Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №А03.21535.006102270 від 19.12.2019 року в розмірі 199025,22 грн., яка складається з: 86657,19 грн. заборгованості за основним боргом; 5280,77 грн. заборгованості за відсотками; 107087,26 грн. заборгованості за комісіями, та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 19.12.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №А03.21535.006102270 від 19.12.2019 року. \~ \~ \~ \~07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №А03.21535.006102270 від 19.12.2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» \~ \~ \~ \~Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 199025,22 грн., яка складається з: 86657,19 грн. заборгованості за основним боргом; 5280,77 грн. заборгованості за відсотками; 107087,26 грн. заборгованості за комісіями. \~ \~ \~ \~Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора не здійснив. \~ \~ \~ \~Представник позивача зазначив, що всі нарахування, що відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювалися безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. \~ \~ \~ \~02.01.2024 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, не заперечив проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, однак в судове\~засідання не\~з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надіслав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19.12.2019 року між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №А03.21535.006102270. Відповідно до п.1 договору кредиту банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту позитив; сума кредиту 93914 грн.; процентна ставка та тип 1,99%, фіксована; строк кредиту 60 місяців. Під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку №1 як «інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих Тарифів банку. тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку (п. 1. 5 договору кредиту). Згідно п.1.6 договору кредиту дата повернення кредиту 19.12.2024 року. повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), відкритий у банку відповідно до графіку, викладеного в Додатку №1 до даного договору. Відповідно до п.1.7 договору кредиту банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 89441,90 грн. на рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк» та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4472,10 грн. У відповідності до п.4 сторони дійшли згоди про те, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною договору, зрозуміло та доступно викладено: детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування; комісійної винагороди та інших платежів за договором. Згідно п.5 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №А03.21535.006102270 передбачено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Так, паспортом кредиту передбачено дату платежу, суму платежу за розрахунковий період, погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, інші послуги банку. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №А03.21535.006102270 від 19.12.2019 року станом на 30.11.2023 року становить 199025,22 грн., яка складається з: 86657,19 грн. заборгованості за основним боргом; 5280,77 грн. заборгованості за відсотками; 107087,26 грн. заборгованості за комісіями. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) укладено договір факторингу №07072023, згідно умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору. З Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року слідує, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №А03.21535.006102270 від 19.12.2019 року, сума заборгованості становить 199025,22 грн., яка складається з: 86657,19 грн. заборгованості за основним боргом; 5280,77 грн. заборгованості за відсотками; 107087,26 грн. заборгованості за комісіями. Згідно зі\~статтею 512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договором факторингу. Як встановлено судом, відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит і суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 91937,96 грн., яка складається із: 86657,19 грн. заборгованості за основним боргом; 5280,77 грн. заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості зі сплати 107087,26 грн.\~заборгованості комісіями, суд зазначає наступне. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З умов кредитного договору №А03.21535.006102270\~від 19.12.2019\~року слідує, що сплата комісії за користування, обслуговування кредиту не передбачена. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.11.2023 сума заборгованості зі сплати комісії складає 107087,26 грн. Натомість банком у кредитному договорі сплату комісії не встановлено, не зазначено перелік послуг за які справляється плата у вигляді комісії. Відповідно до положень ч. 1 та 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Як встановлено судом банком відповідно до Паспорту споживчого кредиту, що є Додатком №1 до договору кредиту та є невід`ємною частиною договору кредиту щомісячно нараховувалися платежі за додаткові та супутні послуги, зокрема «інші послуги банку». Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16. Також, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №708/195/19. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 107087,26 грн.\~заборгованості за комісіями необхідно відмовити за безпідставністю. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2985,38 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 46,19%, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,95 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: partial