Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 листопада 2019 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що складено відповідний актовий запис № 502. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем почало поступово погіршуватись, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрального протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На думку позивача, подальші сімейні відносини є неможливими. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] і [PERSON] , та який зареєстрований 12 листопада 2019 року Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що складено відповідний актовий запис № 502. Позивач також просить суд, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 листопада 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.21). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача - адвокат Клімук Н.А., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1080299 від 27.12.2023 року (з.б.а.с.33) не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.27). Разом з тим, представник позивача [PERSON] надіслала на адресу суду через систему «Електронний суд» заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позов просить задовольнити (а.с.37-38). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади про виклик відповідача [PERSON] до зали судових засідань (а.с.31). Крім того, на електронну адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві ([INFO] ), відповідачу [PERSON] було надіслано судову повістку про виклик до суду (а.с.28). В той же час, відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду поштовим зв`язком заяву, із змісту якої вбачається, що відповідач просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.35-36). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 12 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12 листопада 2019 року, відповідний актовий запис № 502. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільних неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, спір між сторонами щодо поділу нажитого у шлюбі майна відсутній, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю [PERSON] зберегти не має можливості, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] також просить суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач [PERSON] при укладенні шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а наразі виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », яке нею було змінено внаслідок реєстрації шлюбу із відповідачем, що вбачається із дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб, суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу позивача. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved