Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

16 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Посмітного 19» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 17 911,58 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 684,00 гривень та суму сплаченого судового збору. За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачеві надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 11 січня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача - адвоката Абдул Тамари Миколаївни про зменшення розміру позовних вимог, у якому заявник вказує на те, що відмовляється від позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості після відкриття провадження, проте, просить стягнути з [PERSON] судові витрати, зокрема, сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 гривень та витрати, пов`язані із витребуванням доказів у розмірі 631,00 гривень. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини, та дійшов до наступних висновків. [PERSON] є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. Відповідно до матеріалів справи, у [PERSON] існувала заборгованість за: - внески з відшкодування витрат з управління багатоквартирним будинком у розмірі 12 744,51 гривня, що підтверджується довідкою про заборгованість з внесків на відшкодування витрат з управління (утримання) багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] (а.с.22); - внески до резервного фонду у розмірі 240,00 гривень, що підтверджується довідкою про заборгованість з внесків до резервного фонду за адресою: [ADDRESS] (а.с.24); - внески на послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 216,92 гривні, що підтверджується довідкою про заборгованість з внесків за послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Тобто, загальна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги склала 13 201,43 гривні. Представник позивача у заяві про зменшення розміру позовних вимог вказує на те, що відповідач виконав перед позивачем зобов`язання, сплативши заборгованість за житлово-комунальні послуги, а тому, на думку суду, фактично перестав існувати предмет спору. Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 містить висновки про те, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. У постанові КЦС ВС від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц вказано, що статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: - відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої); - позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої). Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Предметом касаційного розгляду у даній справі є судові рішення судів попередніх інстанцій у частині, що стосується розподілу судових витрат. Частина третя статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Щодо сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно платіжної інструкції №617 від 09.11.2023 року, ОСББ «Посмітного 19» сплатило в якості судового збору 2 684,00 гривень. У заяві про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2 684,00 гривень. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що предмет спору перестав існувати після відкриття провадження у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості, беручи до уваги положення ч.3 ст.142 ЦПК України та усталену судову практику, суд доходить до висновку про наявність підстав для відшкодування суми сплаченого судового збору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. У заяві про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 гривень. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що між ОСББ «Посмітного 19» та Албул Тамарою Миколаївною 01 листопада 2023 року було укладено договір №64 про надання правової допомоги. У договорі зазначено, що вартість однієї години роботи адвоката становить 500,00 гривень, а остаточна сума договору із урахуванням витраченого часу визначається в акті про надання правової допомоги. Згідно акту про надання правової допомоги №11/1 до договору про надання правової допомоги №64 від 2023 року, складений 08 листопада 2023 року, загальна кількість витраченого часу для надання правової допомоги становить 4 години, а загальна вартість послуг - 2 000,00 гривень. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved