Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

30 жовтня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява овариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26 січня 2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 736595202. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати-грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №131 від 27.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №736595202. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників вказаних у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимоги по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Відповідно до\~Реєстру прав\~вимоги №\~2\~від 06.03.2023\~до Договору\~факторингу №\~20102022\~від 20.10.2022,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~ Відповідача в сумі 87 012,64 грн., з яких: 21 991,75 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 65 020,89 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до\~п.\~2.2.\~Договору факторингу,\~Сторони розуміють\~та погоджуються\~з тим,\~що відступлення Прав\~вимоги за\~цим Договором\~проводиться не\~з метою\~забезпечення виконання\~зобов`язання Клієнта\~перед Фактором.\~Фактор набуває\~права на\~всі суми,\~які він\~одержить від\~Боржника на виконання\~вимоги,\~а Клієнт\~не відповідатиме\~перед Фактором,\~якщо одержані\~ним суми\~будуть меншими\~від суми,\~сплаченої Фактором\~Клієнту,\~та меншими\~від загальної\~суми зобов`язання\~Боржника.\~ Разом з\~Правом вимоги\~до Фактора\~переходять всі\~інші права\~Клієнта за\~Кредитним договором.\~У випадку\~укладення Сторонами\~більш ніж\~одного Реєстру\~прав вимог,\~кожен наступний\~Реєстр прав\~вимоги є самостійним Додатком, та не замінює попередній. Згідно з\~умовами Кредитного\~договору Позичальник\~зобов`язується\~вчасно повернути\~Кредит,\~сплатити відсотки\~за користування\~Кредитом в\~порядку,\~визначеному цим\~Договором.\~Незважаючи на\~це,\~Відповідач не\~виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 31.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 27 листопада 2023 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Пузіна Д.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив у задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними доказами, що Кредитний договір № 736595202 від 26.01.2021 року в електронному вигляді з ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», підписував, електронним підписом відповідач. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. З позовними вимогами не погоджуються, вважають їх необґрунтованими просять відмовити у задоволенні позову. Разом з відзивом представник відповідача 27.11.2023 надав клопотання про витребування у позивача оригіналів всіх електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи та просив витребувати оригінали наступних електронних доказів: кредитного договору № 736595202 від 26 січня 2021 року оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні довірчі послуги». Оригінал угоди № 28/1118-01 від 28.11.2018 в повному обсязі. Оригінал договору факторингу № 20102022 від 10.10.2022 року в повному обсязі. Посилаючись на те, що не зазначено підписання договору електронним підписом відповідача. Ухвалою суду від 16.01.2024 року, клопотання представника відповідача адвоката Пузіна Д.М. про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оригінали електронних доказів: договору № 736595202 від 26 січня 2021 року (електронний примірник), який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з додатковими угодами до нього та [PERSON] . 08.12.2023 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої просить відзив залишити без розгляду та задоволення, оскільки його подано з порушенням строку, а також з підстав його необґрунтованості. До відзиву долучено ряд документів, які на переконання сторони позивача свідчать про отримання грошових коштів та містять детальний розрахунок суми заборгованості. На виконання вимог ухвали про витребування доказів від представника позивача 07.02.2024 року до суду надано заяву відповідно до змісту якої, позивачем надано суду оригінал кредитного договору №736595202 від 26.01.2021 року та додаткові угоди № 736595202 від 26.01.2021 року. 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 до даного договору у форматі pdf. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Пузіна Д.М. надійшла заява відповідно до якої просить розгляд справи проводити у їх відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх не доведення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача в частині залишення відзиву без розгляду з підстав пропуску строку на його подання, оскільки відповідно до матеріалів цивільної справи судом на адресу позивача ухвалу про відкриття провадження направлено 31.10.2023 року, однак повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу суду не повернулось. 27.11.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з подачею відзиву разом з відзивом. Відповідно до трек номеру 0600232274600 поштового відправлення на адресу відповідача [PERSON] , рекомендоване повідомлення про вручення ф.119 0690210751382 отримано 10.11.2023, дата пересилання 11.11.2023. Таким чином, останні день строку для подачі відзиву припадає на вихідний день 26.11.2023 неділю. Відповідно до ст. 123 ч. 3 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Таким чином відзив подано з дотримання процесуального строку його подачі. Судом встановлено, що 26 січня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 736595202 та додаткові угоди № 736595202 від 26.01.2021 року № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 до даного договору. Як зазначено у позовній заяві 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати-грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором, проте даний договір до позовної заяви позивачем не долучено. У позовній заяві позивач посилається на Додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2020 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Також у позові зазначено, що відповідно до Реєстру боржників №131 від 27.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №736595202. Однак у додатках до позову не зазначено про долучення до позовної заяви Реєстру боржників №131 від 27.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №736595202. Дані обставини не підтверджено доказами. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників вказаних у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимоги по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 87 012,64 грн., з яких: 21 991,75 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 65 020,89 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним Додатком, та не замінює попередній. Із змісту позовної заяви вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) був укладений договір факторингу № 28/1118-01, копія відповідного договору до матеріалів справи не долучено. Відповідно до п.п. 2.1. Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2020 року укладеного між ТзОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт), Згідно умов цього договору Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. У позовній заяві зазначено, що відповідно до Реєстру боржників №131 від 27.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №736595202. Однак Реєстр боржників №131 від 27.04.2021 у матеріалах справи відсутній. Тобто позивачем не доведено, що після укладення 26 січня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] кредитного договору № 736595202 та додаткових угод до нього за номером 736595202 від 26.01.2021 року № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13. Право вимоги за цим договором на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2020 року укладеного між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до ТзОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 736595202 та додаткових угод до нього за номером 736595202 від 26.01.2021 року № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13, оскільки кредитний договір був укладений 26 січня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, додаткова угода до нього 31 грудня 2020 року тобто до укладення кредитного договору. Реєстр боржників №131 від 27.04.2021 на який міститься посилання у позові до справи не долучено. Тобто відсутні докази на підтвердження того факту, що вимоги до відповідача перейшли до другого кредитора ТОВ «Таліон плюс», який, у свою чергу, передав їх вже позивачу, який щодо вказаного кредитного договору вже був третім кредитором. За відсутності вказаних документів, зазначених у позові, вважати, що позивач набув вимоги до відповідача за кредитним договором № 736595202 та додаткових угод до нього за номером 736595202 від 26.01.2021 року № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 не можна, а відповідно в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити через відсутність доказів переходу права вимоги до позивача. Зазначення доказів переходу права вимоги до позивача у самій позовній заяві з посиланням на відповідні договори не можна вважати належним доказом, оскільки будь-які вимоги в кредитних договорах повинні бути підтверджені доказами на їх підтвердження. На підставі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи не містять доказів які б спростовували висновки суду в частині підтвердження того факту, що вимоги до відповідача перейшли до другого кредитора ТОВ «Таліон плюс», який, у свою чергу, передав їх вже позивачу, який щодо вказаного кредитного договору вже був третім кредитором. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони. За вказаних обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є недоведеними належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Питання розподілу\~судових витрат\~суд вирішує\~у відповідності\~до вимог\~п.2\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed