Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позиція сторін у справі У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення компенсації. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 27.11.2021 позивач звернувся до контакт-центру ПриватБанку з наміром залишити усне звернення до АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Він спілкувався із оператором, яка назвалася іменем [PERSON] , яка повідомила свій внутрішній табельний номер [NUMBER] . Оператор протягом деякого часу, у формі бездіяльності, відмовлялася зафіксувати звернення до АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Однак, з часом, як повідомила, зафіксувала звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян». У той же день, за допомогою іншого оператора, на оператора № [NUMBER] позивач залишив скаргу до Департаменту по роботі зі зверненнями клієнтів ПриватБанку (далі - Департамент). 29.11.2021 йому зателефонувала особа, яка назвалася Маргаритою, співробітником Департаменту. Під час розмови він пояснив, що бажав залишити звернення, не як клієнт банку, а як громадянин України. Пояснив, що будь який громадянин, в тому числі, що не є клієнтом банку, може подати усне звернення до АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Після особа перетелефонувала, і повідомила, що оператор №81156 інформацію зафіксувала, але не як звернення громадянина, а як заявку клієнта до технічного відділу. Раніше, через операторів контакт-центру ПриватБанку позивачем вже подавалися усні звернення до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що є підтвердженням, що оператори контактцентру ПриватБанку мають можливість фіксувати такі звернення. Проте, 27.11.2021 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі оператора №81156 не зареєструвала звернення позивача, як усне звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Таким чином позивач вважає, що порушене його право на звернення, а також положення Закону України «Про звернення громадян». АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало відзив на позов, в якому зазначено, що позивач в своєму позові, взагалі не вказує, з яким саме зверненням, він звертався до відповідача та в чому полягало вказане звернення. Відсутні докази, підтверджуючи факт звернення позивача до відповідача 27.11.2021 року, не викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Позивачем, при поданні аудіозаписів, не було обґрунтовано неможливість їх подання, разом з позовною заявою в електронному вигляді, аудіозаписи не датовані, що викликає їх сумнівність походження, дату походження, та відношення, до справи яка розглядається. Позивачем не доведено, яке саме його право на звернення порушено, та які саме збитки було йому завдано, не розраховано матеріальні або моральні збитки та в чому вони полягають, які витрати понесено позивачем. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 29.11.2021 року, працівниками відповідача зафіксовано звернення позивача (1043848490 [PERSON] [NUMBER] ) по телефону з наступними питаннями: 1) Клієнт скаржиться на некоректний індекс адреси (зазначено 64703, має бути 61162) 2) Клієнт скаржиться на відмову оператора 3700 надати ІПН отримувача коштів по своєму платежу. По-першому питанню вирішено: За даними на сайті УкрПошти https://index.ukrposhta.ua/find-post-index, за адресою клієнта має бути індекс 61162. За заявками 31891433 і 31913043 (Питання до Адміністрації ЕКБ для NPS) індекс у ЄСА відредаговано. На поточний момент в ЄКБ адреса зазначена: 61162. УКРАИНА ХАРКІВСЬКА. М ХАРКІВ ПРОСП. ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА д. 144В КВ. 44. По-другому питанню: https://vrs.privatbank.ua/vrs9/records/702129571 Дата дзвінка 2021-11-29 12:55:09 Співробітник DN040589ZDR Референс СКК 211129VN90831892 Клієнт попросив надати РНОКПП отримувача коштів по своєму платежу. Співробітник повідомив, що не може надати таку інформацію. Тому клієнт попросив подати скаргу на співробітника про порушення конституційних прав громадянина щодо отримання інформації (відповідно до ст.32 КУ). Крім того наголосив, що РНОКПГІ не є персональними даними. Рішення за заявкою №31890697: Відповідно до п. 2.3.4. Положення про класифікатор інформації затвердженого рішенням Правління банку протокол №60 від 03.11.2021р (далі - Положення) ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків) відноситься до персональних даних. Правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних регулює Закон України «Про захист персональних даних» (далі - Закон). Згідно статті 14 Закону поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. З огляду на зазначене, ідентифікаційний номер клієнта може бути поширено у випадку надання згоди суб`єктом персональних даних. Співробітник Банку коректно відмовив клієнту у наданні ідентифікаційного номеру іншого клієнта Банку. На вказане звернення, позивачу направлено наступну відповідь: На Ваше звернення №15597681 АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє наступне. На поточний момент індекс Вашої адреси в базі даних Банку відредаговано. Приносимо вибачення за завдані незручності. Також АТ КБ «ПриватБанк» проведено розбір Вашого зауваження з приводу обслуговування в контакт-центрі Банку. В ході перевірки Вашого звернення, порушення з боку оператора не виявлено. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. За приписами статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: - об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; - у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; - скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; - забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; - письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; - вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; - у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; - не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; - особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. Відповідно до статті 25 Закону України «Про звернення громадян» у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Згідно з частинами першою - третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Під час розгляду справи позивачем не доведено, яке саме його право на звернення порушено, та які саме збитки було йому завдано, не розраховано матеріальні або моральні збитки та в чому вони полягають, які витрати понесено позивачем, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову.

Outcome: dismissed