Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позов мотивовано тим, що 01.01.2019 між позивачем та відповідачем було укладено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 40140269 за адресою: [ADDRESS] . Протягом 01.09.2021 30.09.2023 відповідач спожила 6374 кВт*год на суму 10 672,04 гривень, що підтверджується сальдовими оборотами споживача і детальною довідкою про споживання. Станом на момент подання даного позову відповідач заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 10 672,04 гривень не оплатила, що і стало підставою для звернення до суду із питанням стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 01.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно із ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] надаються послуги з постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . 01.01.2019 між позивачем та відповідачем було укладено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 40140269 за адресою: [ADDRESS] . Протягом 01.09.2021 30.09.2023 відповідач спожила 6374 кВт*год на суму 10 672,04 гривень, що підтверджується сальдовими оборотами споживача і детальною довідкою про споживання. Таким чином, за боржником значиться заборгованість за спожиту електричну енергію на загальну суму 10 672,04 гривень. Згідно п. 13 абз. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» упродовж двох років з 1 січня 2019 року електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Згідно п. 13 абз. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії » фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 58 ч. 3 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами та встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач належним чином не оплачував послуги за спожиту електричну енергію, тому права позивача підлягають захисту, потрібно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Енера Вінниця» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 10 672,04 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн. судового збору.

Outcome: approved