Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

05 червня 2023 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до ПАТ «СГ «ТАС», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог зазначає, що 27.02.2022 року водій [PERSON] керуючи тз марки Chevrolet Volt д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з тз Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого пасажиру тз Volkswagen Passat, [PERSON] , було завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило понесення витрат на лікування. Відповідальність водія автомобіля Chevrolet Volt була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу №АР 9968478 від 12.05.2021 року. 30.06.2023 року згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду було закрито кримінальне провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим. Страхова компанія відмовила у виплаті коштів, що були понесені позивачем на лікування, оскільки водій [PERSON] відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду. 08.06.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 05.07.2023 року справу призначено до слухання по суті. 06.07.2023 року представником відповідача надано відзив на позов, проти задоволення вимог про стягнення страхового відшкодування заперечує, вказує, що не має підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди (виплати страхового відшкодування), оскільки вона відшкодована в повному обсязі [PERSON] , а страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 13.12.2023 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог та просить стягнути 41 282,39 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином, що полягає у понесенні витрат на лікування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити. В судове засідання представник відповідача подав заяву про слухання справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, відзив на позов та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2022 року близько 17 год 00 хв. у м. Хмельницькому, рухаючись зі сторони вул. Озерної у напрямку до села Лісові Гринівці, водій [PERSON] керуючи тз марки Chevrolet Volt д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з тз Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Внаслідок ДТП, пасажиру тз Volkswagen Passat, [PERSON] , було завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило понесення витрат на лікування. Відповідальність водія автомобіля Chevrolet Volt була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу №АР 9968478 від 12.05.2021 року. 30.06.2023 року згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду було закрито кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим. Страхова компанія відмовила у виплаті коштів, що були понесені позивачем на лікування, оскільки водій [PERSON] відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Позивач просить стягнути із страхової компанії 41 282,39 грн. матеріального збитку, завданого злочином, що полягає у понесенні витрат на лікування та судовий збір. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 статті 17 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону). Пунктом 24.1 статті 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів Аналіз указаних положень закону дає підстави дійти висновку про те, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати, понесені ним у зв`язку з лікуванням у закладі охорони здоров`я, при цьому відповідне право компенсації у потерпілої особи виникає виключно (лише) у разі реального понесення таких витрат, чому має бути відповідне документальне підтвердження. Таким чином, саме на час звернення із відповідним позовом до суду, особа має пройти відповідне лікування (у т.ч. числі операцію), а у обґрунтування понесених витрат, надати відповідні документальні відомості, тобто понесені витрати мають носити реальний (фактичний) характер, оскільки закон не пов`язує виникнення у страховика обов`язку компенсації можливих (ймовірних, вірогідних) витрат, які матимуть місце у майбутньому. Згідно з виписки з медичної картки стаціонарного хворого за №ІХ-220227/3828 05 березня 2022 року, яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] , здійснили тотальне ендопротезування кульшового суглобу, вартість самого суглобу становила 38 500 гривень. Інші витрати нею було здійснено в період лікування і правомірність їх оплати підтверджується відповіддю на запит адвоката від 23.05.2022 року, яка долучена до матеріалів справи. Суд критично оцінює заперечення відповідача на позов з тих підстав, що [PERSON] здійснив повне відшкодування всіх матеріальних та моральних збитків, завданих ДТП, у зв`язку із чим, страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник. А тому відповідач не має обов`язку із відшкодування шкоди [PERSON] . Так, винуватцем ДТП було відшкодовано у повному розмірі нанесена потерпілій моральна шкода та збитки, право на відшкодування яких вона має лише із сторони завдавача шкоди, а не страхувальника. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Саме таку думку висловила Велика Палата Верховного Суд у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/ 15-ц. Отже згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Отже, з ПАТ «Страхова група «ТАС», підлягає стягненню сума матеріальної шкоди, завданої злочином, що полягає у понесенні витрат на лікування на загальну суму 41 282,39 грн. Оскільки заперечення відповідача на позов є необґрунтованими, так як страховик заподіювача шкоди виступає боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхового відшкодування. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в повному обсязі.

Outcome: approved