Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась з заявою до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, про встановлення факту батьківства після смерті батька дитини, заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . 28.11.2017 року шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду у справі №334/5719/17. У 2018 року заявниця відновила з колишнім чоловіком відносини, та зазначає, що вони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У серпні 2019 року заявниця завагітніла від [PERSON] , однак повторно оформити шлюб вони не встигли. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті заявниця народила їх спільну другу доньку - [PERSON] , [INFO] . Встановлення зазначеного факту заявниці необхідно для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а також з метою впорядкування та належного оформлення походження дитини, шляхом визнання [PERSON] батьком її доньки. У зв`язку з викладеним, заявниця була вимушена звернутися з зазначеною заявою до суду. Заявниця в судовому засіданні підтримала свою заяву, просила задовольнити, в подальшому, представник заявниці, адвокат Сандак І.А. подала до суду заяву про проведення судового засідання без участі заявниці та представника, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до Актового запису про смерть № 1001 від 19.09.2019 року, виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.04.2020 року, [PERSON] , народилась [INFO] у м. Запоріжжя, Запорізька область, вбачається, що в графі «батько» вказано « [PERSON] », мати « [PERSON] ». У своїй заяві та під час судового розгляду заявниця вказувала, що із [PERSON] до його смерті проживали у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, що знайшло своє підтвердження у письмових матеріалах, досліджених у судовому засіданні, зокрема, матеріали справи містять спільні фотокартки. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт проживання заявниці з померлим [PERSON] однією сім`єю. Пояснила, що вона мешкає поруч з заявницею на одному майданчику. [PERSON] проживала разом з померлим, допомагала зі станом здоров`я, похоронами займалась [PERSON] з її мамою, перед смертю мешкали разом. В судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила факт проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю. Пояснила, що вона з заявницею подруги, дружили сім`ями. Похоронами померлого займалась [PERSON] , вона була вагітна від [PERSON] , іншого чоловіка у неї не було, відомо було, що заявниця з померлим розлучались, але пізніше поновили стосунки та проживали разом. Вказані обставини підтверджують доводи заявника, вказані у заяві про встановлення факту батьківства щодо того, що під час народження [PERSON] , [INFO] , її батьки не перебували в шлюбі між собою, та відомості про батька було вказано зі слів матері. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст.121СК\~України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15травня\~2006року\~№3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55СК\~України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно зі ст.130СК\~України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved