Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

ТОВ ФК «Укрглобал-Фінанс», в інтересах якого діє представник - адвокат Руденко Костянтин Васильович, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 16.08.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 683189, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 54000 грн строком до 16.08.2024. За умовами цього договору відповідач сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку, що залежить від періоду її встановлення та становить: 1) за перший день користування кредитом (включно) - 8% на день (2920% річних); 2) за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 90% річних. Також за умовами цього договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування (утримання): 1) у розмірі 50000,00 грн - за реквізитами наданими відповідачем; 2) у розмірі 4000 грн - на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування. 16.08.2021 перед підписанням кредитного договору відповідач надала підписану заяву-анкету на отримання кредиту, підписала заяву-приєднання до публічної пропозиції ТОВ «Слон Кредит» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 06.08.2021 та ознайомилася з умовами кредитування, викладеними у паспорті споживчого кредиту. Відповідач зобов`язалася у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. 03.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» був укладений договір факторингу № 0308-23-1, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 683189 від 16.08.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Первісним кредитором не здійснювалось нарахування пені та інших штрафних санкцій по кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та не сплатила нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов кредитного договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1046 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на дату укладення договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 відповідно до реєстру боржників від 03.08.2023 прострочення відповідача складає 686 днів. Таким чином, позивач правомірно вимагає у відповідача дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі, що була відступлена станом на дату укладення договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань відповідачем заборгованість за кредитним договором станом на 03.08.2023 (дату укладення договору факторингу) становить 129316,54 гривень, що складається з наступного: 1) 50000 грн - заборгованість за кредитом; 2) 4000 грн - заборгованість за процентами відповідно до п. 1.5 кредитного договору за перший день користування кредитом (включно) 8% на день (2920% річних); 4) 75316,54 грн - заборгованість за процентами відповідно до п. 1.5 кредитного договору, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) за ставкою 90% річних за період з 16.08.2021 по 03.08.2023 (включно). Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 683189 від 16.08.2021, що утворилася станом на 03.08.2023, в розмірі 129316,54 грн, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 29.11.2023 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 62). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач не подала, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16.08.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 683189, на підставі якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 54000 грн строком на 1096 днів (з кінцевою датою повернення 16.08.2024) та зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 6-9, 19-20, 21-26, 27-28, 29, 36-38). Детальні терміни повернення кредиту визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору (пункт 1.4 договору). Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 8% на день (2920% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 90% річних (п. 1.5 договору). Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): 1) у розмірі 50000 грн - на поточний рахунок споживача [NUMBER] в АТ «Альфа Банк»; 2) у розмірі 4000 грн - на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування відповідно до п. 3.5 договору (п. 2.1 договору). Сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем у день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом позичальник доручає товариству утримувати суму зазнач процентів із суми кредиту, що підлягає наданню споживачу (п. 3.5 договору). Товариство має право вимагати: вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором; вимагати повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав, та сплати процентів, у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць (п. 4.1 договору). Споживач зобов`язаний: у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором; достроково повернути кредит та сплатити проценти на вимогу товариства у випадках, передбачених договором та/або чинним законодавством України (п. 4.4. договору). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, складним представником ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», [PERSON] має заборгованість за договором № 683189 від 16.08.2021, яка станом на 03.08.2023 складає 129316,54 грн (а.с. 39). За договором факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», ТОВ «Слон Кредит» передав (відступив) позивачу свої права вимоги про стягнення заборгованості, зокрема за договором № 681850 від 16.08.2021 до [PERSON] у розмірі 129316,54 грн (а.с. 30, 31-35, 40, 41, 42, 43). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 683189 від 16.08.2021, що утворилася станом на 03.08.2023, у розмірі 129316,54 грн. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 03.07.2023 уклав із адвокатом Руденком К.В. договір про надання юридичних послуг № 03/07/2023, повноваження якого підтверджуються довіреністю від 03.07.2023. Крім іншого, у п. 3.1 вказаного договору зазначається, що вартість послуг виконавця становить: 5000 грн - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника (а.с. 44-45, 46, 47). Із наявного в матеріалах справи акту приймання-передачі наданих послуг № 4 до договору про надання юридичних послуг № 03/07/2023 від 03.07.2023 вбачається, що позивачем за вказаним договором були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану представником Руденком К.В. , що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у розмірі 5000 грн, - сплата яких підтверджується платіжним дорученням № 175 від 04.09.2023 (а.с. 4, 48). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об?єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У той же час відповідач, яка належним чином повідомлялася про розгляду справи судом, відзив на позов не подала, не скориставшись своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної позивачем, із посиланням на неспівмірність таких витрат. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення на його користь із відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2684 грн підтверджується платіжним дорученням № 190 від 21.09.2023 (а.с. 5). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, що у загальному розмірі складає 7684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved