Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «КС Володар» (далі - КС «КС Володар») про захист прав споживача шляхом стягнення суми процентів, недоплати у сумі 734,65 грн, пені, упущеної вигоди. Та отримані відповідачем доходи за користування внеском позивача за період з 31.01.2016 по 26.06.2018. З урахуванням усунутих недоліків просила стягнути з відповідача, на користь позивача: відсотки за весь час користування внеском (вкладом) з 31 січня 2016 і по 25 червня 2018 року включно у сумі-79258,06 грн; інфляцію за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми у сумі - 57642,28 гривень; недоплату у сумі - 734,65 гривень ; пеню, від суми простроченого платежу на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, у сумі -108767,34 гривень; розмір упущеної вигоди у сумі - 21615,78 гривень; отримані ним доходи, за користування внеском (вкладом) позивача за періоди починаючи з 31 січня 2016 року і по 25 червня 2018 р., включно у сумі - 109006,20 гривень. Зазначила, що 30 липня 2012 року між Кредитною спілка «КС Володар» (надалі - відповідач) та 30 липня 2012 року між Кредитною спілкою «КС Володар» (надалі - відповідач) та нею (надалі - позивач) був укладений договір NДB-137.2 «Гарант» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надал - договір). Відповідно до пункту 1.1. договору відповідач зобов`язувався, після використання внесеного внеску в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та договором повернути внесок разом з нарахованими на нього відсотками, позивачу , не пізніше 30 січня 2016 року. В подальшому сторонами було укладено додатковий договір, згідно з яким відповідач зобов`язувався, після використання внесеного внеску в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та договором повернути внесок, разом з нарахованими на нього відсотками, позивачу, вже тепер не раніше 31 березня 2018 року. Відповідно до пункту 2.2 договору, кредитна спілка спрямовує внесений членом кредитної спілки внесок на формування власного кредитного портфелю з метою фінансового та соціального захисту членів Кредитної спілки. На внесений членом кредитної спілки внесок шомісячно нараховується 28% річних. Відповідно до пункту 23 договору відсотки на внесок нараховуються один раз на місяць (в останній день місяця) на фактичну суму внеску (з урахуванням зміни його розміру) за фактичну кількість днів використання Кредитною спілкою внеску. Відповідно до пункту 2.4. договору відсотки на внесок нараховуються від дня, наступного за днем надходження внеску до Кредитної спілки, до дня, повернення члену Кредитної спілки або списання внеску з рахунку з інших підстав. Відповідно до пункту 2.6 договору якщо інше не обумовлено іншими договорами, укладеними між сторонами, нараховані відсотки на внесок сплачуються члену Кредитної спілки готівкою з каси Кредитної спілки не раніше 6 (шостого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані. Відповідно до пункту 2.8. договору, цитую «Якщо член кредитної спілки не вимагає повернення суми строкового внеску (вкладу) у зв`язку із закінченням строку, встановленого цим Договором, то після настання визначеного в пункту 1.1. цього договору строку договір уважається продовженим на умовах внеску (вкладу) до запитання (на вимогу). Зазначає, що, не дивлячись на умови укладеного між відповідачем та позивачем договору про строк повернення залученого внеску (вкладу) на депозитний рахунок, позивач, у день закінчення вкладу, не зміг отримати з каси відповідача належний йому внесок (вклад) та нараховані на нього відсотки, по причині, як пояснили працівники, відсутності коштів. У подальшому, не дивлячись, як на усні так і письмові неодноразові звернення позивача, як до відповідача так і до інших державних органів не вдавалось отримати належний їй внесок (вклад). У зв`язку із чим відповідачем було порушено: п. 3.1.1. договору відповідно до вимог якого обов`язком кредитної спілки є як прийняти грошові кошти члена Кредитної спілки, сплачені в якості внеску так і своєчасно повернути їх останньому, згідно умов даного договору: п. 3.1.3., відповідно до якого відповідач зобов`язувався належним чином виконувати умови даного договору. А, також було порушено право члена кредитної спілки забрати за даним договором внесок повністю, яке закріплене у п. 3.1.4 договору. Вказала, що лише після більше 2-х років звернень до відповідача, переписок з відповідачем та державними органами, прийомів громадян позивачу вдалося домогтися повернення йому його внеску (вкладу). Яке було здійснено безготівково, на картковий рахунок. Так, згідно виписки банку, повернення було здійснено 26.06.2018, у сумі - 146500 гривень, що після вирахування банком комісії фактично склало суму - 145767,50 гривень та перераховано відсотки у сумі 429,16 гривень, із розрахунку яж 0,2% річних, що після вирахування банком комісії фактично склало суму - 427,01 гривень. Чим було порушено умови договору, а саме пункт 2.6 договору. У зв`язку із чим, також, виникла недоплата у сумі (732,5+2,15)=734,65 гривень. Посилається на ст. 1049 ЦК України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі..., що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до п. 1-5 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки.., виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов?язані з наданням фінансових послуг. Кредитна установа - фінансова установа, яка відповідно до закону про діяльність відповідної фінансової установи має право за рахунок залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик. Фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Фінансові активи - кошти... Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством,- і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до пунктів 4.1., 4.2., 4.4., договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного договору, винна сторона несе відповідальність, визначену даним договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору. У випадку порушення кредитною спілкою вимог п. п. 1.1 та 2.7. договору остання несе відповідальність згідно вимог чинного законодавства України. Зазначила, що згідно даних проведених розрахунків сума недоотриманих позивачем процентів складає: 30314,45 + 48943,71 = 79258,06 гривень. Також вказала, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення додається. Згідно даних проведених розрахунків сума боргу складає: 47093,30 + 10548,98 = 57642,28 гривень. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання» розмір пені, передбачений статею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно даних проведених розрахунків сума боргу складає: 108767,34 гривень. Також зазначає, що згідно з ч. 1, 2 абзацу 1 ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ч. 1, 2, 4 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Зазначає, що вона є постійним депозитним вкладником в банківських та не банківських фінансових установах України. Підтвердженням чому є укладені депозитні договори між позивачем та відповідачем - Кредитна спілка «КС Володар»: NДВ-137,2 від 30 липня 2012 року, ДВ-138.2 від 30 липня 2012 року, ДВ-222.2 від 06 грудня 2012 року, ДВ-261.2 від 15 лютого 2013 року, ДВ-547.2 від 07 липня 2014 року та інші. А, також укладені договори банківського вкладу (депозиту) між позивачем та: ПАТ «банк Михайлівський» «Супердохідний тиждень+» (вільний) N 980-002-000168665 від 28.12.2015 р., ПАТ Банк «Траст» «Подарунковий» N 55624-П+КЛ-980/1 від 28.03.2016 року, ПАТ «Банк Форвард» «Пенсійний» N?005439700 від 05.12.2017 р., ПАТ «Перший інвестиційний банк» N 139/17-У/ПЛ від 30.032017 року, ПАТ «Банк Інвестицій та заощаджень» N 2851/20 від 03.03.2017 року. Розмір упущеної вигоди фактично дорівнює: 79258,06 - 57642,28 = 21615,88 гривень. А отже, згідно з вимогами ч. 4 ст. 623 ЦК України підтвердженням вжитих заходів щодо одержання доходів є укладений та виконаний позивачем договір NДВ-137.2 «Гарант» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надалі - договір), а також вчинені фактичні дії по поверненню позивачу суми внеску (вкладу). Згідно абзацу 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до вимог чинного законодавства, Статуту кредитної спілки та договору кредитна спілка спрямовує внесений членом кредитної спілки внесок на кредитування. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 05.02.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 25.11.2019 надійшла заява в новій редакції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Кредитна спілка «КС Володар» відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 30 липня 2012 року між Кредитною спілкою «КС Володар» та позивачкою був укладений договір NДB-137.2«Гарант» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надал - договір). Відповідно до пункту 1.1. договору відповідач зобов`язувався, після використання внесеного внеску в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та договором повернути внесок разом з нарахованими на нього відсотками, позивачу, не пізніше 30 січня 2016 року. У подальшому сторонами було укладено додатковий договір №2 від 31.01.2016, згідно з яким відповідач зобов`язувався, після використання внесеного внеску в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та договором повернути внесок разом з нарахованими на нього відсотками, позивачу не раніше 31 березня 2018 року. Згідно п.1.1 договору внесок складає 3000 грн. Згідно виписки про рух коштів на рахунку у АТ «Приватбанк» від 21.08.2018 позивачці 26.06.2018 здійснено переказ згідно договору NДB-137.2«Гарант» у сумі 146 500 грн та взято комісії у сумі 732 грн 50 коп. У позовній заяві позивач зазначає, що не дивлячись на договір про строк повернення залученого внеску (вкладу) на депозитний рахунок, позивачка, у день закінчення вкладу, не змогла отримати з каси відповідача належний їй внесок (вклад) та нараховані на нього відсотки, по причині, як пояснили працівники, відсутності коштів, чим були порушені умови договору, а при перерахуванні коштів не врахував комісію банку чим зменшив суму, що підлягала поверненню на 732 грн 50 коп. Як вбачається згідно виписки банку, повернення було здійснено 26.06.2018, у сумі - 146500 гривень, що після вирахування банком комісії фактично склало суму - 145767,50 гривень На що суд зазначає наступне. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що сума у розмірі 146 500 грн складає суму позики з відсотками та зазначає, що їй не доплачені відсотки за весь час користування внеском (вкладом) з 31 січня 2016 і по 25 червня 2018 року включно у сумі-79258,06 грн на які потрібно нарахувати інфляцію за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми у сумі - 57642,28 гривень; недоплату у сумі - 734,65 гривень ; пеню, від суми простроченого платежу на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, у сумі -108767,34 гривень; розмір упущеної вигоди у сумі - 21615,78 гривень; отримані відповідачем доходи, за користування внеском (вкладом) позивача за періоди, починаючи з 31 січня 2016 року і по 25 червня 2018 р., включно у сумі - 109006,20 гривень. Однак суд зазначає, що будь - якого розрахунку стосовно суми, що була перерахована позивачці, суду не надано. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, заявляючи вимогу про стягнення недоплаченої суми позики, відсотків, пені, упущеної вигоди позивачка повинна довести та надати розрахунок сум, що підлягали їй до виплати, виходячи з якого можна було б зробити висновок про обґрунтованість чи ні її вимог. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Отже з врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка не довела, що її права порушені відповідачем, а саме, що ій не доплачена сума позики, невиплачені відсотки, у розмірі, передбаченому договором, на які потрібно нарахувати штрафні санкції. Що стосується стягнення упущеної вигоди, то дані вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, є неогрунтованими, у них слід відмовити.

Outcome: dismissed