн. 10 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 28 липня 2021 року о 08 годині 00 хвилин сталася дорожньо - транспортна пригода у місті Києві по вулиці Набережно - Лугова, за участі транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль «Toyota Camry», д.н.з [NUMBER] , власником якого є позивач, зазнав механічних пошкоджень. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», яке здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 128000 грн. (130000 грн. ліміт відповідальності за полісом № 02509185 - 2000 грн. франшиза). Згідно Звіту № 0456-VV від 27 серпня 2021 року «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу» вартість матеріального збитку складає 335310 грн. 10 коп. (дорівнює ринковій вартості КТЗ розраховану на дату проведення оцінки, ремонт економічно необґрунтований). Згідно Звіту № 0456/1-VV від 27 серпня 2021 року «Про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу» ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», д.н.з [NUMBER] , у після аварійному стані складає 95099 грн. 19 коп. 31 серпня 2021 року пошкоджений автомобіль позивача реалізовано за договором комісії № 6436/21/1/014557 від 28 серпня 2021 року за 90000 грн. 28 липня 2023 року на адресу проживання відповідача позивачем надіслано вимогу про відшкодування збитків в сумі 117310 грн. 10 коп. як різницю між завданим матеріальним збитком, виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю реалізації пошкодженого транспортного засобу, відповідь на яку від відповідача не отримав. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2023 року, головуючим суддею у справі визначено Анохіна А.М. 04 вересня 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО». Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до розпорядження керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року № 535 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи з метою заміни головуючого судді Анохіна А.М. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Будзан Л.Д. 29 січня 2024 року суддею постановлено ухвалу про прийняття вказаної цивільної справи до свого провадження та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду сторони позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2021 року о 08 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] , у місті Києві по вулиці Набережно - Лугова, при повороті ліворуч, через подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota Camry», д.н.з [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 8.5.1, п. 1.3 та п. 16.6 ПДР України, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року у справі № 758/11547/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем ТОВ «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується копією Полісу № 202509185 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого до 14 січня 2022 року, ліміт страхового відшкодування 130000 грн. Згідно Звіту № 0456-VV від 27 серпня 2021 року «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу» вартість матеріального збитку складає 335310 грн. 10 коп. (дорівнює ринковій вартості КТЗ розраховану на дату проведення оцінки, ремонт економічно необґрунтований). Згідно Звіту № 0456/1-VV від 27 серпня 2021 року «Про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу» ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», д.н.з [NUMBER] , у після аварійному стані складає 95099 грн. 19 коп. 31 серпня 2021 року пошкоджений автомобіль позивача реалізовано за договором комісії № 6436/21/1/014557 від 28 серпня 2021 року в сумі 90000 грн. 28 липня 2023 року на адресу проживання відповідача позивачем надіслано вимогу про відшкодування збитків в сумі 117310 грн. 10 коп. як різницю між завданим матеріальним збитком, виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю реалізації пошкодженого транспортного засобу, відповідь на яку від відповідача позивач не отримав. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір. Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Оскільки, цивільна відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «ВУСО», відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП є [PERSON] . Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, враховуючи, що страхової виплати недостатньо для відшкодування шкоди, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди, визначеним Звітом № 0456-VV від 27 серпня 2021 року «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу» у розмірі 335310 грн. 10 коп., виплаченим страховим відшкодування в сумі 128000 грн. та сумою, отриманою позивачем від реалізації залишків транспортного засобу після дорожньо - транспортної пригоди в сумі 90000 грн., яка складає 117310 грн. 10 коп. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування», в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, та стягнення з відповідача на користь позивача різниці між завданим матеріальним збитком, виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю реалізації пошкодженого транспортного засобу, що складає 117310 грн. 10 коп. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду із даним позовом, в сумі 1173 грн. 11 коп. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved