Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що підписанням заяви № б/н від 10.01.2013 [PERSON] уклала з банком договір про отримання кредиту, який зобов`язалася повертати в строки та на умовах, встановлених договором. Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому збільшився до 37000 грн. [INFO] [PERSON] померла і на дату смерті мала перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.01.2013 у розмірі 36813,56 грн. Спадщину [PERSON] прийняв її син, [PERSON] , який постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини і не відмовився від неї у встановлений законом строк. 17.07.2023 відповідачеві було направлено лист-претензію щодо сплати заборгованості, але спадкоємець жодних дій на виконання вимог банку не вчинив. Тому АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з [PERSON] , як спадкоємця боржника, на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 10.01.2013 в розмірі 36813,56 грн. та усі понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі інформацію щодо умов кредитування, зокрема, ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, обов`язок сплати інших платежів. В той же час позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог надані Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять відомостей про покладення обов`язку на [PERSON] проводити сплату будь-яких відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, а саме страхового платежу за договором «Страхування кредитного ліміту». Тому вважає, що списання необумовлених між банком та позичальником коштів на суму 13742,17 грн. є необгрунтованим. Крім цього, представник звертає увагу на пропуск банком строку позовної давності. Зважаючи на викладене, просить позов АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н від 10.01.2013 року (а.с. 28) та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [INFO] [PERSON] померла, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с. 63). За розрахунком позивача (а.с. 17-23) на дату смерті заборгованість останньої за кредитом склала 36813,56 грн., що є сумою заборгованості за тілом кредиту. По питанню сплати боргу АТ КБ «Приватбанк» зверталося до спадкоємця [PERSON] , яким є її син, [PERSON] , з листом-претензією (а.с. 67), але вимогу банку відповідач не задовольнив. Зважаючи на ту обставину, що позивач є кредитором спадкодавця, спадкоємиць якого вимоги банку про повернення боргу за кредитом не виконав, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] зазначеної суми боргу. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Записами в паспортах (а.с. 60 на звороті, 61-62) про зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] встановлено, що на час смерті останньої відповідач був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] і такий факт в ході судового розгляду ніким із учасників оспорений не був. Таким чином, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України відповідач є таким, що прийняв спадщину матері та відповідно повинен задовольнити претензії АТ КБ «Приватбанк» щодо невиконаних зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № б/н від 10.01.2013. Однак, з заявленому банком сумою боргу суд погоджується частково та при ухваленні рішення зважає на таке. Статтею ст. 638 ЦК України установлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. В той же час позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог надана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить відомостей про покладення обов`язку на [PERSON] проводити сплати будь-яких відсотків за користування кредитними коштами чи інших платежів. В той же час витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» не містить підпису останньої. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вищевикладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Велика Палата у вказаній постанові зробила наступний правовий висновок: витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, саме у зазначених позивачем розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин і правила ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, чи ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої - договором оферти є прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://privatbank.ua/terms/) неодноразово змінювалися самим позивачем в період з часу подання до банку позичальником заяви до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Отже, при укладенні договору між позивачем та [PERSON] сторони не дотримались вимог, передбачених ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів як то страхові платі за договором «Страхування кредитного ліміту», суд дійшов висновку, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» на суму 13742,17 грн. задоволені бути не можуть, оскільки зазначена сума безпідставно зарахована позивачем на сплату платежів, необумовлених договором, а тому вона підлягає виключенню із загальної суми боргу, заявленої банком. Тому, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягує з [PERSON] , як спадкоємця боржника, на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 23071,39 грн. Підстав для застосування у даній справі строку позовної давності суд не знаходить. При ухваленні рішення суд також відповідно до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про судові витрати, а саме, зважаючи на те, що позов банку задоволено на 62,6 %, то витрати на судовий збір підлягають стягненню з відповідача у відповідному відсотковому співвідношенні від суми сплаченого позивачем судового збору 2684,00 грн., що становить 1680,18 грн. та є сумою судових витрат, які підлягають відшкодуванню АТ КБ «Приватбанк» пропорційно до задоволених вимог у даній справі. На підставі вище наведеного,

Outcome: partial