Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом (а.с 1-3) до [PERSON] , в якому просить: - стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики №74119581 в розмірі 15 925 грн.; - стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.07.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики №74119581. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого останньому було передано від первісного кредитора права вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі. Згідно із реєстром боржників №7 від 21.04.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15 925,10 грн., з яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 10 925,10 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, оскільки сторонами договору позики було узгоджено розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення даного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь вказаний вище розмір заборгованості. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Комарницький Е.Г. подав відзив (а.с. 43-44), в якому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення відсотків нарахованих після 02.08.2022. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, в той час як сам договір позики було укладено 13.07.2022. Зазначає, що у відповідності до чинного законодавства, відступлення права вимоги може бути здійснено лише щодо існуючих зобов`язань. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав. Додатково зазначає, що нарахування позивачем відсотків після 02.08.2022, тобто після закінчення строку дії договору позики, є безпідставним та не підлягає задоволенню. Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 49-52), в якому останній зазначає, що нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежить від підстави їх нарахування. А тому, враховуючи принцип свободи договору, просить рахувати нараховані проценти як міру відповідальності і зазначає, що нарахування відсотків є абсолютно правомірним. Представник позивача 27.12.2023 через систему "Електронний суд" подано додаткові пояснення (а.с. 78-81), згідно із якими, останній зазначає, що станом на 27.12.2023 первісний кредитор доказів перерахування коштів та детальний розрахунок заборгованості не надав. Позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим у встановленому законом порядку. Безпосередньо у заявах по суті справи клопотав про розгляд справи без його участі. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Комарницький Е.Г. у судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити без їх участі. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 24.10.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 20 листопада 2023 року представник відповідачки [PERSON] - адвокат Комарницький Е.Г. подав відзив. Від представника позивача 23.11.2023 надійшла відповідь на відзив. 27 грудня 2023 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики №74119581 від 13.07.2022 (а.с. 5-6). Сума позики - 4 000 грн. Строк позики - 20 днів. Процентна ставка (базова) - 1,99%. Дата надання позики - 13.07.2022. Дата повернення позики - 02.08.2022. Відповідно до додатку №1 до договору позики №74119581 від 13.07.2022 (а.с. 7), загальна вартість кредиту становить 5 592 грн. Згідно із додатковою угодою до договору позики від 14.07.2022 та додатком №1 до договору позики зі змінами від 14.07.2022 (а.с. 8, 9), збільшено суму наданої позики на 1 000 грн. Загальний розмір позики становить 5 000 грн. Орієнтовна загальна вартість позики становить 6 890,50 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 10-11). За цим договором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений в реєстрі. Додатковою угодою №2 до цього договору (а.с. 12) було внесено зміни до п. 1.3. договору, в частині повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних. У відповідності до додаткової угоди №8 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 13) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" уклали дану угоду про загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно із реєстром боржників №7 від 21.2023. В якості ціни продажу фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 8,8% від основної суми заборгованості. Однак, суд звертає увагу, що в даній додатковій угоді не зазначено загальної суми прав вимоги та суму, яка підлягає сплаті. Згідно із витягу з реєстру боржників №7 до договору факторингу №14/08/21 від 14.08.2021 (а.с. 15), який сформовано представником позивача 19.09.2023, заборгованість відповідачки [PERSON] становить 15 925,10 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №74119581 від 13.07.2022 (а.с. 16), станом на 31.08.2023 заборгованість за кредитним договором не погашена. Залишок заборгованості становить 15 925,10 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані сторонами на обґрунтування своїх позицій, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, зокрема, як передбачено у п. 3 ч. 1 цієї статті, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Таким чином, суду необхідно з`ясувати обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», та чи існували ці права на момент їх переходу. Так, з матеріалів справи встановлено, що договір позики було укладено 13.07.2022, а договір факторингу було укладено 14.06.2021, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачкою, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати позивачу. Таким чином, суд погоджується із доводами сторони відповідачки та вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідачки [PERSON] сплати заборгованості за договором позики, укладеним 13.07.2022 між нею та ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Окрім цього, суд також звертає увагу на те, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 стороною позивача не надано. Також слід зазначити, що на час укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про [PERSON] , як боржницю, сформована у витязі з реєстру боржників №7 більше ніж як через два роки після укладення договору факторингу. Водночас, судом не приймається часткове визнання стороною відповідачки позовних вимог, оскільки для стягнення суми позики на користь позивача немає законних підстав. З урахуванням наведеного вище, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором позики №74119581 від первісного кредитора, відповідно ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. Стосовно інших доводів сторін, суд зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення. Обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різним, залежно від характеру рішення. В рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Серявін та інші проти України» вказано, що п. 1 ст. 6 Конвенції, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не має сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку є різним, залежно від характеру рішення. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. Оскільки у позові відмовлено, питання про судовий збір та витрати на правничу допомогу понесені позивачем не вирішується. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 4, 207, 215, 267, 512, 514, 516, 517, 526 ЦК України, ст. 13, 141 ЦПК України та

Outcome: dismissed