Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» вартість невикористаної частини авіа квитка за маршрутом авіаперевезення Стамбул-Бориспіль(Київ)-Харків 12.10.2019 (рейс PS 23) у розмірі 105,3 доларів США, складає 2936,16 грн. за курсом НБУ станом на 05.04.2021, грошову компенсацію у розмірі 400 євро, що складає 13134,60 грн за курсом НБУ станом на 05.04.2021, відшкодувати заподіяну майнову шкоду у розмірі 6500,00 грн, судові витрати у розмірі 293,8 грн та відшкодувати заподіяну моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн на загальну суму 47864,56 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 08.10.2019 року об 15-41 годині він через інтернет-сайт «Aerobilet» уклав договір з авіаперевезення з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», шляхом придбання єдиного електронного квитка пасажира PNR № SDYVTP (або № 5666002865275) на здійснення міжнародного авіаперевезення за маршрутом Стамбул-Бориспіль (Київ) Харків (рейси PS 714 та PS 23). Відповідний єдиний електронний квиток отримано ним на свою електронну пошту. Указаним договором авіаперевезення відповідач зобов`язався здійснити міжнародне авіаперевезення з відправленням із Стамбулу 12.10.2019 об 15-40 годині (за місцем часом) та прибуттям у кінцевий пункт призначення Харків 12.10.2019 об 20-50 годині (за місцевим часом). За послугу авіаперевезення він сплатив загальну суму 6881,18 грн. 12.10.2019 року він своєчасно прибув в аеропорт Стамбулу, здійснив реєстрацію на рейс PS 714, при цьому отримав єдиний посадковий талон № 566600286527501 на міжнародний маршрут Стамбул-Бориспіль (Київ) Харків. У зв`язку із пізнім прибуттям повітряного судна з попередньої станції, запланований час відправлення рейсу PS 714 зі Стамбула до аеропорту Бориспіль перенесено. Фактично борт «МАУ» рейсом PS 714 відправився 12.10.2019 об 18-20 годині та прибув до аеропорту Бориспіль 12.10.2019 об 19-54 годині. Внаслідок затримки рейсу PS 714, 12.10.2019 він відповідно не зміг встигнути на наступний рейс за єдиним авіаквитком компанії «МАУ», а саме на рейс PS 023 Київ-Харків із часом відправлення 19-50 (за розкладом) та 20-06 (за фактичним часом відправлення). При цьому, фактичний час закриття стойок реєстрації на указаний рейс склав 19-11, а фактичний час закриття виходу на посадку склав 19-40. Зазначене призвело до того, що він як пасажир, з вини компанії «МАУ» не зміг потрапити до кінцевого пункту призначення (м. Харків) 12.10.2019 об 20-50 годині. Він звернувся до представника компанії «МАУ» в аеропорті Бориспіль та отримав лист-підтвердження збійної ситуації на рейсі PS 714, який стався 12.10.2019. В цьому документі в розділі про причини збійної ситуації, представник авіакомпанії власноручно відмітив позначку «пізнє прибуття літака». Таким чином, причиною затримки рейсу PS 714 12.10.2019 відповідача стали обставини які не є «форс-мажорними». Також представник авіакомпанії підтвердив, що інших рейсів «МАУ» до Харкова 12.10.2019 року не відбудеться, оскільки вони не передбачені розкладом перевезень відповідача, тобто наступний рейс мав відбутися не раніше ніж 8 годин після рейсу PS 23, на який він не зміг потрапити. З рахуванням факту відсутності інших рейсів до кінцевого пункту призначення в цей день, можна визначити наслідки, що наступили для нього як пасажира, як фактичне скасування рейсу на маршруті Київ-Харків за що наступає обовязок авіаперевізника виплатити компенсацію пасажиру у розмірі 400 євро. З незрозумілих причин представником «МАУ» йому не було запропоновано ані безкоштовне харчування, ані розміщення у готелі за рахунок авіакомпанії, ані можливість відправити його до кінцевого пункту призначення найближчим рейсом авіакомпанії, що передбачено діючим законодавством, тим самим в незабезпеченні його права як пасажира. З вини авіакомпанії у нього склалися виключні життєві обставини, які потребували термінового прибуття до Харкова не пізніше 06-00 години 13.10.2019, а саме: відсутність інших авіарейсів в цей день до Харкова; вдома на нього чекав малолітній однорічний син, родичка яка доглядала дитину на час відсутності батька мало необхідність покинути місто не пізніше 06-00 години 13.10.2019 року. Вказані обставини призвели до необхідності скористатись послугами індивідуального автомобільного трансферу від аеропорту Бориспіль до Харкова. За вказану транспортну послугу, він був вимушений сплатити 6500 грн. Оскільки, відповідно до інформації «МАУ» наступний ерйс до Харкова мав відбутися 13.10.2019 об 09-45 годні, тобто фактичний час затримки склав майже 14 годин, що відповідно до практики ЄСПЛ визнається фактичним скасуванням авіарейсу. 16.10.2019 року він звернувся до авіаперевізника «МАУ» у претензією та проханням повернути йому частину вартості невикористаного квитка за рейсом Бориспіль-Харків 12.10.2019, що складало 105,03 доларів США та відшкодування збитків за користування послугами автомобільного перевезення. Його претензія була проігнорована. Також діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, через затримку рейсу він зазнав моральних страждань. Внаслідок неналежного виконання авіаперевізником своїх зобов`язань він був поставлений у вкрай складну життєву ситуацію, оскільки потребував термінового прибуття до Харкова. Ще більшого душевного хвилювання та фізичного навантаження він отримав під час пошуків альтернативних шляхів прибуття до Харкова. Важкого, тривалого нічного переїзду автомобільним транспортом, який тривав понад 6 годин, замість 1 години при здійсненні авіа перельоту та вимушеної незапланованої оплати транспортних послуг у розмірі 6500 грн. Потім в зв`язку з ігноруванням його претензії він був вимушений займатись пошуками адвоката для захисту своїх прав. Всі ці події порушили його звичайний життєвий розгляд, призвели до дестабілізації нормального психологічного стану. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює у 25000 грн. Крім того, ним були понесені судові втирати на суму 293,80 грн., які склались з оплати поштових послуг щодо доставлення адвокатських запитів до авіакомпанії «МАУ», Украероруху, Державіаслужби України, аеропорту «Бориспіль». Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Боговського Д.Є. від 09.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. На виконання вищевказаного розпорядження Комінтернівським районним судом м. Харкова справи, які перебували на розгляді в суді були передані до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2022 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова, оскільки Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17.11.2022 року №65 відновлено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року та встановлено, що цивільна справа належить до територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Музиченко В.О. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 30.03.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 08.10.2019 року позивач придбав у туроператора IATI TURIZM TICARET (IATA code 88-216575) через сайт агенції aerobilet, які зареєстровані в м. Анталія, Туреччина, електронний квиток за № 566-6002865275 на ім`я STANISLAV SHCHUKIN на міжнародне повітряне перевезення за маршрутом Стамбул-Київ-Харків рейсами МАУ PS714/23 на 12.10.2019 року. Придбавши електронний авіаквиток позивач уклав з відповідачем Договір міжнародного повітряного перевезення за Правилами авіакомпанії МАУ. Під час придбання авіаквитків позивач був зобов`язаний ознайомитися з Правилами застосованого тарифу та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу авіакомпанії МАУ. Рейс PS714 Стамбул-Київ 12.10.2019 був затриманий в аеропорту вильоту на 02:39 год. Затримка сталася з причини пізнього прибуття повітряного судна, яке виконувало даний рейс, з попередньої станції через необхідність проведення непередбачуваного технічного обслуговування ПС з метою безпечного виконання рейсу. По прильоту в аеропорт Києва (Бориспіль) затримка склала 02:14 год. (планове прибуття рейсу 17:40, фактичне прибуття 19:54). Відповідно до положень п. 1,1 розділу XIV Авіаційних правил, п. 16.1 та 16.2 Правил МАУ, перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних так і з причин, які не залежать від нього. Положеннями Повітряного кодексу України та Авіаційними правилами не передбачені виплати компенсаційних винагород за будь-яку затримку рейсу. У даному випадку рейс PS714 Стамбул-Київ 12.10.2019 року не скасовувався і позивачу у перевезені не відмовлялося, а мала місце лише непередбачувана затримка рейсу на 02:39 год. за непередбачуваних надзвичайних технічних обставин, що загрожували безпечному виконанню рейсу та життю і здоров`ю пасажирів. У зв`язку з втратою можливості скористатися перевезенням на рейсі PS23 Київ-Харків 12.10.2019, на який позивач мав квиток та підтверджене бронювання, йому було запропоновано скористатися найближчим рейсом за маршрутом Київ-Харків, який мав відбутися 13.10.2019 о 09:45 год. Також, враховуючи, що вказаний рейс мав відбутися наступного дня, позивачу було запропоновано скористатися послугами готелю за рахунок авіакомпанії та трансфером до нього. Зазначені факти підтверджені самим позивачем у претензії, поданій ним 16.10.2019 р. Фактично, позивач з власних міркувань не висловив бажання переоформити квиток на наступний рейс МАУ до Харкова та скористався послугами альтернативного перевізника. Враховуючи, що позивач відмовився від перебронювання квитка на наступний рейс, він має право на повернення коштів за невикористану частину авіаквитка. Якщо було використано будь-яку частину квитка, то поверненню підлягає сума, що дорівнює тарифу за невикористану частину перевезення в один бік та невикористані державні збори, податки, аеропортові збори і невикористані збори авіаперевізника від місця, де сталася відмова від перевезення, до місця призначення. Представнику позивача була надана довідка, зо вартість невикористаного сегмента перевезення за маршрутом Київ-Харків на рейсі PS23 12.10.2019 року для квитка за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] становить 105,03 долари США. Порядок повернення коштів за невикористану частину авіаквитка була роз`яснена представнику позивача у листі № 04-2-02-33721 від 28.12.2020 року. Враховуючи, що квиток був придбаний у туроператора IATI TURIZM TICARET (IATA code 88-216575) через сайт агенції aerobilet, для повернення коштів позивач повинен звернутися за місцем придбання квитка або безпосереднього до туроператора. Відшкодування моральної шкоди у галузі міжнародних авіаперевезень та регулюють спірні правовідносини не передбачено відшкодування моральної шкоди. Просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Судом було задоволено клопотання представника відповідача про участь в судому засіданні в режимі відеоконференції, однак ухвали суду про проведення судового засідання у дистанційному режимі між Комінтернівським районним судом м. Харкова та Шевченківським районним судом м. Києва та Дарницьким районним судом м. Києва виконані не були. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, за таких обставин суд вважає можливим проводити розгляд справи з відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши відзив відповідача, прийшов до наступних висновків. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. 08.10.2019 року [PERSON] через сайт «Aerobilet» придбав електронний квиток № 5666002865275 на рейси Стамбул Київ (Бориспіль) рейс PS714, який мав відбутися 12.10.2019 час підправлення - 15:40, час прибуття 12.10.2019 17:40 та на рейс Київ (Бориспіль) Харків рейс PS23, який мав відбутися 12.10.2019, час відправлення 19:50, час прибуття 12.10.2019 20:50. Вартість квитка склала 6881,18 грн. При посадці на рейс у Стамбулі позивач отримав єдиний посадочний талон. Як вбачається з листа-підтвердження збійної ситуації на рейсі, рейс PS714 12.10.2019 року було затримано в зв`язку з пізнім прибуттям літака. 16.10.2019 року [PERSON] звернувся до авіакомпанії МАУ з претензією та просив відшкодувати йому вартість послуг перевізника. В претензії зазначив, що в зв`язку із запізненням вильоту рейсу Стамбул Київ, він запізнився на рейс Київ Харків. У відділі роботи з клієнтами йому було запропоновано залишитись у готелі до наступного рейсу, який мав відбутися на наступний день, однак це його не влаштувало оскільки він мав невідкладні справи у Харкові, тому був вимушений скористатись послугами перевізника. Вартість трансферу до Харкова склала 6500 грн. У зв`язку з втратою можливості скористатися стикувальним рейсом Київ-Харків, позивачу було запропоновано скористатись наступним рейсом за зазначеним маршрутом. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що запропонований рейс його не влаштовував, тому він скористався альтернативним перевезенням, а саме: придбав квиток індивідуальний автомобільний трансфер за маршрутом Київ-Харків. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка мас право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Положеннями пункту 2 глави 1 розділу III Правил встановлено, що укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. В той же час з пункту 3 глави 1 розділу III Правил випливає, що квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Маршрутом-квитанцією підтверджується, що Пасажир належним чином виконав свої зобов`язання за Договором перевезення і сплатив встановлену за проїзд плату, а також виконав інші умови для початку подорожі та для належного виконання зобов`язання зі сторони МАУ. Одночасно з цим, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до положень розділу XIV Авіаційних правил, п. 16.1 та 16.3 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу авіакомпанії МАУ,\~перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. Авіаперевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки повітряного перевезення пасажирів і багажу. У разі виникнення надзвичайних обставин авіаперевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання.\~У разі дії надзвичайних обставин перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання. У відповідності до п. 6 розділу 1 Авіаційних правил, надзвичайними визнаються обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Регламент (ЄС) Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року № 261/2004 «Про запровадження загальних правил компенсації та допомоги пасажирам у разі відмови у перевезенні та скасування чи тривалої затримки рейсів», передбачає: п. 14) як і в рамках Монреальської конвенції (995_594) зобов`язання фактичних авіаперевізників повинні бути обмежені або фактичні авіаперевізники повинні звільнятися від відповідальності, якщо подія викликана надзвичайними обставинами, яких неможливо було б уникнути навіть у випадку прийняття всіх розумних заходів. Подібні обставини, зокрема, можуть виникати у випадках політичної нестабільності,\~метеорологічних умов, несумісних з виконанням відповідного авіарейсу, ризиків, пов`язаних з безпекою, непередбачених несправностей, здатних вплинути на безпеку авіарейсу, а також страйків, які впливають на роботу фактичного авіаперевізника. Матеріалами справи встановлено, що затримка виконання рейсів РS 714/23 Стамбул-Київ-Харків сталася за надзвичайних обставин, які перешкоджали безпечному подальшому виконанню польоту, і які знаходилися поза зоною контролю перевізника. У відповідності до розд. ХVІІІ глави 2 п.1 Авіаційних правил, п.п.20.2.1, 20.2.2 Правил повітряних перевезень МАУ, примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється у випадку незабезпечення авіаперевізником стикування з рейсом, на який пасажир має підтверджене бронювання і який зазначений у тому самому квитку, що і попередній. Перебронювання на інший рейс у разі запізнення пасажира на рейс, на який він має підтверджене бронювання, через запізнення прибуття попереднього рейсу, здійснюється без штрафних санкцій. Пунктом 2 вищевказаної глави передбачено, що у разі примусового повернення, сума коштів, що повертається пасажиру у разі, якщо було використано будь-яку частину квитка має відповідати сумі, що дорівнює тарифу за невикористану частину перевезення в один бік та невикористані державні збори, податки, аеропортові збори (такси) і невикористані збори (такси) авіаперевізника від місця, де сталася відмова від перевезення, до місця призначення. Міжнародним договором України - ст. 29 Монреальської конвенції-1999 (Підстави для позову) встановлено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Зазначена норма Монрельської конвенції щодо здійснення виплат тільки доведених фактичних збитків пасажиром відображена в п. 28.1.1 Правил повітряних перевезень МАУ, відповідно до якого відповідальність авіакомпанії не може перевищувати розміру фактичної шкоди, заподіяної пасажиру, яка у будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажиром. Таким чином, на підставі Монреальської конвенції-1999 та згідно з Правилами повітряних перевезень МАУ авіакомпанія відповідає за неналежне перевезення лише у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажиром. Оскільки Позивач не дістався кінцевого пункту, а його шлях обірвався на середині маршруту, він отримав право на відшкодування коштів за невикористану частину квитка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 ПК України крім винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: - відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками за невикористану частину квитка; - зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. Оскільки адекватного альтернативного рейсу МАУ не запропонувало, а до кінцевого пункту призначення Пасажир діставався самостійно - МАУ було зобов`язане повернути кошти за невикористану частину квитка. Згідно відповіді Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» № 04.2-02-5206 від 31.03.2021 року, зазначено, що вартість невикористаного сегмента перевезення за маршрутом Київ Харків на рейсі PS023- 12.10.2019 становить 105,03 доларів США для кожного з квитків 566- 6002865276 та 566- 6002865275. Наступним рейсом авіакомпанії МАУ за маршрутом Київ Харків, відповідно до запланованого розкладу, був виконаний рейс PS025 13.10.2019 о 09:45. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню вартість невикористаної частини квитка у суму 105,03 доларів США. Крім того, позивач просить стягнути на його користь вартість індивідуального трансферу маршрутом Київ-Харків у розмірі 6500 грн. На підтвердження вказаних витрат матеріали справи містять квитанцію серії 03 ААВ № 1200656 від 12.10.2019 року з печаткою ТОВ КАПТ 0445, найменування послуги АП Бориспіль - Харків, вартість 6500,00 грн. Надана квитанція не містить відомостей кому надавалась послуги з перевезення та хто сплатив за ці послуги, за таких обставин квитанція надана позивачем не може бути прийнята судом як доказ понесених ним витрат на перевезення. Щодо компенсації за відмову у перевезенні, суд зауважує наступне. Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). В той же час, згідно з частиною п`ятою статті 104 ПК України якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник мас виплатити їм компенсацію у таких розмірах: - 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; - 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; - 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Крім того, у своїй Постанові від 17 вересня 2018 року у справі №761/46018/16-ц, Верховний Суд зазначив наступне: «Для того, щоб мала місце відмова у перевезенні має існувати декілька обставин: рейс виконується за розкладом; позивачі вчасно прибули для посадки на рейс; іншим пасажирам надано можливість скористатися рейсом; позивачам відмовлено у праві скористатися рейсом з підстав, які знаходяться під контролем перевізника». У зв`язку з викладеним суд зауважує, що посилання позивача у позовній заяві на відмову авіакомпанії у перевезенні не підтверджується матеріалами справи. Вбачається, що, фактично, мала місце втрата стикування з рейсом, на який позивач мав підтверджене бронювання і який був зазначений у авіаквитку. Відповідальність авіакомпанії за таку втрату немає відношення до відмови у перевезенні. Відмова у перевезенні може мати місце за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений у відповідних проїзних документах (глава 1 розд. ХV Авіаційних правил, п. 17.1.1 Правил МАУ). Позивач мав підтверджене бронювання на рейс РS023 Київ-Харків, однак не був присутнім під час реєстрації та виходу на вказаний рейс. Отже, авіакомпанія не могла та не відмовляла позивачу у перевезенні, він не міг скористатися цим перевезенням з інших зазначених вище підстав. За таких обставин, стягнення компенсації за відмову у перевезенні є неможливою у зв`язку з відсутністю правових підстав. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 101 ПК України встановлено, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України. При цьому положеннями статті 29 Монреальської конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяння шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь- якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Частиною 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори підлягають застосуванню при розгляді справ судами. За вимогами п. 2 цієї Постанови, спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди розглядаються у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, законодавством, що регулює такі зобов`язання і передбачає відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тому, згідно п. 5 вказаної Постанови ВС України суду необхідно в кожній справі з`ясувати характер правовідносин сторін і встановити, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Позиція Верховного Суду України в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ґрунтується на тому, що якщо в спеціалізованому законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, прямо та безпосередньо не вказано про можливість відшкодування моральної шкоди, то в такому разі моральна шкода не підлягає відшкодуванню. При ньому, ні Повітряний кодекс України, ні Варшавська Конвеннія-1929 року, ні Монреальська Конвенція 1999, ні Правила перевізника, ні Умови договору на міжнародне повітряне перевезення не передбачають відшкодування заподіяної моральної шкоди повітряним перевізником. Наведені висновки підтверджуються і позиціями, які викладені у постанові Верховного суду від 17 вересня 2018 року у справі № 761/46018/16-ц. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями Цивільного Кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Отже, ратифіковані Україною міжнародні договори щодо міжнародних авіаперевезень (Варшавська конвенція і Монреальська конвенція), Повітряний Кодекс України, Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, не передбачають відповідальності за спричинення моральної шкоди. Зазначені нормативно-правові акти передбачають відповідальність перевізника лише за доведені прямі збитки. Відповідно, ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо права на відшкодування моральної шкоди також не поширюється на спірні правовідносини, оскільки в цій частині дане питання врегульовано вищенаведеними актами, зокрема Конвенцією, яка не передбачає можливості для пасажира права вимагати відшкодування моральної шкоди, так само як і не покладає на перевізника обов`язку надати таке відшкодування. У зв`язку з викладеним позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральних збитків не підлягають задоволенню. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких підстав суд доходить висновку, що позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів, виплату компенсації та відшкодування шкоди підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, \~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач витратив грошові кошти на отримання доказів у вказаній справі, шляхом надіслання запитів засобами поштового зв`язку. Поштові витрати за подачу звернення від 16.10.2019 до відповідача склали: поштові послугу 48,20 грн., вартість конверту 3,60 грн., а всього на суму 51,80 грн. Оплата поштових послуг щодо доставлення адвокатських запитів до авіакомпанії «МАУ», Украероруху, Деражвіасмлужби України, аеропорту «Бориспіль» на суму 106,50 грн. Оплата поштових послуг доставлення до авіакомпанії «МАУ» письмових претензії від 27.11.2020 на суму 29 грн., а всього витрати склали 293,80 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подачу вказаного позову, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до задоволеної частини позовних вимог на складає 204,30 грн. На підставі ст. ст. 15, 16, 509, 526, 629, 910, 920 ЦК України, ст. ст. 101, 104 ПК України, положень Монреальської конвенції,

Outcome: partial