Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

01.09.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 79682,25 грн., інфляційні витрати в розмірі 7271,80 грн, три відсотки річних в розмірі 1810,45 грн. та сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2147,20 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, 17.01.2022 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладеного електронного договору №5395303, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 25000 грн. строком на 30 днів. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідач умови договору не виконав і станом на дату звернення до суду має заборгованість в сумі 70600 гривень, з яких 25000 грн - тіло кредиту, 45600 гривень - нараховані проценти. Ухвалою суду Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 191.0.2023 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач у відповідності до ст. 278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не надав. Заперечень проти розгляду справи в прощенному провадженні без виклику сторін не надав. Тому, відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 17.01.2022 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №5395303, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 25000 грн. строком на 30 днів. В свою чергу [PERSON] належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань, в наслідок чого станом на 01.09.2023 року утворилась заборгованість в сумі 70600 грн 25 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 25000 грн 00 коп. та 45600 грн 00 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає права вимоги до боржників. (а.с. 23) Відповідно до Витягу з реєстру боржників, який є Додатком №1 до Договору Факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором-1 в сумі 70600 грн 00 коп., з яких: 25000 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45600 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками. (а.с. 17) Крім того, в зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань, позивач просить суд стягнути з [PERSON] інфляційні збитки в розмірі 7271,80 грн та три відсотки річних в сумі 1810,45 грн., розрахунок яких додається позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року за №675-VIII (далі - Закон №675-VIII), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закон №675-VIII). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність Договору між відповідачем та ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги, у зв`язку із укладенням Договору факторингу №19.06/23 від 19.06.2023. Як вбачається із Договору, він підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, її паспортних даних, РНОКПП. (а.с. 18-20) Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Виходячи з вимог ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» направив на електронну пошту [PERSON] повідомлення про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору, тобто виконав вимоги ст. 1082 ЦК України. (а.с. 35) Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов Договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 70600 грн 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 25000 грн 00 коп. та 45600 грн 00 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню. Крім того, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Суд погоджується з розрахунками позивача щодо нарахування [PERSON] інфляційних витрат за період вересня 2022 року по червень 2023 року в розмірі 7271,80 грн., та розрахунку трьох відсотків річних в розмірі 1810,45 грн., тому вони також підлягають стягненню з відповідача. Позивач також просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн та сплачений судовий збір 2147,20 грн. Частиною 1, ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу, додано до позову Договір №07/07-2022 про надання правової допомоги від 07.07.2022, звіт про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 23.08.2023. Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved