Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, посилаючись на те, що починаючи з 1972 року до сьогоднішнього дня він перебуває у трудових відносинах з ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", де працює на посаді охоронця в секторі охорони та безпеки. Під час його перебування у трудових правовідносинах з Відповідачем, за період з початку 2018 року до 19 жовтня 2023 року з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата, а її заборгованість на момент подачі позову складає 116 243, 27 гривень. Просив стягнути з відповідача на його користь вищевказану заборгованість по заробітній платі. Позивач в судове засідання не з"явився, в прохальній частині позовної заяви, просив розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків . Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається із копії трудової книжки позивач [PERSON] працює в ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» з 1972 року на посаді охоронця сектору з охорони та безпеки (а.с.3-5). Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному, право заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Але, відповідачем вказані норми права були порушені, позивачу заробітна плата не виплачувалась. Причини невиплати заробітної плати позивачу представник відповідача суду не пояснив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно довідки від 19.10.2023 року за №49 яка видана ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», відповідач дійсно працює в ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на посаді охоронця, сектора охорони та безпеки і заборгованість відповідача перед позивачем по всіх видах виплат станом на 19.10.2023 року становить 116 243,27 грн. (а.с.2). Згідно ст.116КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум,що належать йому від підприємства,установи,організації,провадиться в день звільнення.Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Причини невиплати позивачу при звільненні всіх сум, що належать йому, зокрема заборгованої заробітної плати, представник відповідача суду не пояснив. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої,але невиплаченої заробітної плати за період з 2018 року по 19 жовтня 2023 року в сумі 116 243 грн. 27 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір`позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченомуст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць,а саме за вересень 2023 року. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115, 116 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved