Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2023 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 03 червня 2022 року шлюбу між сторонами розірвано. Наразі сторони проживають окремо, дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Позивач створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, забезпечує гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За місцем свого постійного проживання дитина відвідує дошкільний навчальний заклад. Відповідач приймає участь у вихованні дитини лише формально. Виконанням батьківських обов`язків займається позивач. Позивач зазначає, що вона має всі необхідні умови для проживання дитини разом з нею. На даний час вони проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . У квартирі створені всі умови для проживання, розвитку та виховання дитини. Спиртними напоями позивач не зловживає, наркотичні засоби не приймає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження по справі. 07 серпня 2023 року відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , у якому просив визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з ним. У обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначив те, що зараз дитина проживає з позивачем за первісним позовом в селі біля автостради, де екологічні умови не відповідають належному рівню, у зв`язку з чим син часто хворіє. Натомість, позивач за зустрічним позовом [PERSON] має високий дохід, простору та комфортабельну квартиру в м. Києві, де бажає проживати разом із сином. Вважає, спільне проживання у вказаній квартирі забезпечить дитині безпечне та спокійне середовище. 08 серпня 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради, про визначення місця проживання дитини. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити з підстав, що зазначалися нею у первісній позовній заяві. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, у задоволенні первісних позовних вимог просив відмовити з підстав, що зазначалися ним у зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, а первісний позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у сторін спору під час шлюбу народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року по справі № 359/12216/21 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною ст. 161 СК України установлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У судовому засіданні установлено, що з грудня 2021 року та по теперішній час малолітній [PERSON] проживає у квартирі батьків матері [PERSON] разом з останньою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 279 від 13.04.2023, [PERSON] навчається у старшій групі дитячого садка Пролісківської філії Щасливського ліцею Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області. За місцем проживання дитини Службою у справах дітей Пристоличної сільської ради проведено обстеження умов проживання за адресою у квартирі [ADDRESS] , де відповідно до складеного акту створені належні умови для проживання та виховання дитини. За результатом висновку оцінки потреб, проведеного фахівцем із соціальної роботи служби у справах дітей Пристоличної сільської рада, малолітній [PERSON] має тісний зв`язок зі своєю матір`ю, яка належним чином здійснює догляд за хлопчиком, займається його вихованням, розвитком та слідкує за станом здоров`я дитини. У висновку Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради, затвердженому рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради від 22.08.2023 № 220, зазначено, що за результатами проведених заходів потреби дитини задовольняються його матір`ю в повному обсязі. Створюються умови для всебічного розвитку хлопчика та досягнення успіху його здібностей. У хлопчика з матір`ю доброзичливі та довірливі відносини. Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації наданий акт обстеження за місцем проживання батька дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де виділена окрема обладнана кімната для дитини. За висновком оцінки потреб сім`ї, батько дитини [PERSON] здатний задовольнити первинні потреби дитини, утримувати матеріально. Проте, у згаданому вище висновку Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради вказано, що при спілкуванні з обома батьками малолітнього [PERSON] з`ясовано, що коли батько залишився на одинці з дитиною він не зміг взяти відповідальність за стан здоров`я дитини й передав хлопчика його матері для забезпечення лікування. Також пропустив головну подію в житті маленького хлопчика таку, як завершення відвідування дитячого дошкільного закладу. [PERSON] надав інформацію, що не часто може відвідувати сина і проводити з ним час. [PERSON] стверджує, що жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні батька з сином, а навпаки вважає за доцільне батьківське виховання в житті хлопчика. При безпосередньому спілкуванні спеціалістів служби у справах дітей Пристоличної сільської ради з малолітнім [PERSON] , з`ясована його прихильність та бажання проживати разом з матір`ю, де він забезпечений комфортними умовами та отримує турботу, увагу та захист з боку його матері. Дитина відчуває впевненість у материнський підтримці у будь-якому життєвому випадку. З огляду на викладене, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, відповідно до Конвенції ООН про права дитини, члени комісії одноголосно вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] . 27 січня 2021 року у справі № 727/3856/18 у своїй Постанові Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Разом із тим, у вказаній вище Постанові Верховний Суд наголосив, що згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Крім того, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Виходячи з висновку Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки дитини, її місце проживання разом за матір`ю вже більше 3 років, також беручи до уваги належні умови проживання та розвитку, суд уважає правильним та доцільним визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, ст. 19, 141, 153, 160, 161, 171 СК України, ст. 1, 12, 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved