Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

29 жовтня 2021 року до на адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві вказала, що в жовтні 2021 року за її місцем роботи, в бухгалтерії підприємства КНП «Міська клінічна лікарня №3» Краматорської міської ради вона дізналася про надходження постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. про звернення стягнення на доходи боржника шляхом здійснення відрахувань із її заробітної плати. Не погоджуючись із законністю таких дій, позивач в Автоматизованій системі виконавчого провадження за допомогою ідентифікатора доступу отримала копію напису та інші документи виконавчого провадження 67262101. Так, згідно з Написом звернено стягнення з позивача на користь відповідача за кредитним договором №АG5749492 від 05.04.2020 суми заборгованості у розмірі 24599,900 грн. та витрат за вчинення Напису в розмірі 650,00 грн., тобто всього 25249,00 гривень. Напис вчинено нотаріусом 23.09.2021 та він набрав чинності цього ж дня. Позивач вважає цей Напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Так нотаріусом було вчинено виконавчий Напис без належного підтвердження безспірності заборгованості. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою Просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.09.2021 за №28489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брігідою В.О. про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» (ЄДРПОУ: 41350844) заборгованість, яка виникла за кредитним договором №АG5749492 від 05.04.2020, в розмірі 24599,00 грн., а також витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 650,00 грн., всього в розмірі 25249,00 грн. Судові витрати, в тому числі у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката покласти на відповідача. Ухвалою судді Краматорськогоміського суду Донецької області від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22. Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 10 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви, яка наявна в матеріалах справи просили суд розглядати справу без участі позивача та представника позивача. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» в судове\~засідання не\~з`явився.\~Про час\~і місце\~слухання справи\~повідомлялись належним\~чином на\~електронну адресу.\~Про причину\~неявки суд\~не повідомив.\~Заяв та\~клопотань до\~суду не\~надійшло, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача та позивач не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надійшло. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №.АG5749492, відповідно до якого остання тримала кредит в розмірі 13000,00 грн., з процентною ставкою згідно з договором, з кінцевим терміном погашення 05.05.2020 року. 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брігіда Володимиром Олександровичем, за реєстровим №28489 було вчинено виконавчий напис, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка є боржником за Кредитним договором № АG5749492 від 05 квітня 2020 року, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії 1.9243191, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» , ідентифікаційний код юридичної особи: 41350844, місцезнаходження: вул. Сурікова, буд.3а, м. Київ,03035. Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 21.04.2020 року по 06.08.2021року. Сума заборгованості становить 24599,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 13000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом становить 11599,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума , яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 25249,00 грн. 26.10.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження №67262101 з примусового виконання виконавчого напису №28489, вчиненого 23.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованість в розмірі 25249,00 грн. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц міститься правовий висновок про те, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами додаються: оригінал нотаріально\~посвідченої угоди; документ, що встановлює прострочення виконання. Відповідно до\~п.2\~Переліку для\~одержання виконавчого\~напису з\~підстав,\~що випливають\~з розрахункових\~і кредитних\~відносин подаються: оригінал документа, по якому провадиться стягнення ; засвідчена стягувачем виписка з особового рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Під час розгляду справ такої категорії суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур та факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, та чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил дослідження доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 300/470/17, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78\~ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору, наявність спору щодо заборгованості по ньому, суд вважає, що виконавчий напис від 23 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 25489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~ «ДІНЕРО»\~заборгованості в сумі 25249 грн.. 00 коп., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем заявлено вимоги по стягнення судових витрат по справі, а саме витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000грн. Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~ч.3\~ст.141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до договору про надання професійної правової допомоги від 28 жовтня 2021 року, укладеного між адвокатом Берзінь С.Л. та Бобровою Г.В., предметом договору є : Адвокат зобов`язується здійснити захист , представництво або надати інші види професійної правничої допомоги (адвокатські послуги) Клієнту та виконати пов`язані з цим дорученням Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання такої допомоги (послуги) та фактичні витрати, пов`язані з їх наданням та необхідні для викання цього Договору. Відповідно до п.4.1 Ціна правової допомоги складається безпосередньо з плати за надані послуги професійної правничої допомоги Адвокатом ( винагороди, гонорару), фактичних витрат, пов`язаних з їх наданням (судовий збір, поштові витрати, проїзд транспортом, проживання в готелі, канцелярські витрати, тощо), а також з гонорару успіху за досягнутий результат, визначений п.п.4.4-4.5 Договору) 28 жовтня 2021 року між Адвокатом Берзінь С.Л. та Бобровою Г.В. . підписано АКТ наданих послуг відповідно до Договору про надання професійної правової допомоги від 28 жовтня 2021 року на загальну суму 4000 грн. Відповідно до квитанції б/н від 28.10.2021 року кошти в розмірі 4000 грн. адвокату Берзінь С.Л. перераховані. Враховуючи вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, та беручи до уваги, що позовні вимоги позивача задоволено, тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. та відповідно до ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362,00 коп., а саме: за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved