Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

07.03.2023 р. позивач [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на дитину, в якому просив: - припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Золотоноша Черкаської області проживаючого по [ADDRESS] , працюючого водій TOB «СТР Транс», на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої [ADDRESS] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частин від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту набрання рішенням законної сили. - відкликати виконавчий лист № 695/2594/19 року від 02 серпня 2019 року виданий Золотоніським міськрайонним судом, Черкаської області про стягнення [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області проживаючого по [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої [ADDRESS] в частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частин від всіх видів заробітку , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, як такий, що втратив юридичну силу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року, який було в подальшому розірвано на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду від 03 червня 2020 року. Від шлюбу в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Судовим наказом Золотоніського міськрайонного суду від 02 серпня 2019 року з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до довідки-підтвердження від 23 січня 2023 року № 451, виданої головою квартального комітету №23 м. Золотоноша, вбачається, що син [PERSON] з березня 2022 року постійно проживає разом із позивачем, тому необхідності у сплаті аліментів на користь дружини на утримання сина на даний час не має, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. 15.03.2023 р. суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. 31.05.2023 р. підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному порядку. 09.01.2024 р. представником позивача [PERSON] адвокатом Побиванцем Ю.В. було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, яка відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України протокольною ухвалою від 29.01.2024 р. була залишена судом без розгляду, оскільки подана після закінчення процесуальних строків, встановлених ч.ч.2,3 ст.49 ЦПК України. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Побиванець Ю.В. підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог. Адвокат просив припинити стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , продовжити стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частики заробітку та відкликати виконавчий лист, за яким відбувається стягнення на трьох дітей. Представник відповідачки адвокат Зелений Ю.В. у судовому засіданні вказав, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки представник позивача не підтримує заявлені вимоги, а намагається їх змінити та просить задовольнити уточнені позовні вимоги, незважаючи на те, що судом заява про уточнення позовних вимог залишена без розгляду. Натомість у судовому засіданні 04.01.2024 р. адвокат зазначав, що факт проживання сина [PERSON] з позивачем не заперечується. Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд зважає, що в судових дебатах представник позивача і позивач підтримали уточнені позовні вимоги, які судом були залишені без розгляду. Однак від сторони позивача не надходило до суду жодних заяв про відмову від позову, що свідчить про те, що вони підтримували позовні вимоги. Зважаючи на вище викладене суд вважає за необхідне вирішити заявлені первинні позовні вимоги, від яких позивач та представник позивача фактично не відмовлялися. З копії судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №695/2594/19 від 02.08.2019 р. вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н., в розмірі 1/2 частини всіх доходів на дитину відповідного віку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.07.2019 р. і до досягнення дітьми повноліття. Шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано, що стверджено копією рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №695/3790/19 від 03.06.2020 р. З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем Золотоніського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міклащук О.Ю. вбачається, що [PERSON] має станом на 27.03.2023 р. заборгованість зі сплати аліментів у сумі 67866,23 грн. Згідно довідки голови квартального комітету №451 від 23.01.2023 р. м. Золотоноша, позивач [PERSON] зареєстрований та фактично поживає в [ADDRESS] , також з ним проживає його син [PERSON] , 2011 р.н. У судовому засіданні 31.10.2023 р. під час надання пояснень свідки [PERSON] , [PERSON] ствердили суду, що позивач являється хорошим батьком, він піклується про дітей, діти бувають в нього, а син позивача - [PERSON] проживає з батьком вже тривалий час. Свідок [PERSON] , яка являється сусідкою позивача, в судовому засіданні 04.01.2024 р. ствердила, що разом із позивачем більше року проживає його син [PERSON] , якого свідок бачить там постійно. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч.4 ст. 273 СК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере активну участь у її вихованні. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено і не заперечено стороною відповідача, що неповнолітній [PERSON] , 2011 р.н., тривалий час проживає з батьком [PERSON] (позивачем по справі), тому змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення його обов`язку, встановленого судовим наказом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №695/2594/19 від 02.08.2019 р., щодо сплати на користь відповідачки аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2011 р.н. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Натомість аліменти на двох інших дітей [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н., які й надалі продовжують проживати з матір`ю, з урахуванням вище викладеного, і в подальшому підлягають стягненню з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] , однак у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial