Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив: скасувати арешт, який накладений СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 08 вересня 2003 року на нерухоме майно, а саме: частку квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що З метою відновлення правовстановлюючих документів, у жовтні 2022 року він звернувся до КП «Дніпровське містке бюро технічної інвентаризації» ДМР для надання інформації щодо його права власності на частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Листом № 9346 від 30.11. 2023 року мене повідомлено про те, що станом на 31.12.2012 року, згідно з матеріалами інвентаризаційної справи, 1/4 частина вищевказаної квартири дійсно належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1998 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне», згідно з розпорядженням № 3490-98, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 444п за реєстровим № 587-306. Крім цього, мене повідомлено, що в матеріалах інвентаризаційної справи міститься постанова СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 08.09.2003 року, якою заборонено відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON] . У зв`язку зі вказаною забороною на відчуження майна йому було відмолено у відновленні правовстановлюючих документів. На його запит який 28.02.2023 був направлений до ГУНП в Дніпропетровській області, 31.03.2023 отримав відповідь за № 2/П-420, у якій повідомлялось про те, що він, як власник нерухомого майна, має право звернутись до КП «Бюро технічної інвентаризації» ДМР із запитом щодо надання копії належно завіреного документу, на підставі якого накладено арешт на моє нерухоме майно, а також інформувалось про те, що для зняття арешту на майно необхідно звернутись до суду у встановленому законом порядку. 16.06.2023 надіслав звернення до КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР з проханням надати копію постанови СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 08.09.2003 року, на що у відповідь отримав супровідний лист за вих. № 6264 від 23.06.2023 року разом з копією вищезазначеної постанови. Крім того, в усіх державних реєстрах відсутня інформація щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Щодо кримінальної справи №69031161, жодних вимог в рамках цивільного законодавства щодо стягнення шкоди він не отримував, кримінальну справі було закрито, усі збитки потерпілим було відшкодовано ще в 2003 році. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.10.2023 року ГУНП в Дніпропетровській області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що 31.03.2023 року за вих.. 3061 КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР надано копію постанови СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 08.09.2003 року, яка винесена під час досудового розслідування у кримінальній справі №69031161.25.09.2023 року за вих.. 43/2-17424 слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП надано відповідь про те, що кримінальна справа №69031161 в архіві слідчого відділу відсутня. Відповідно до облікових даних ЄРДР, відомості за матеріалами кримінальної справи №69031161 не вносились. Управління є неналежним відповідачем, оскільки ГУНП в Дніпропетровській області розпочало свою діяльність з 07.11.2015 року, протиправних дій стосовно позивача не вчиняло, оскільки арешт був накладений у 2003 році. Належним відповідачем вважають Головне управління МВС України в Дніпропетровській області. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2023 року витребувано у Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області інформацію стосовно гр.. [PERSON] . Сторони у засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник позивачки адвокат Сорока М.В. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В матеріалах справи є заява представника відповідача ГУНП в Дніпропетровській області про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В ході розгляду справи було встановлено, відповідно Листа КП ДМБТІ від 30.11.2022 року, зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1998 р., виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне», згідно з розпорядженням №3490-98, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №444п за реєстровим №587-306. Використання найменування [ADDRESS] , як значиться у деяких документах є помилковим. Додатково повідомляють, про те що в матеріалах справи інвентаризаційної справи міститься постанова СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 08.09.2003 року, якою заборонено відчуження нерухомого майна, що належить гр.. [PERSON] . За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта зареєстрований запис про обтяження нерухомого майна, відсутня інформація щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Постановою слідчого СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 08.09.2003 року було заборонено відчуження нерухомого майна, що належить особисто [PERSON] , 1953 р.н., проживаючого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданої інформації ГУНП в Дніпропетровській області від 25.09.2023 року за №43/2-17424, зазначено, що кримінальна справа №69031161 в архіві СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області не перебуває. Відповідно листа ГУНП в Дніпропетровській області від 31.01.2024 року за №26/286, зазначено - управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено, що згідно відомостей ЄРДР кримінальні провадження, які могли бути відкритими за заявою [PERSON] , [INFO] чи стосовно нього, відповідно до яких могла фігурувати адреса: [ADDRESS] станом на 11.01.2024 відсутні. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у відповідності ч.1\~ст. 4 ЦПК України. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Отже, арешт на спірний об`єкт нерухомості було накладено слідчим на підставі положень КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Отже, питання про звільнення майна з-під арешту, накладеного в кримінальній справі за правилами КПК України 1960 року, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із наданих доказів судом встановлено наявність арешту квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності у розмірі частина. В ході розгляду справи з`ясовано, що кримінальне провадження, яке б відкривалося за заявою [PERSON] чи стосовно нього, відсутнє, відомості, що можуть свідчити про наявність кримінального провадження, де фігурує адреса: [ADDRESS] , також відсутні. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для дії арешту квартири [ADDRESS] , тоді як наявність такого обмеження порушує права позивача як власника майна, оскільки він позбавлений права вільно володіти та розпоряджатися ним. Враховуючи вказані норми та неможливість скасування його в іншому порядку, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованним, тому є всі підстави для зняття арешту з майна .

Outcome: approved