Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем шлюб укладено 19 листопада 2019 року та зареєстровано у виконкомі Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 14. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, відсутності поваги та любові один до одного. Кожний із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, в зв`язку з чим, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Разом не проживають більше одного року, спільне господарство не ведуть та не мають спільного сімейного бюджету. Їх шлюб розпався остаточно. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає недоцільним та неможливим, примирення не бажає, а тому, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Решетар В. В. в судове засідання не з`явилися, позаяк представник позивача - адвокат Решетар В. В. подав суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому зазначив, що за наданий строк для примирення сторони не примирилися, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Куцина Ю. М. в судове засідання не з`явилися, позаяк представник відповідача - адвокат Куцина Ю. М. подав суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому зазначив, що за наданий строк для примирення сторони не примирилися, позовні вимоги визнають та проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 14. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. За наданий судом строк для примирення сторони не примирилися. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 1 073, 60 гривень.

Outcome: approved