Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 18 травня 2020 року зареєстровано декларацію № КВ 141201390484 про готовність до експлуатації об`єкта у зв`язку з будівництвом та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником цього майна. Законодавцем передбачено обов`язок відповідача сплатити пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у розмірі 621 573,75 грн., однак відповідач умисно ухиляється від виконання цього обов`язку. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у розмірі 621 573,75 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року передано цивільну справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Винниченко Л.М. від 17 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва № 417 від 04 вересня 2023 року, відповідно до п.п. 2.3, 2.3.4, 2.3.23, 2.3.49, 2.3.52 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. 05 вересня 2023 року в порядку визначеному ст. 14 ЦПК України цивільну справу передано в провадження судді Арапіної Н.Є. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Арапіної Н.Є. від 07 вересня 2023 року прийняти цивільну справу до свого провадження та призначено судове засідання. 30 січня 2024 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача Хамраєва К. М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовну з підстав пропуску позивачем позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 24 вересня 2019 року відповідач звернулася до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з заявою, у якій просила надати висновок щодо необхідності вирішення питання пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури у зв`язку з будівництвом житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . В разі необхідності сплати пайових внесків просила надати проект відповідного договору з розрахунком. Просила вказати у проекті договору строк (графік) оплати пайового внеску наступним чином: з жовтня 2018 року по вересень 2019 року (а.с. 39 зв.). Листом від 15 жовтня 2020 року позивач повідомив відповідача про необхідність надання копій документів (а.с. 40). 17 жовтня 2018 року позивач надіслала на адресу позивача листа разом із проектною документацією та календарним графіком будівництва та просила повернутися до розгляду питання у зв`язку з наданням висновку щодо необхідності вирішення питання пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури у зв`язку з будівництвом житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . В разі необхідності сплати пайових внесків просила надати проект відповідного договору з розрахунком. Просила вказати у проекті договору строк (графік) оплати пайового внеску наступним чином: з жовтня 2018 року по грудень 2019 року (а.с. 40 зв.). Листом від 30 жовтня 2018 року позивач надіслав на адресу відповідача проект договору пайової участі та повідомив, що оформлений договір та додаток (розрахунок пайової участі на 26 жовтня 2018 року) підлягають поверненню позивачу не пізніше 09 листопада 2018 року (а.с. 41, 42-44). На замовлення відповідача станом на 30 липня 2019 року виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33-38). 13 січня 2020 року відповідач повторно звернулась до відповідача із заявою про поновлення проекту договору пайової участі (а. с. 11 зв.). 24 січня 2020 року позивачем надіслано відповідачу для подальшого оформлення проект договору пайової участі та повідомлено відповідача, що оформлений договір підлягають поверненню в департамент не пізніше 05 лютого 2020 року (а.с. 12). 18 травня 2020 року зареєстровано декларацію № КВ 141201390484 про готовність до експлуатації об`єкта у зв`язку з будівництвом та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] (а.с. 31 зв. - 32). Згідно розрахунку обсягу пайової участі (внеску) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва розмір пайового внеску відповідача становить 621 573,75 грн (а.с. 39). 21 липня 2021 року, 17 листопада 2022 року, 01 березня 2023 року позивачем на адресу відповідача надсилалися вимоги щодо отримання розрахунку, сплати та укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва (а.с. 12 зв.-14, 14 зв.-16, 16 зв.-18, 20-21). Позивач просить стягнути з відповідача пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у розмірі 621 573,75 грн. Підставою для задоволення позовних вимог зазначає не сплату пайової участі відповідачем у визначені законодавством строки. За змістом п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Відповідно до статті 1 Закону замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Частиною першою статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури. 01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 , якими з 01.01.2020 було виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка регулювала пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. За змістом Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та Прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими. Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права. Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності. Стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла до 01 січня 2020 року) визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Пунктом 2 Розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають. Наведені вище правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19. Нормами статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було визначено обов`язок у передбачених цим Законом випадках щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття такого об`єкта в експлуатацію, а також обов`язок щодо укладення відповідного договору про пайову участь, положеннями якого мала бути визначеною належна до перерахування сума (розмір пайової участі). При цьому, частиною дев`ятою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Починаючи з 01.01.2020 передбачений до цього статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати. Разом з тим, законодавцем під час внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення статті 40 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні») було чітко встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) (абзац другий пункт 2 Розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні») у такому розмірі та порядку: 1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування; 3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; 4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію; 5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту; 6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації. Попри те, що на час розгляду справи відсутнє положення закону, яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Києва, обов`язок відповідача, як замовника будівництва, здійснити оплату пайового внеску у 2020 році визначений безпосередньо приписами пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», а також положеннями приведеного у відповідність до цього Закону Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, який в свою чергу передбачає залучення замовників до пайової участі на підставі укладеного з ним договору. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13 грудня 2022 року по cправі № 910/21307/21. Рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 за №411/1415 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (у редакції рішення Київської міської ради від 19.12.2019 №460/8033). Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку пайова участь є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Києва, крім випадків, передбачених законами України та цим Порядком. Згідно з пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку в усіх питаннях щодо залучення коштів пайової участі Київська міська рада виступає в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Пунктом 3.4 розділу ІІІ Порядку визначено, що Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь (з урахуванням особливостей інших положень цього Порядку). За змістом пункту 4.3 розділу IV Порядку кошти пайової участі сплачуються замовником в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва/реконструкції в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором про пайову участь. Прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію без сплати пайової участі в повному обсязі не звільняє замовника від обов`язку її сплати. Визначений цим Порядком обов`язок замовника будівництва сплати пайової участі у створенні і розвитку інфраструктури міста Києва узгоджується з імперативними приписами пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», якими установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у визначеному Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» розмірі та порядку. Отже, пункт 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», який передбачає обов`язок сплачувати пайовий внесок протягом 2020 року та містить норми щодо визначення його розміру, а також Порядок, який є дійсним та чинним, а тому в силу наведених положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 144 Конституції України розповсюджується на всю територію міста Києва та підлягає обов`язковому виконанню замовниками будівництва/ реконструкції об`єктів, розташованих на його території, тобто є муніципальним нормативно-правовим актом, який має обов`язкову юридичну силу на відповідній території. Передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для: (1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені; (2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році. Тож у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію. Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає: - для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020; - для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21. У випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Оскільки відповідач без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Подібні висновки сформульовані також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 та Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. В обґрунтування заяви зазначив, що про порушення свого права позивач дізнався 09 листопада 2018 року, а відтак строк позовної давності по цій справі сплив 10 листопада 2021 року (а.с.117-120). Судом встановлено, що 29 травня 2020 року за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок площею 1312,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку 0,096 га, кадастровий номер:8000000000:66:148:0130 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31). Законодавцем передбачено обов`язок замовника будівництва сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію, позов подано у травні 2023 року. Тому з урахуванням наведеного доводи представника відповідача про застосування строків позовної давності не заслуговують на увагу. Розмір пайової участі розраховано позивачем на підставі п.5.1.9 Порядку за наведеною в Порядку формулою, а саме шляхом множення загальної площі об`єкта будівництва або додатково створені площі в результаті реконструкції (кв.м.) на норматив одиниці створеної потужності для будівництва або реконструкції об`єктів нежитлового призначення, який дорівнює 23 679 грн/ кв.м. та на 2%. Судом перевірено розрахунок розміру пайової участі відповідача та встановлено, що він складає у розмірі 621 573,75 грн. Відповідачем жодних заперечень щодо розміру пайової участі до суду не надано. Тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог по цій справі повністю: стягнути з відповідача на користь позивача пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у розмірі 621 573,75 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 7 458,89 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved