Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

До суду, 19 грудня 2023 року надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №890727428 у розмірі 17780 грн. 00 коп. та судових витрат. Вимоги обгрунтовані тим тим, що 25 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №890727428. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №148 від 25 серпня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №890727428. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) TOB «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а TOB «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, TOB «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17780 гри. 00 коп., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12780 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 жовтня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед TOB «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №890727428 в розмірі 17780 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12780 грн. - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. На позовну заяву представником відповідача, 22 січня 2024 року до суду подано відзив, згідно з яким відповідач позовні вимоги визнав часково, а саме в частині простроченої заборгованості за сумою кредиту (тілом кредиту) в розмірі 5000 грн. 00 коп. Суму нарахованих відсотків відповідач не визнає, оскільки що перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 22 січня 2015 року по теперішній час, що підтверджується довідкою №631/229 від 01 грудня 2023 року за формою 5. На підставі п.15 ст.12 ЗУ «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є особою, якій не нараховуються проценти за користування кредитом, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами. На поданий відзив на позовну заяву представником позивача до суду 29 січня 2024 року надіслано відповідь, в якій позивач вважаючи зазначену у відзиві на позовну заяву позицію відповідача безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню вказав, що для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів, за користування кредитом відповідач зобов`язаний був повідомити первісних кредиторів про свій статус, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування процентів за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування процентів за користування кредитом. Але відповідач не скористався цим правом, в результаті чого йому було нараховано відсотки за прострочення свого зобов`язання повернути кредит первісному кредитору. Заборгованість а договором була нарахована первісним кредитором на підставі умов кредитного договору, та в подальшому дані нарахування було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів за договором факторингу - проценти за кредитним договором є правомірно нарахованими відповідно до істотних умов кредитного договору. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та не застосовувалося жодних штрафних санкцій. Представником відповідача 01 лютого 2024 року на відповідь на відзив надано заперечення, в якому вказано, що зазначені позивачем аргументи щодо нарахованої заборгованості військовослужбовцям не спростовують право відповідача на звільнення від сплати відсотків за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги визнала в частині стягнення основної суми боргу (тіла кредиту) в розмірі 5000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 червня 2021 рокуміж ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №890727428, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5000 грн 00 коп одразу після укладення договору. Відповідно до п.1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання позичальником кредиту. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти у розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів в день від суми кредиту за час користування ним. За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Договір підписаний з боку позичальника електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 25 червня 2021 року о 13:26 год. Переказ відповідачу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів згідно з кредитним договором №890727428 у сумі 5000 грн. 00 коп. підтверджується платіжним дорученням від 25 червня 2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач допустив заборгованість за кредитним договором №890727428 від 25 червня 2021 року в сумі 17780 грн.00 коп., яка виникла станом на 25 серпня 2021 року і складається із заборгованості за основною сумою боргу - 5000 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками 12780 грн. 00 коп. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України). Відповідно до вказаних положень між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» 28 листопада 2018 року укладений договір факторингу №28/1118-01 та 31 грудня 2020 року укладена додаткова угода №26, за якою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон плюс» право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників № 148 від 25 серпня 2021 року до вказаного договору факторингу до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги за договором кредитної лінії №890727428 від 25 червня 2021 року, боржник [PERSON] . У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу, укладеного між ним та ТОВ «Таліон плюс» 22 жовтня 2022 року. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем не оспорюється укладення ним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору кредитної лінії №890727428 від 25 червня 2021 року, наявність простроченої заборгованості за тілом кредиту за цим договором, її розмір, та правомірність переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та надані на їх обґрунтування докази, а також визнання відповідачем позову в цій частині, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована сума простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн 00 коп. Разом з цим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача відсотків за договором кредитної лінії, суд приходить до наступного. Відповідач нарахування заборгованості за відсотками не визнає та заперечує проти її стягнення, з огляду на його статус військовослужбовця та положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Аналіз п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. Як вбачається з довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 01 грудня 2023 року (форма 5) відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 22 січня 2015 року. Окрім цього, відповідачу надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серії № [NUMBER] від 09 квітня 2016 року. Вказані відомості позивачем не оспорюються. Листом Міністерства оборони України від 09 жовтня 2020 року № 321/6192 наведено перелік документів, що підтверджують статус військовослужбовця, серед яких є довідка Форми № 5. Таким чином, на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час проходження ним військової служби. Ненадання [PERSON] первісному кредитору документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не спростовує факту, що на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 12780 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками задоволенню не підлягає. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 754 грн. 78 коп.

Outcome: partial