Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту навчання [PERSON] в Медичній школі при Дарницькому медичному об`єднанні м. Києва та отримання Диплому молодшого спеціаліста [NUMBER] від 07 липня 1997 року, за спеціальністю «Сестринська справа» з присвоєнням кваліфікації «медична сестра» та додатку до диплома молодшого спеціаліста [NUMBER] , виданого 07 липня 1997 року, реєстраційний номер [NUMBER] на ім`я [PERSON] , обґрунтовуючи заяву наступним. З 1995 року до 1997 року [PERSON] навчалася в Медичній школі при Дарницькому медичному об`єднанні м. Києва, яку закінчила 07 липня 1997 року та отримала Диплом [NUMBER] за спеціальністю "Сестринська справа". Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 07 липня 1997 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію медична сестра.03 березня 2005 року прізвище [PERSON] було змінене на [PERSON] на підставі Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 03 березня 2005 року. У 2023 році у зв`язку із введенням воєнного стану та отриманням [PERSON] тимчасового захисту у Бельгії, виникла необхідність у нострифікації документів про освіту. у зв`язку з чим заявник звернулася до Директорату фахової передвищої, вищої освіти та Державного підприємства «Інформаційно-іміджевий центр» Міністерства освіти і науки України, та отримала відповідь, що підтвердити інформацію про освіту, здобуту до 2000 року, може тільки заклад освіти, в якому особа навчалася. Якщо заклад освіти, що видав документ, реорганізовано шляхом приєднання, злиття чи ліквідації, підтвердити зазначену інформацію може його правонаступник. У разі, якщо недоступні, втрачені, знищені (частково знищені) архіви закладу фахової передвищої, вищої освіти, встановити юридичний факт навчання та видачу документа про освіту відповідним закладом освіти можливо лише рішенням суду. Разом з тим, діяльність Медичною школою при Дарницькому медичному об`єднанні м. Києва наразі не здійснюється, дані про припинення освітньої діяльності закладом освіти відсутні, місцезнаходження архівів невідоме. Оскільки за своїм місцезнаходженням ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий заклад освіти І-го рівня державної акредитації Міжрайонна благодійна медична школа при Дарницькому медичному об`єднанні», ні його правонаступник Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний медичний коледж» не знаходяться і вказаними номерами телефонів зв`язатися із закладами неможливо, адвокатом Рожиною О.Г. були направлені адвокатські запити щодо підтвердженні диплому [NUMBER] від 07 липня 1997 року виданого [PERSON] та кількості прослуханих годин, листи не отримані одержувачами та повернуті за зворотною адресою. У зв`язку з вичерпанням всіх можливих заходів щодо підтвердження достовірності видачі диплому, [PERSON] вимушена звернутися до суду для встановлення цього факту. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2023 року відкрито провадження у справі. Представник заявника в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий заклад освіти І-го рівня державної акредитації Міжрайонна благодійна медична школа при Дарницькому медичному об`єднанні» та Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний медичний коледж» в судове засідання не з`явились , про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судової повістки-повідомлення на адресу позивача, вказану в позовній заяві, однак конверт повернувся на адресу суду з позначкою «Укрпошти» - «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Заінтересована особа судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, приходить до таких висновків. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з1995 року до 1997 року [PERSON] навчалася в Медичній школі при Дарницькому медичному об`єднанні м. Києва. 07 липня 1997 року [PERSON] закінчила Медичну школу при Дарницькому медичному об`єднанні м. Києва за спеціальністю "Сестринська справа" та отримала Диплом [NUMBER]. Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 07 липня 1997 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію медична сестра. Вказане підтверджується копією диплому та додатку до диплома, а також копією трудової книжки. 03 березня 2005 року прізвище [PERSON] було змінене на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні [PERSON] покинула територію України та отримала тимчасовий захист Бельгії, що підтверджується копією паспорту для виїзду за кордон та копією посвідки на проживання. Міністерство освіти і науки України не може підтвердити інформацію про освіту, здобуту до 2000 року, що підтверджується копією листа Міністерства. Згідно з поясненнями представника заявника за своїм місцезнаходженням ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий заклад освіти І-го рівня державної акредитації Міжрайонна благодійна медична школа при Дарницькому медичному об`єднанні», ні його правонаступник Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний медичний коледж» не знаходяться. За вказаними номерами телефонів зв`язатися із закладами неможливо. 03 листопада 2023 року за юридичною адресою вказаних навчальних були направлені адвокатські запити щодо підтвердження диплому [NUMBER] від 07 липня 1997 року виданого [PERSON] та кількості прослуханих годин, однак такі повернуті відправнику, що підтверджується копією трекінгу Укрпошти. Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий заклад освіти І-го рівня державної акредитації Міжрайонна благодійна медична школа при Дарницькому медичному об`єднанні» та Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний медичний коледж» не перебувають в процесі припинення. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року (номер провадження 2-о/754/181/21, справа №754/2866/21) оприлюдненому в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/96749885 встановлювались обставини необхідності встановлення факту навчання в Медичній школі при Дарницькому медичному об`єднанні м. Києва та отримання Диплому стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий заклад освіти І-го рівня державної акредитації Міжрайонна благодійна медична школа при Дарницькому медичному об`єднанні». Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт,що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Також, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. - справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються, якщо, згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і якщо встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Частиною 5 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Встановлення юридичного факту навчання у вищому навчальному закладі та отримання має юридичне значення для реалізації заявницею свого права на освіту та працю, гарантованого Конституцією України. Зокрема, згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільна обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту навчання та отримання диплома і додатку до диплома на ім`я [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved