Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

В квітні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 12.03.2019р. між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого він передав, а Відповідач отримав у власність 692 906,00грн. на термін до 12.04.2020 року. Тобто, останнім днем повернення Відповідачем позики є 11.04.2020р. Проте, свої зобов`язання за договором Відповідач, нажаль, не виконав і отриману позику не повернув, що й змушує його звертатися до суду із цим позовом. У відповідності до приписів норм Цивільного кодексу України сума заборгованості за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача, визначена ним з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 12.04.2020р. по 31.03.2023р., а також платежів здійснених відповідачем на виконання договору позики від 12.03.2020р. З врахуванням наведеного, заяви про відмову від частини позовних вимог, позивач просить: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 621412,78 грн. заборгованості за договором позики від 12.03.2020 року, 54755,24грн. 3% річних, 284379,77грн. інфляційних втрат. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.12.2023 року прийнято відмову позивача від частини позовних вимог до [PERSON] про стягнення коштів, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8207,36грн. - основного боргу за договором позики, 44115,84грн. - інфляційних нарахувань та 6922,89грн. - 3% річних, а провадження в справі в цій частині закрито. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з врахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просили задоволити в повному обсязі. Позивач суд пояснив, що відповідач позичав у нього кошти, писав розписки, потім вони визначили загальну суму і уклали договір позики. Будь-якого тиску на відповідача він не чинив, відповідач визнавав суму боргу, що підтверджується частковим її погашенням. При частковому поверненні грошових коштів він на примірнику договору позики відповідача, розписувався про їх отримання. Гроші відповідач передавав йому через батька, так як сам був закордоном. Один раз кошти відповідач йому переказував на рахунок. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки позивачем не підтверджено передачу ним грошових коштів відповідачу за даним договором позики. Відповідач за даним договором коштів від позивача не отримував. Позивач в судовому засіданні сам підтвердив, що були розписки і якщо робилась новація боргу, то це повинно було бути відображено в договорі. Даний договір не підтверджує передачу коштів відповідачу. Крім наведеного, з 24.02.2022р. набув чинності Закон, який передбачає неможливість стягнення з боржника штрафних санкцій. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.03.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність 692906грн. на строк до 12.04.2020р. У п.2 вказаного Договору позики [PERSON] підтвердив, що отримав від [PERSON] вищевказану суму до оформлення цього договору. Також у п.6 Договору позики сторони зазначили, що гарантують, що цей договір вони укладають не на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, не внаслідок обману, насильства, погрози, а також те, що цей договір не є для них кабальною угодою. Отже, факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується письмовим Договором позики від 12.03.2020 року. Відповідач частково виконав зобов`язання за Договором позики від 12.03.2020 року, а саме шляхом передачі Позивачу: 25.08.2020р. 300 доларів США, 08.10.2020р. 500 доларів США, 23.03.2021р. 500 доларів США, 04.06.2021р. 500 доларів США, 21.09.2021р. 500 доларів США, а всього загальна сума склала - 2300дол.США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату здійснення платежів становила - 63285,86грн. Також 02.02.2023р. [PERSON] було перераховано на рахунок [PERSON] відкритий у REVOLUT BANK UAB, грошові кошти в сумі 970 польських злотих, що за офіційним курсом Національного банку України на дату перерахування коштів (8,4612грн. за 1 польський злотий) склало 8207,36грн.. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань по договору позики від 12.03.2020р. між [PERSON] та [PERSON] 23.03.2020р. було укладено договір іпотеки. Вищевказані обставини\~підтверджуються:\~Договором позикивід\~12.03.2020\~року;\~договором іпотеки\~від 23.03.2020р.; випискою REVOLUT BANK UAB за 02.02.2023р. з рахунку [PERSON] .. На теперішній час, незважаючи на закінчення строку повернення боргу за договором позики від 12.03.2020 року та після звернення до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] позивачу кошти в сумі 621412,78грн. (692906 - 63285,86 - 8207,36) не повернуто. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Свідок [PERSON] суду пояснив, що син йому коштів для позивача не передавав і він коштів позивачу не передавав. Також свідок суду пояснив, що його син працював в [PERSON] в фірмі «ЧІП», а потім ФОПом і бухгалтер фірми «ЧІП» вела його бухгалтерію. [PERSON] подзвонив до нього і сказав, що син завдав фірмі збитків на 26000 доларів США. Потім вони зустрілись в офісі [PERSON] , коли син вийшов, то сказав, що підписав договір позики. Він його підписав під погрозами, коштів не отримував. Проте, вказані пояснення свідка [PERSON] (батька відповідача), суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки він не був безпосереднім свідком підписання договору позики між сторонами. А пояснення в частині часткового погашення позики відповідачем, спростовується написами про отримання грошових коштів позивачем [PERSON] на примірнику договору позики, який знаходиться саме у відповідача [PERSON] . Відповідачем договір позики від 12.03.2020 року не оспорений і його не визнано судом недійсним. Належних та допустимих доказів на підтвердження його виконання або того, що вказаний договір вчинено під тиском, внаслідок насилля чи обману відповідачем суду не надано. Не надано суду належних та допустимих доказів і на підтвердження того, що вказані грошові кошти є збитками внаслідок господарської діяльності сторін. Надані суду договори, накладні та платіжні доручення підтверджують наявність господарської діяльності між сторонами, проте не підтверджують наявності будь-яких боргів чи збитків. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення 621412,78 грн. заборгованості за договором позики від 12.03.2020 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем також відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України проведено нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 12.04.2020р. по 31.03.2023р., з врахуванням платежів здійснених відповідачем на виконання договору позики від 12.03.2020р. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за договором позики від 12.03.2020 року становить: 621412,78 грн. сума боргу за договором позики, 54755,24грн. 3% річних, 284379,77грн. інфляційні втрати. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час. Відповідачем частково було повернуто позивачу грошові кошти: 25.08.2020р. 300 доларів США = 300х27,3942 = 8218,26; 06.10.2020р. - 500 доларів США = 500 х 28,4009 = 14200,45; 23.03.2021р. - 500 доларів США =500 х 27,6871 = 13843,55; 04.06.2021р. - 500 доларів США =500 х 27,3400 = 13670; 21.09.2021р. - 500 доларів США =500 х 26,7072 = 13353,60; 02.02.2023р. - 970 польських злотих = 970 х 8,4612 = 8207,36. Отже, з урахуванням наведеного, часткового повернення відповідачем суми позики, та розрахунку проведеного судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 12.04.2020року по 23.02.2022 року включно в сумі - 37055,90грн. А саме: з 12.04.2020 до 24.08.2020 - 692906 x 3 % x 135 : 366 : 100 =7667,40; з 25.08.2020 до 05.10.2020 - 684687,74 x 3 % x 42 : 366 : 100 = 2357,12; з 06.10.2020 до 22.03.2021 - 670487,29 x 3 % x 168 : 365 : 100 = 9258,24; з 23.03.2021 до 03.06.2021 - 656643,74 x 3 % x 73 : 365 : 100 = 3939,86; з 04.06.2021 до 20.09.2021 - 642973,74 x 3 % x 109 : 365 : 100 = 5760,34; з 21.09.2021до 23.02.2022 - 629620,14x 3 % x 109 : 365 : 100 = 8072,94. Також з відповідача слід стягнути інфляційні втрати на користь позивача за період з 12.04.2020року по 23.02.2022 року в сумі 111546,94грн. (3429,88 + 3423,43 + 49730,04 + 13192,61 + 8363,77 + 33407,21). А саме: з 12.04.2020 до 24.08.2020 692906 х 1.00495( 1,008х1,003х1,002х0,994х0,998)/100) = 696335,88 692906 = 3429,88; з 25.08.2020 до 05.10. 2020 - 684687,74 х 1,005 = 688111,18 - 684687,74 = 3423,43; з 06.10.2020 до 22.03.2021- 670487,29 х 1,07417 (1,010 х 1,013 х 1,009 х1,013х 1,010 х 1,017) = 720217,33 - 670487,29 = 49730,04грн.; з 23.03.2021 до 03.06.2021 - 656643,74 х 1,007 х 1,013 = 669836,37 - 656643,74 = 13192,61; з 04.06.2021 до 20.09.2021 - 642973,74 х 1,002 \~ \~ \~ \~х 1,001 х 0,998 х 1,012 = 651337,51- 642973,74 = 8363,77грн.; з 21.09.2021до 23.02.2022 - 629620,14 х 1,009 х 1,008 х1,006 х 1,013 х 1,016 = 663027,35 - 629620,14 = 33407,21грн. \~ \~ \~ \~ З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню і слід стягнути з відповідача на користь позивача 621412,78 грн. заборгованості за договором позики від 12.03.2020 року, 37055,90грн. 3% річних, 111546,94грн. інфляційних втрат, а всього разом 770015,62грн. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. З врахуванням наведеного, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача, слід стягнути на користь держави судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 7699,75 грн. судового збору (960547,79/100 =9605,48; 770015,62/ 9605,48 = 80,16; 9605,48 /100 х 80,16 = 7699,75). Також враховуючи, що позивач, як особа з інвалідністю другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] , відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, йому відповідно до положень вказаного Закону слід повернути з державного бюджету України помилково сплачений судовий збір у розмірі 10830,80грн., відповідно до платіжної інструкції №0.0.2927095494.1 від 31.03.2023р. На підставі викладеного та

Outcome: partial