Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про видачу обмежувального припису, за якою просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , на строк до шести місяців, яким визначити тимчасове обмеження його прав відносно [PERSON] : заборони перебувати в місці спільного проживання; заборони вести листування, телефонні переговори із [PERSON] та [PERSON] та контактувати через інші засоби зв`язку і через третіх осіб; усунення перешкод у користуванні майном, що об`єктом права спільної сумісної власності; заборони наближатися на відстань не ближче ніж 500 м до місця проживання, роботи та місця навчання сина, а також наближатися не ближче 300 м до [PERSON] та сина [PERSON] ; заборони особисто і через третіх осіб відстежувати місце знаходження [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтування заяви зазначає, що з 23.10.1993р. проживала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі за адресою: [ADDRESS] . На даний момент розлучені, але проживають на спільній території. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, майже щодня висловлюється нецензурною лайкою, обзивається, погрожує, штовхає, при цьому іноді буває присутній малолітній син. Стосовно [PERSON] вже був встановлений обмежувальний припис Голосіївським районним судом міста Києва. На даний момент у суді знаходиться кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від подальшого вчинення домашнього насильства, заявниця вважає за необхідне застосувати до [PERSON] обмежувальний припис у вигляді відповідних заборон. У відповідності до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 3, 4, 6, 7, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство в будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. У ході судового розгляду встановлені обставини вчинення психологічного та фізичного насильства відносно заявниці, при цьому насильство відбувалось у присутності дитини [PERSON] . [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї. Також у Голосіївському районного суді міста Києва перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12023100010000404 відносно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України. Отже, враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність у видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд прийшов до висновку, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно заявника [PERSON] та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи і такі ризики є реальними. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved