Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03.10.2023р. за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія "РІАЛЬТО" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.10.2023р. позов було прийнято до провадження, відкрито провадження та відповідно до положень ч.1 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №61). Цією ж ухвалою було відмовлено в задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів від 08.09.2023р. (а.с. № 48-50). В обґрунтування позовних вимог представник позивача - адвокат Руденко К.В. (діє на підставі довіреності від 15.03.2023р. - а.с. № 43) в позовній заяви посилався на те, що 01.02.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] був укладений договір №210201-34235-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу кредитних коштів на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання позичальником договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», внаслідок чого, відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. 17.06.2021р. між ТОВ "Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" було укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210201-34235-1 від 01.02.2021р. перейшло до нового кредитора ТОВ "ФК "РІАЛЬТО". Умови договору № 210201-34235-1 від 01.02.2021р. відповідачем належним чином виконані не були, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 07.09.2023р. становила суму - 23 188 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість по кредиту; 2 388 грн. - заборгованість по нарахованими процентами на поточну заборгованість та 16 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на прострочену заборгованість. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. та оплаті правничої допомоги у розмірі 9 000 грн. В судове засідання 30.01.2024р. представник позивача не з`явився, про дату розгляду справи представник позивача повідомлявся належним чином шляхом надіслання електронних повідомлень (а.с.№78, 79). 28.11.2023р. та 29.01.2024р. через систему "Електронний суд" від представника позивача - адвоката Руденка К.В. надійшли клопотання, по тексту яких представник позивача просив суд розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. №72-73, 87-88). Відповідач в судові засідання по справі, які призначалися на 30.11.2023р. та 30.01.2024р., повторно не з`явився. Про дату та час розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення електронних повідомлень у додаток "Viber" та на електрону адресу, повідомлення були доставлені відповідачу вчасно (а.с.№ 65, 66, 80, 81). Конверти з судовими повістками, які були направлені відповідачу за адресою його реєстрації (а.с. № 53), повернуто за зворотною адресою з позначками «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№ 70, 86). Крім того, про дату розгляду справи 30.01.2024р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада України" (а.с. №84). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, а також не скористався правом ознайомлення з матеріалами справи та подачі відзиву на позов. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.02.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] був укладений договір №210201-34235-1, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 4 000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу кредитних коштів на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору (а.с. №11-12). Договір №210201-34235-1 був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписаний позичальником за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 009092. Також, 01.02.2021р. позичальником за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 009092 був підписаний Додаток№1 до договору №210201-34235-1 «Графік розрахунків», з підписанням якого відповідач був ознайомлений та погодився з загальною вартістю кредиту (а.с. № 12зв). Одноразовий ідентифікатор 09092 направлявся відповідачу 01.02.2021р. о 22:27:43 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався відповідачем при реєстрації. Повідомлення на номер телефону [NUMBER] відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 01.02.2021р. о 22:27:43 год. (а.с. №17) Кредитні кошти були перераховані відповідачу 01.02.2021р. на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", що підтверджується чеком (а.с. №13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Отже, договір про надання кредиту №210201-34235-1 від 01.02.2021р. укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, порядку надання кредиту та з наданням інформації, яка відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Укладений договір №210201-34235-1 не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до ч.2. ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на дату укладення договору), дія даного закону не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Презумпцію укладеного між сторонами електронного договору №210201-34235-1 від 01.02.2021р. відповідачем не спростовано. 17.06.2021р. між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210201-34235-1 від 01.02.2021р. укладеного зі [PERSON] перейшло до нового кредитора ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" (а.с. № 35-38). Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за договором № 210201-34235-1 від 01.02.2021р. відповідачем не погашена. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 07.09.2023р. у розмірі 23 188 грн., яка складається з: 4 000 грн. - заборгованість за кредитом; 2 388 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 01.02.2021р. по 03.03.2021р. (включно); 16 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення за період з 04.03.2021р. по 01.07.2021р. (включно). Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому суд керується розрахунком позивача (а.с. №14). Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО» підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 23 188 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-цвід 20.09.2018р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. суду надано копії: договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022р., який укладений між ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" та фізичною особою-підприємцем Руденко К.В. , свідоцтва про право заняття адвокатською діяльність адвоката Руденко К.В., акт приймання - передачі наданих послуг №90/1 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг, згідно якого адвокатом Руденком К.В. надано послуги в інтересах замовника: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості зі [PERSON] за договором №210201-34235-1 від 01.02.2021р., клопотання про витребування доказів (подані разом з позовом) - вартість послуг 9 000 грн., платіжної інструкції №468 від 10.05.2023р. про сплату адвокату гонорару за надані правові послуги згідно договору №02/06/2022 від 02.06.2022р. (а.с. №40, 41, 42, 44, 45). Втім, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн., судом не може бути задоволений в повному обсязі, оскільки ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.10.2023р. було відмовлено в задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів від 08.09.2023р. через те, що адвокатом не долучено до позовної заяви доказів на підтвердження, які заходи були вжиті представником позивача для отримання заявлених доказів та причини неможливості отримання цих доказів самостійно (а.с. № 48-50,61). Отже з суми 9 000 грн. слід відрахувати суму 1 000 грн. за складання адвокатського запиту про витребування доказів та 2 000 грн. (з урахуванням рівня складності документів) за підготовку клопотання про витребування доказів. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума по оплаті витрат на професійну правничу допомогу, яка дорівнює 6 000грн. (9 000 грн. - 1000 грн. - 2 000грн. = 6 000грн.) У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. (а.с.№ 55). На підставі викладеного,

Outcome: approved