Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач - ОСББ «Прип`ять-30», в особі свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСББ «Прип`ять-30» створено у будинку [ADDRESS] та діє у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Власниками квартир на нежитлових приміщень багатоквартирних будинків [ADDRESS] відповідно до ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» створено та зареєстровано 30.05.2016 року ОСББ «Прип`ять-30». Для співвласників вищевказаного будинку загальними зборами уповноважених представників та членів правління ОСББ «Прип`ять-30» було визначено розмір внесків на основі яких нараховувалася сума щомісячних платежів на утримання будинку та прибудинкової території, на утримання і ремонт приміщень, що перебуває у спільній власності. 01.06.2023 року Протоколом №2 Зборів Уповноважених представників та членів правління ОСББ «Прип`ять-30» було прийнято рішення з приводу затвердження оновленого кошторису 2023/2024 у зв`язку із підвищенням вартості вивозу ТПВ, підвищення тарифу на електричну енергію, згідно якого тариф внесків співвласників 1 поверху залишився 6,50 грн. за кв.м. квартири, тариф для 2-9 поверхів 7,00 грн. за кв.м. квартири. В оновленому кошторисі 2023/2024 додалися витрати 25 500 грн. вивіз ТПВ (сміття), що в результаті стало причиною нарахування на кожну квартиру додатково до щомісячних платежів 75,00 (з 01.06.2023 року). Позивачем щомісяця нараховується Відповідачам внесок на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач внесок на утримання будинку та прибудинкової території оплачують нерегулярно та не у повному обсязі, внаслідок чого з січня 2020 по жовтень 2023 утворилась заборгованість у розмірі 12 730, 75. Посилаючись на те, що добровільно відповідачі борг не погашають, позивач просить стягнути з останніх вищевказану суму заборгованості, інфляційні втрати та 3 % річних, а також понесені судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 08.11.2023 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідачі по справі повідомлені судом про розгляд судом даного провадження належним чином, про що свідчить відмітка поштового відділення про вручення кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Як вбачається з копії ордеру №40609 серії Б від 26.01.1989 року на житлове приміщення, виданим Виконавчим комітетом Ватутінської районної ради народних депутатів, квартиру [ADDRESS] видано [PERSON] на сім`єю з 3 чоловік. Відповідно до інформації, що міститься в даних реєстрових книг Комунального підприємства Киїської міської ради "Київського міського бюро технічної інвентаризації" на праві приватної власності зареєстровано кв. [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] .. Згідно з довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 09.10.2023 року, здійсненого за період з 01.01.2020 року по 01.11.2023 року, у відповідачів [PERSON] , [PERSON] наявна заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території по квартирі за адресою: [ADDRESS] , в загальному розмірі 12 730,75 грн. На даний час заборгованість не сплачена, а тому здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 3 251,31 грн. та 3 % річних у розмірі 885, 36 грн. Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень ст. 162 Житлового кодексу України, пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. У відповідності з п. 2 ч.1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням. Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об`єднання власників квартир (житла). Таке об`єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Згідно п. 1.1 Статуту ОСББ «Прип`ять-30» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Прип`ять-30» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Прип`ять-30» про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців формувань номер: 10661020000012868. Відповідно до п. 2.1 розділу II Статуту ОСББ « Прип`ять-30» метою створення об`єднання: є забезпечення та захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Згідно п. 2.2 Статуту ОСББ «Прип`ять-30» завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників будинку на володіння та користування спільним майном співвласників; забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам будинку в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками будинку своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно п. 7.3 Статуту ОСББ «Прип`ять-30» співвласник будинку зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, що встановлені статутом об`єднання та чинним законодавством. Відповідно до п. 11.2 Статуту ОСББ «Прип`ять-30» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності співвласників будинку визначаються рішенням загальних зборів співвласників будинку. Згідно п. 9.1 Статуту ОСББ «Прип`ять-30» співвласник будинку за порушення вимог Статуту об`єднання та не виконання законних рішень Статутних органів управління об`єднання несе відповідальність згідно з Статутом та чинним законодавством. Утримання будинку та прибудинкової території забезпечується ОСББ та відповідними підприємствами - виконавцями послуг на підставі договорів з ОСББ. При визначенні розміру внесків виходять з витрат на утримання, передбачених кошторисом ОСББ, який відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» затверджується Загальними зборами. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. За змістом статей 15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі. Відповідно, до статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіянні збитки, а також у повному обсязі сплачувати встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі. Частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Судом встановлено, що управління та утримання будинком [ADDRESS] здійснюється ОСББ «Прип`ять-30», що підтверджується статутом, випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку регулюються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Договором про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 01.06.2023 року Протоколом №2 Зборів Уповноважених представників та членів правління ОСББ «Прип`ять-30» було прийнято рішення з приводу затвердження оновленого кошторису 2023/2024 у зв`язку із підвищенням вартості вивозу ТПВ, підвищення тарифу на електричну енергію, згідно якого тариф внесків співвласників 1 поверху залишився 6,50 грн. за кв.м. квартири, тариф для 2-9 поверхів 7,00 грн. за кв.м. квартири. В оновленому кошторисі 2023/2024 додалися витрати 25 500 грн. вивіз ТПВ (сміття), що в результаті стало причиною нарахування на кожну квартиру додатково до щомісячних платежів 75,00 (з 01.06.2023 року). З розрахунку, доданого до матеріалів справи вбачається, що відповідачі мають заборгованість щодо сплати за житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2020 р. по 01.11.2023 року. Заборгованість відповідачами не сплачена, при цьому останніми не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 3 251,31 грн. та 3 % річних у розмірі 885,36 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 12 730,75 грн., інфляційні втрати - 3 251,31 грн. та 3 % річних у розмірі 885,36 грн., а всього 16 867,42 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог позивачки щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано суду копію Договір (угода) про надання правової допомоги б/н від 11.10.2023 року; Копію Дадаткової угоди №3 до Договору (угоди) про надання правової допомоги б/н від 11.10.2023 року; Копію Цивільно-правового договору №1/10/23 від 11.10.2023 року; Акт приймання-передачі виконаних робіт 20.10.2023 року; копія платіжної інструкції №1752 від 20.10.2023 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , на користь ОСББ «Прип`ять-30» витрати на правову допомогу в розмірі 2 700,00 грн., сплачені позивачем згідно платіжної інструкції №1752 від 20.10.2023 року, відповідно до Додаткової угоди №3 до Договору (угоди) про надання правової допомоги б/н від 11.10.2023 року. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved