Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

03 січня 2024 року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до Варвинського районного суду Чернігівської області поштовим зв`язком надійшла вказана позовна заява, разом із заявою про її забезпечення, які були розподілені судді Савенку А.І. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №19779, яким стягнуто з нього на користь відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №256/6902АCLAPT6 від 13 червня 2013 року у загальному розмірі 31\~991, 16 грн, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого було ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та відповідно відповідач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, 23 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. було відкрито виконавче провадження №63113958, в межах якого проводиться примусове стягнення боргу. Позивач стверджує, що заборгованість за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису нотаріуса була спірною, необґрунтованою та безпідставною, вказаний Кредитний договір нотаріально не посвідчувався. У зв`язку з цим, на переконання позивача спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути безпідставно отримані за вказаним виконавчим написом кошти у сумі 3\~169, 29 грн. За результатами розгляду зазначеної цивільної справи також просить суд здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на свою користь 5\~500 грн, як витрати понесені позивачем на оплату правової допомоги наданої Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Разом з позовом, стороною позивача заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності (а.с. 19-20), яке обґрунтоване тим, що позивач [PERSON] лише у січні 2021 року дізнався від свого роботодавця про існування спірного виконавчого напису нотаріуса. До цього, у позивача була відсутня вказана інформація. Крім того, наголошено, що у період обумовленого трьох річного строку позовної давності, зокрема з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, на усій території України було встановлено карантин, та з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, що у розумінні ст. 257 ЦК України, є підставою для його продовження. У зв`язку з цим, представник позивача наполягав на визнанні поважними причини пропуску строку позовної давності. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду на 02 лютого 2024 року. На підставі, поданої представником позивача [PERSON] заяви про забезпечення позову, ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2024 року стягнення, яке здійснюється в межах виконавчого провадження №63113958, відкритого 23 вересня 2020 року, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В., за виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі за №19779, вчиненим 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованості на загальну суму 31\~991, 16 грн, зупинено. 12 січня 2024 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. на виконання ухвали суду щодо забезпечення позову надійшли документи на підтвердження зупинки вчинення виконавчих дій з примусового виконання в межах виконавчого провадження №63113958 (а.с. 114). Крім того, виконавцем також було направлено інші матеріали справи у межах виконавчого провадження №63113958. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 69). У прохальній частині позову наполягав на здійсненні розгляду справи без його участі та наполягав на задоволенні пред`явлених ним вимог. Представник позивача адвокат Калінін С.К., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 73), у судове засідання не з`явився. 05 січня 2024 року від представника позивача Калініна С.К., засобами електронного зв`язку, до суду надійшло клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи судом не заперечив (а.с. 81). Відповідач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, причину своєї неявки до суду не повідомили. Відзиву на позовну заяву не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В., у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином (а.с. 70). Заперечень, пояснень або заяв з процесуальних питань до суду від виконавця не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки їхнього представника в судове засідання не повідомили, відзиву не подали, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №19779, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №256/6902АCLAPT6 від 13 червня 2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК» (код ЄДРПОУ: 33308489), правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕНЕВА» (код ЄДРПОУ: 40888017), правонаступником усіх прав та обов`язків якого ,у свою чергу, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами б/н від 27 липня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ: 36799749). Строк платежу за вказаним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Загальна сума заборгованості за період з 27 липня 2020 року по 27 липня 2020 року становить 31\~341, 16 грн, з яких: 7\~866, 03 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 44, 67 грн прострочена заборгованість за комісією; 1\~955, 41 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 150, 15 грн строкова заборгованість за комісією; 21\~324, 90 грн строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, за винесення зазначеного виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 650 грн гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 7). На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, 23 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №63113958 (а.с. 26) та проводяться стягнення коштів з боржника [PERSON] (а.с. 51, 97-98, 100-101, 107-108, 110-111), внаслідок чого приватним виконавцем у рахунок погашення заборгованості перед стягувачем ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за спірним виконавчим написом уже було стягнено 3\~169, 29 грн (а.с. 21). З копії Кредитного договору зі страхуванням життя позичальника (рахунок) №256/6902АCLAPT6, укладеного 13 червня 2013 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] , вбачається, що вказаний Договір був укладений у простій письмовій формі без його нотаріального посвідчення(а.с. 21 зворот). Предметом договору є кредит на поточні потреби, наданий [PERSON] , у сумі 10\~620 грн, строком до 18 червня 2016 року, фіксована процентна ставка за користування кредитом 15%, з комісією за обслуговування кредиту 260 грн (п. 1.1. Договору). Суд зважає, що положення ч. 1 ст. 18 ЦК України визначає, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01\~листопада 2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, скасовано пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 зазначено, що у зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету Міністрів України N662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 від 29 червня 1999 року в редакції від 29 листопада 2001 року. Вказаною редакцією було передбачено вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином, як на момент вчинення нотаріусом Гораєм О.С. виконавчого напису №19779 від 21 серпня 2020 року, так як і на час розгляду справи, обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором є нотаріальне посвідчення такого договору. Водночас матеріали\~справи не\~містять жодних\~доказів на\~підтвердження того,\~що Кредитний\~договір зі\~страхуванням життя\~позичальника (рахунок)\~№256/6902АCLAPT6\~від 13\~червня 2013\~року,\~укладений між\~ [PERSON] \~та ПАТ\~«ПЛАТИНУМ БАНК»,\~посвідчувався нотаріально.\~Відомостей про\~нотаріальне посвідчення\~згадуваного договору\~в самому\~виконавчому написі\~не зазначено. Відповідачем вказаний факт також не доведено. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що і мало місце у даному випадку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 по справі №754/9711/14-ц та застосований у постанові Верховного Суду від 27\~березня 2019 року по справі №137/1666/16-ц. Таким чином, суд зважає, що протягом усього часу розгляду справи в суді стороною відповідача, відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимість доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Житомирського нотаріального округу Гораю О.С. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Так само відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час та не була погашена боржником. Суд звертає увагу і на те, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також сума процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги банку про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд,

Outcome: approved