Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

В листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" (далі ТОВ "ФК "РІАЛЬТО") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні обґрунтовують тим, що 05 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" (далі ТОВ "ФК "Фінанс Інновація") та відповідаачкою було укладено кредитний договір № 210105-32233-1, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 01 липня 2021 року між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" та ТОВ "ФК "Ріальто" укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до якого право вимоги за договором № 210105-32233-1 від 05 січня 2021 року перейшло до ТОВ "ФК "Ріальто". Відповідачка умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого станом на 07 листопада 2023 року допустила заборгованість у розмірі 21994,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4000,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 05 січня 2021 року по 20 січня 2021 рік у розмірі 1194,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом у період з 21 січня 2021 року по 20 травня 2021 року (включно), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 16800,00 грн. Враховуючи викладене, за відступлення права вимоги, просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № 210105-32233-1 від 05 січня 2021 року у розмірі 21994,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, визнала заборгованість по тілу кредиту, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків позов не визнала, оскільки в неї відсутні кошти для сплати нарахованих відсотків. Крім того пояснила, що грошовими коштами вона не користувалася, оскільки кредит брав її співмешканець якому вона довіряла та надала доступ до телефону та банківської карти.. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 05 січня 2021 року між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 210105-32233-1, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачці кредит у розмірі 4000,00 грн (а.с.21-24). Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, сторони погодили що кредитор нараховує проценти за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредитну за кожен день користування. Строк надання кредиту становить 15 днів (п.1.3 кредитного договору). Відповідно до п.п.2.4.1 кредитного договору, позичальниця зобов`язалася у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3 кредитного договору, передбачено що у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п.1.3 цього договору, позичальник сплачує кредитору плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронній формі електронним підписом одноразовим ідентифікатором 045423, який було доставлено на номер +380637485934, 05 січня 2021 року об 11:50:56, що підтверджується довідкою ТОВ "Девелопмент Інновейшинс" вих.№60018 від 10 жовтня 2023 та витягом ТОВ "ФК "Ріальто" з інфомаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua (а.с.27, 30). На підтвердження переказу коштів на рахунок відповідачки надано квитанцію № 344485985 від 05 січня 2021 року, відповідно до якої ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" перерахувало на картковий рахунок відповідачки грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. У графі "призначення" вказано перерахування коштів за договором 210105-32233-1 від 05 січня 2021 року на умовах фінансового кредиту (а.с. 25). Крім того, факт переказу коштів на рахунок відповідачки також підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період з 05 січня 2021 року по 10 січня 2021 року, наданою АТ КБ "ПриватБанк". При цьому, за повідомленням даного банку, номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) та який вказано в анкетних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , також вказано номер телефону [NUMBER] (а.с. 99-101). В судовому засіданні відповідач підтвердила, що номер телефону [NUMBER] та банкіська картка № [NUMBER] , емітована АТ КБ "Приватбанк", належить їй. 01 липня 2021 року між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" та ТОВ "ФК "Ріальто" було укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за договором від 05 січня 2021 року № 210105-32233-1 перейшло до ТОВ "ФК "Ріальто" (а.с.63-68). Внаслідок невиконання умов кредитного договору, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 07 листопада 2023 року у відповідачки виникла заборгованість, яка складається з: 4000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1194,00 грн. - за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитними коштами за період з 05 січня 2021 року по 20 січня 2021 року (а.с. 26). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов"язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З договору № 210105-32233-1 від 05 січня 2021 року вбачається, що кредитний договір укладений в електронній формі. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або закон ом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору, отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договорів відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" за кредитним договором № 210105-32233-1 від 05 січня 2021 року, до позивача по справі. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитними договорами, розрахунки заборгованості не спростувала, відзив на позов не надала. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила виконання зобов`язання за кредитним договором з повернення кредиту та сплати процентів у строк, встановлений кредитним договором, а отже, обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення 4000,00 грн заборгованості за кредитом, 1194,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами в межах строку кредитного довору у період з 05 січня 2021 року по 20 січня 2021 року. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (пункт 8.35). У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Оскільки п.3.3. Кредитного договору сторони передбачили відсповідальність позичальника у разі порушення строків повернення кредиту у вигляді плати за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5%, що нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 16800,00 грн заборгованості за процентами, нарахованими за такою ставкою за період 20 січня 2021 року по 20 травня 2021 року. Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що кредит від її імені скориставшись її телефоном та банківською карткою взяв її співмешканець, та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності по сплаті заборгованості за кредитом. Окрім того, відповідачкою не надано доказів на підтвердження викладених нею обставин. Також не заслуговують на увагу доводи відповідча про вістуність у неї грошових коштів на сплату відсотків, оскільки вказана обставина не є підставою для незадволення позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо вречулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладеного з адвокатом Руденком К.В., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Руденка К.В., акт приймання - передачі наданих послуг №153 від 28 серпня 2023 року, відповідно до якого адвокатом надано послуги з підготовки позовної заяви та клопотання про витребування доказів на суму 8000,00 грн та з підготовки адвокатського запиту про витребування доказів на суму 1000,00 грн, а всього 9000,00 грн, платіжну інструкцію № 735 від 01 серпня 2023 року про перерахування коштів позивачем адвокату (а.с. 69-77). Враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2684,00 грн, а також понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved