Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

До Калинівського районного суду Вінницької області за територіальною юрисдикцією з Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла справа за позовною заявою Керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Відділу охорони здоров`я Бердичівської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування зазначених вимог зазначив, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.05.2023 по справі № 274/1453/23 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням його з потерпілим. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12023060480000034 від 05.01.2023 щодо [PERSON] закрито. Даним судовим рішенням встановлено, що 05.01.2023 близько 07:40 год., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-DАЕWОО» р/н [NUMBER] , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 0541 від 25.08.2022, належить [PERSON] , рухався по проїзній частині вулиці Вінницька в напрямку пл. Соборна в м. Бердичеві. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу буд. № 88 вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, водій [PERSON] , проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу з права наліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани чола, перелому кісток лівої вертлюгової западини, уламкового перелому лівої лонної кістки таза, закритого перелому обох кісток лівої гомілки в в/з зі зміщенням, закритого багатоуламкового перелому ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, які у сукупності належить до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я. Порушення водієм [PERSON] вимог пункту 12.3 ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками. Своїми необережними діями, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження [PERSON] , водій [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно довідки-розрахунку КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 01.02.2023 потерпілий від злочину [PERSON] , [INFO] , з 05.01.2023 по 24.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВАІТ та травматологічному відділенні КНП «Бердичівська МЛ» (19 ліжко-днів). Вартість одного ліжко-дня становить 1224,84 грн. Тобто, загальна вартість лікування [PERSON] становить 23271,96 грн (19 ліжко-днів х 1224,84 грн). Цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в межах кримінального провадження не заявлявся, а тому постало питання про відшкодування цих витрат в порядку цивільного судочинства. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Представник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької областіХрановська І.І. в підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явились, про час та день розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Отже, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому\~ перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.05.2023 по справі № 274/1453/23 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням його з потерпілим. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12023060480000034 від 05.01.2023 щодо [PERSON] закрито. Даним судовим рішенням встановлено, що 05.01.2023 близько 07:40 год., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-DАЕWОО» р/н [NUMBER] , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 0541 від 25.08.2022, належить [PERSON] , рухався по проїзній частині вулиці Вінницька в напрямку пл. Соборна в м. Бердичеві. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу буд. № 88 вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, водій [PERSON] , проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу з права наліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани чола, перелому кісток лівої вертлюгової западини, уламкового перелому лівої лонної кістки таза, закритого перелому обох кісток лівої гомілки в в/з зі зміщенням, закритого багатоуламкового перелому ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, які у сукупності належить до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я. Порушення водієм [PERSON] вимог пункту 12.3 ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками. Своїми необережними діями, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження [PERSON] , водій [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно довідки-розрахунку КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 01.02.2023 потерпілий від злочину [PERSON] , [INFO] , з 05.01.2023 по 24.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВАІТ та травматологічному відділенні КНП «Бердичівська МЛ» (19 ліжко-днів). Вартість одного ліжко-дня становить 1224,84 грн. Тобто, загальна вартість лікування [PERSON] становить 23271,96 грн (19 ліжко-днів х 1224,84 грн). Відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина четверта статті 206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved