Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Адвокат Паруль Юлія Олегівна в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідно до ордеру на житлове приміщення від 02.08.1974 №Г234971 квартира за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , після смерті якого його дружина [PERSON] прийняла у спадок спірну квартиру. У вказаній квартирі зареєстрований в тому числі син позивача [PERSON] , який з 1983 року по теперішній час не проживає у спірній квартирі та будь-яким іншим способом не користується нею. Відповідач добровільно покинув спірне житло та не виявляв ніколи бажання нести витрати на комунальні послуги. Позивач не чинила перешкод відповідачу у проживанні у спірній квартирі. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує право позивача на отримання субсидії на сплату комунальних послуг. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації. 13.11.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник позивача адвокат Паруль Ю.О. підтримала заявлений позов, просила його задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 12.08.1974 [PERSON] був виданий ордер на жилого приміщення №Г235971 на підставі рішення виконкому від 05.08.1974 №1478 на склад сім`ї з трьох осіб (він, [PERSON] дружина, [PERSON] син) на право зайняття жилого приміщення з двох кімнат площею 30,93 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25.03.1984 серії [NUMBER] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією акту-довідки ЖЕД 109 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» від 02.10.2023 №96, підтвердженого сусідами квартир №36 та №47 , [PERSON] з 1983 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частинами 1, 2 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Випадки, коди житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, визначені у ч.3 ст. 71 ЖК України. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті (ч.5 ст. 71 ЖК України). Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Також суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Судом встановлено, що спірна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є житловим приміщенням, яке отримав у користування чоловік позивача [PERSON] для проживання разом з членами своєї сім`ї, в тому числі і відповідача. Позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, обґрунтовані тим, що він з 1983 року не проживає в спірній квартирі. На підтвердження непроживання відповідача в спірній квартирі був наданий акт-довідка, складена за участю сусідів позивача в будинку [ADDRESS] , в якому зазначено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1983 року. Аналізуючи надані позивачем докази, суд відзначає, що вони не містять відомостей про те, відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі за місцем своєї реєстрації. Судом не приймається як доказ вказаний акт-довідка про непроживання [PERSON] в спірній квартирі, оскільки складання таких довідок не відноситься до компетенції ЖЕД 109, яке є структурним підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», до видів діяльності якого належить надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території. Суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та нічим не підтвердженим, суду не було надано доказів того, що відповідач понад встановлений 6-місячний строк, не проживає у спірній квартирі без поважних причин. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed