Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

12.07.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Харкові Харківської області, Україна, терміном 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті проживала за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира, загальною площею 32, 1 кв.м. належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло згідно розпорядження №134 від 09.03.1994, виданого відділом приватизації відомчого житлового фонду ВО ЗМХ «Серп і молот». Померлою [INFO] на її користь було складено заповіт, реєстровий №1-3933, яким належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] , а також речі домашнього обіходу, що знаходяться в цій квартирі заповіла [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса п`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., подала заяву про прийняття спадщини та всі необхідні документи. 22.06.2023 державним нотаріусом видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заявником порушено строк прийняття спадщини. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 дану позовну заяву прийнято до провадження з проведенням її розгляду в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що дійсно була племінницею [PERSON] . Остання тривалий мешкала з нею у с. Липцях Харківського району, Харківської області. У 1995 році [PERSON] заповіла на її користь свою квартиру. Похованням тітки, яка померла [INFO] , займалася виключно вона. На момент отримання свідоцтва про смерть тітки розпочалося повномасштабне вторгнення рф на територію України і с. Липці, де вона проживала з самого початку було окуповано російськими військами. Через неможливість проживання у с. Липці, у зв`язку з воєнними діями, постійними обстрілами, а також у зв`язку з тим, що через село проходила лінія фронту та ведення активних бойових дій, вона вимушена була виїхати до Латвії через територію рф. З 12.05.2022 до 07.12.2022 тимчасово проживала у Латвії. Коли повернулася додому у с. Липці, змоги відслідковувати зміни до законів не мала, оскільки майже було відсутнє електропостачання, а можливості виходу у систему Інтернет мережі взагалі не було. До теперішнього часу Липецька сільська територіальна громада розташована в районі проведення воєнних бойових дій. Представник позивача адвокат Маслова О.Г. у судовому засіданні повістю підтримала позовні вимоги позивачки, вказала, що питання стосується прийняття спадщини не за законом, а за заповітом. Згідно позиції Верховного Суду України у справі №6-496-ц-17 від 6 вересня 2017 року. Звернула увагу суду на те, що представник відповідача у відзиві на позов поважність причини пропуску строку на подачу відзиву на позов зазначив саме активні бойові дії на території м. Харкова, при цьому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки вважає, що причини пропуску строку є неповажними. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Представник третьої\~особи П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11, 33). З наданих документів встановлено, що за життя та на момент смерті [PERSON] одружена не була, дітей не мала. Згідно свідоцтва про право власності на житло відділу приватизації відомчого житлового фонду ВО «ХМЗ «Серп і молот» від 22.09.1994, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Загальна площа квартири становить 32,1 кв.м. (а.с. 15, 44). За заповітом, посвідченого 03.08.1995 3 Харківською міською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-3933, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] . А також речі домашнього обіходу, що знаходяться в цій квартирі, заповіла [PERSON] (а.с. 14, 42). Після смерті тітки позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, на підставі поданих нею документів, відповідно нотаріусом їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 12, 45). Згідно інформації Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 13.12.2023 №648 [PERSON] , 1966 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дійсно проживає за місцем реєстрації з 12.12.2022 по теперішній час. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживають із [PERSON] у с. Липці на одній вулиці, товаришують. Відомо, що у [PERSON] була тітка, яка мешкала тривали час з нею та померла незадовго до війни. Вона допомагала [PERSON] в організації поховання тітки. Їй відомо, що [PERSON] свого часу звільнилася з місця роботи, вона працювала вчителем у школи, щоб доглядати свою тітку. [PERSON] повідомляла їй, що буде отримувати свідоцтво про смерть своєї тітки, однак не отримала у зв`язку з початком війни та перебування в окупації. Після звільнення території с. Липці від окупації тривалий час було відсутнє газопостачання, електропостачання, мобільний зв`язок, транспортне сполучення. До теперішнього часу територія села знаходиться під постійними обстрілами, адміністрацією села не рекомендовано пересуватися по вулицям населеного пункту через можливість попадання під артобстріл. У відзиві на позовну заяву, який було подано з порушенням процесуальних строків, представник відповідача [PERSON] просила поновити процесуальні строки для подачі відзиву на позовну заяву, оскільки 24.02.2022 рф розпочала повномасштабний воєнний наступ на територію України, у зв`язку з чим, кількість працівників Юридичного департаменту, на цей час, складає менше 25% від кількості встановленої штатним розписом. Через обстріл 02.03.2022 будівлі Харківської міської ради, виникла руйнація конструкцій службових приміщень Харківської міської ради, відсутній доступ до приміщень ради, у зв`язку з чим, працівники переведені на дистанційну роботу. З приводу позовних вимог вказує, що поважними причинами строку для прийняття спадщини є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку не є поважними, оскільки позивач перебувала за межами країни і позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не вважаються причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця. Вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження неможливості звернутися із заявою про прийняття спадщини до консульської установи або направити таку заяву засобами поштового зв`язку. У зв`язку з цим, просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року №6-85цс12, від 4 листопада 2015 року №6-1486цс15, від 13.03.2020 у справі №314/2550/17, яка згідно з ч.1 ст.417 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Посилання представника відповідача на те що, перебування [PERSON] за межами України не може вважатися поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини, суд не приймає до уваги, оскільки її перебуванню за межами України передував початок повномасштабного вторгнення рф на територію України. З першого дня війни, тобто з 22.02.2022 територія Липецької сільської територіальної громади перебувала в тимчасовій окупації, що підтверджується Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 №75. У зв`язку з цим, [PERSON] вимушена була виїхати за межі України, а саме до Латвії, через територію рф, де знаходилася з 12.05.2022 по 07.12.2022, відповідно до відміток у паспорті. Після повернення у с. Липці, Харківського району, Харківської області, за місцем своєї реєстрації та мешкання [PERSON] була позбавлена можливості негайно звернутися до нотаріуса, оскільки населений пункт знаходиться під постійними артобстрілами, тривала відсутність електропостачання, мобільного зв`язку та відсутність можливості виходу до мережі Інтернет. Дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, введення в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжений, суд приходить до висновку про визнання причини пропуску строку прийняття спадщини позивачкою поважною, що відповідно, є підставою для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини на два місяці після набрання цим рішенням законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved