Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Представник ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за період з жовтня 2021 по вересень 2023 у загальному розмірі 12242 грн 99 коп., а також 2684 грн витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що у період з жовтня 2021 року по вересень 2023 року Зміївською ТЕС надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] , на якому обліковується житлове приміщення, а саме: квартира [ADDRESS] . Квартиронаймачем (власником) даного приміщення є [PERSON] . Особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . Поточна заборгованість за період з 01.10.2021 по 30.09.2023 становить 12205,50 грн, сума інфляційних втрат 30,10 грн, 3% річних 7,39 грн. Відповідач користується житлово-комунальними послугами, які надає ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС, є боржником Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» по несплаті отриманих житлово-комунальних послуг, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. 29.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] просив слухання справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити в повному об`ємі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв та відзиву на позов не надав. Оголошення про виклик відповідача розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, з огляду на те, що належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції відповідно до статуту та Положення про Зміївську ТЕС здійснює свою господарську діяльність, одним з видів якої є надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. З довідки Зміївської теплової електричної станції ПАТ "Центренерго" вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: квартира [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] (а. с. 12). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.10.2021 по 30.09.2023 становить 12205,50 грн, сума інфляційних втрат за період з 01.10.2021 по 31.01.2022 складає 30,10 грн, 3% річних за період з 01.10.2021 по 31.01.2022 складає 7,39 грн (а. с. 6 - 9). З наданого позивачем розрахунку платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , вбачається, за період з 01.10.2021 по 30.09.2023 наявна заборгованість загальним розміром 12242,99 грн, у тому числі за послуги централізованого опалення, за абонентську плату тепла за вузли обліку, за централізоване постачання холодної води, з абонентської плати за водопостачання та водовідведення, з абонентської плати за водопостачання, за водовідведення, з абонентської плати за водовідведення (а. с. 6 - 8). З копії технічного паспорту КП "Зміївське БТІ" вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а. с. 10). Згідно з ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1 ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому він зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. За змістом постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановляє:1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. 2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річник нарахована відповідачу за період з 01.10.2021 по 31.01.2022, тобто з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року . Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів на спростування факту надання послуг позивачем чи правильності розрахунку розміру заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ «Центренерго» належним чином виконав свої обов`язки з постачання житлово-комунальних послуг, а відповідач скористався наданими послугами, однак не розрахувався за їх споживання, а тому має сплатити заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три відсотки річних. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved