Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

16.09.2021 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нежитлових приміщень об`єктом права спільної сумісної власності. Позов мотивований тим, що позивачка [PERSON] з 1993 перебувала у відносинах з [PERSON] та вони проживали у [ADDRESS] , у квартирі його дідуся. 08.08.1997 року позивачка та [PERSON] зареєстрували шлюб, та після продажу квартири дідуся, вони спільно вирішили придбати квартиру [ADDRESS] , у якій і проживали. При цьому, реєстрацію права власності було здійснено на бабусю [PERSON] - [PERSON] . Однак, 17.07.2001 року шлюб між ними було розірвано, оскільки, [PERSON] бажав виїхати за кордон, для чого, з якого слів, йому необхідно було фіктивно зареєстрували шлюб з [PERSON] . Після цього, [PERSON] виїхав на роботу за кордон, в Еквадор , а позивачка повернулася у Вінницю . Оскільки, вирішити питання щодо еміграції до Еквадору у [PERSON] не вдалося, він 14.02.2002 року повернувся назав в Україну. З того часу вони спільно проживали однією сім`єю у [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, були пов`язані спільним побутом, вели спільний бізнес, який був єдиним джерелом їхнього доходу. Крім того, 08.12.2005 року вони обвінчалися. На початку 2006 року вони вирішили придбати комерційну нерухомість і 27.06.2006 року ними було придбано нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На купівлю вказаної нерухості вони взяли кредит, за яким позивачка виступала майновим поручителем, передавши в забезпечення виконання кредитного договору у іпотеку належну позивачці квартиру [ADDRESS] . Даний кредит та відсотки ними виплачувалося спільно, за спільні кошти та вони повністю виплатили кредит у 2015 році. Додатково позивачка вказала, що вона має доньку [PERSON] , яку [PERSON] сприймав як свою рідну. До них постійно приходи гості, знайомі, вони разом зустрічали усі свята, дні народження. У подальшому, 14.02.2014 року позивачка [PERSON] та [PERSON] повторно зареєстрували шлюб. Разом з тим, проходячи службу у зоні проведення АТО [INFO] [PERSON] помер. Таким чином, оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 25.08.2004 року, виникла необхідність у судовому порядку встановлювати факт спільного проживання позивачки та [PERSON] у період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року. Враховуючи вищевикладені обставини, позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , без реєстрації шлюбу в період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року та визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] приміщення номер VІІ та VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку номер [ADDRESS] . Крім того, стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 29.09.2021 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також даною ухвалою запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов та докази у строк, встановлений судом. 16.11.2021 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник вказала, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] зазначила, що [PERSON] є сином покійного [PERSON] . За життя [PERSON] належали на праві приватної власності приміщення №VІІ і № VІІІ., загальною площею 81,5 кв.м. в підвалі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 12.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. була відкрита спадкова справа №18\\2016 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , при цьому позивачка 17.08.2016 року подала заяву про прийняття спадщини. Таким чином, між сторонами виник спір щодо майна померлого [PERSON] . Додатково зазначила, що позивачка зловживає своїми процесуальними правами, оскільки 06.02.2020 року суддею Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е. винесено рішення у справі №127/18908/19 за позовом [PERSON] , в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, яким позовні вимоги задоволено та визнано за [PERSON] право власності на частки приміщень № VII і № VIII в підвалі будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . При цьому, [PERSON] не погодилась з рішення суду та подала апеляційну скаргу. 29.07.2020 року по справі №127/18908/19 Вінницький апеляційний суд апеляційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року залишив без змін. У подальшому, 20.05.2021 року по справі №127/18908/19 Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року залишив без змін. Також, в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя. Стосовно спірного нежитлового приміщення представник зазначила, що померлий [PERSON] за життя придбав та зареєстрував на праві приватної власності приміщення №VII і №VIII у підвалі будинку [ADDRESS] . Приміщення було придбане на особисті кошти самого [PERSON] , а також за кошти надані йому батьками. На момент придбання приміщення [PERSON] не перебував в шлюбі ні з ким та не проживав однією сім`єю без шлюбу, був зареєстрований та працював в м. Києві, мешкав в приватному будинку батьків. Даний факт був вже встановлено судами попередніх інстанцій. При цьому, позивач зазначає, що вона, нібито, проживала з [PERSON] однією сім`єю, працювала, разом з останнім витрачала гроші, та їх фінансова спроможність дозволяла придбати майно, яке, як вона вказує є спільним сумісним майном придбаним під час спільного проживання, але жодних доказів не надає. Вказала, що позивачкою не надано доказів щодо коштів за котрі придбалось приміщення. Також, позивачка не наводить жодного документального доказу на підтвердження факту спільного проживання. Нею не надано достатніх доказів на підтвердження факту проживання з [PERSON] однією сім`єю в період з 26.08.2004 по 14.02.2014 року, не надано доказів ведення спільного господарства, виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків. Також, позивачка, під час придбання [PERSON] майна та оформлення його своє ім`я, під час життя останнього, не претендувала на набуте ним майно, не заявляла жодного сумніву щодо спірності права власності за [PERSON] на придбане ним нерухоме майно. За життя [PERSON] , не було оформлено жодного нерухомого, або рухомого майна на позивачку, що не заважало йому це зробити, якби би вони проживали, як стверджує позивач, однією сім`єю, з розумінні частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, та були пов`язаний спільним побутом. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У свою чергу, 03.12.2021 року на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якому позивачка зазначила, що відзив на позов відповідача є безпідставним та необгрунтованим. Зазначила, що вона не зловживає своїми процесуальними правами, а захищає свої порушенні права. Крім того, зазначені представником відповідача твердження щодо самостійного проживання [PERSON] на момент придбання приміщень у м. Києві та придбання приміщень за особисті кошти [PERSON] і кошти надані йому батьками, жодними доказами не підтверджуються, що в свою чергу, спростовуються доказами наданими позивачкою до позовної заяви. Разом з тим, від відповідача на адресу суду надійшло заперечення, у якому останній вказав, що відповідь на відзив наданої стороною позивачки є безпідставною та необгрунтованою, не містить фактичних обставин справи, а тільки уявне бачення позивачки. Наголошував, що спірне майно було придбане [PERSON] на праві особистої приватної власності, оскільки на час його придбання він не перебував у відносинах з позивачкою, вони не вели спільне господарство, та не були сім`єю. Ухвалою суду від 21.12.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. У свою чергу, 02.02.2022 року від представника відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, яка обгрунтована тим, що оскільки позивачка вважає спірні приміщення спільною сумісною власністю і претендує на частину приміщень, то відповідно про порушення свого права власності щодо спірних приміщень і про осіб, які (як вона вважає) його порушили [PERSON] дізналася 17.08.2016 року при подачі особистої заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Таким чином, саме із дати написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в котрій [PERSON] вказує що крім неї, іншими спадкоємцями за законом є батьки та син спадкодавця, почав спливати термін позовної давності щодо будь -яких майнових претензій [PERSON] . Позивачка звернулася до суду 16.19.2021 року із позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нежитлових приміщень об`єктом права спільної сумісної власності. Однак, строк позовної давності закінчився 18.08.2019 року. Таким чином, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нежитлових приміщень об`єктом права спільної сумісної власності подана з пропуском строку на її подання. Разом з тим, представник позивачки Зажирко Ю.Д. у своїх запереченнях вказав, що заява про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки відповідачем неправильно визначено дату початку перебігу строку позовної давності. На думку відповідача, строк позовної давності для звернення [PERSON] до суду з вимогою про захист свого цивільного права, розпочався 17.08.2016 року, а саме з моменту подання позивачкою нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Однак, на вказану дату права [PERSON] не були порушені. Факт подання спадкоємцями заяв про прийняття спадщини не свідчить про порушення прав [PERSON] , оскільки зміни правового статусу майна не відбулося. В заявах спадкоємців не конкретизовано спадкове майно, яке кожен із них приймає або/відмовляється від якого. Спадкоємців та їх частки у спадщині [PERSON] могла дізнатися тільки після оформлення спадщини. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А., якому були подані заяви про прийняття спадщини, 27.02.2017 року постановою №40/02-31 відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Питання щодо права власності на спадкове майно вирішувалося в судовому порядку і залишалося невирішеним до 29.07.2020 року. Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року у справі №127/18908/19 залишено без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року і визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки спірних приміщень. Таким чином, порушення права власності [PERSON] на спадкове майно відбулося 29.07.2020 року, і саме з цієї дати починається перебіг позовної давності для звернення [PERSON] до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Враховуючи зазначене, [PERSON] звернулася до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності, визначеної ЦК України, тому заява про застосування строків позовної давності подана відповідачем, не підлягає задоволенню. По справі під час розгляду справи було витребувано докази. Ухвалою суду від 21.12.2021 року було витребувано від Департаменту житлового господарства ВМР МКП «Управляюча компанія «Замостя» інформацію щодо проживання та ведення спільного господарства між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зраеєстрованого за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] . за адресою: [ADDRESS] , з посиланням на факт проживання з 2002 року засвідченим сусідами актом №429 від 04.07.2019 року та інформацію чи проводилася перевірка факту викладеному в акті №429 від 04.07.2019 року, якщо так, то яким чином? Ухвалою суду від 14.06.2023 року було витребувано ПП «Фортеця-Гарант» належним чином завірену копію договору про надання послуг з охорони об`єкту за адресою: [ADDRESS] громадянину [PERSON] від 09.02.2023 року №11/15, а також платіжні доручення щодо оплати послуг за цим договором. ПАТ «Дата груп» належним чином засвідчені копії договору про надання послуг Інтернет за адресою [ADDRESS] , громадянину [PERSON] від 23.10.2012 року №52902, а також платіжних доручень щодо оплати послуг за цим договором. Ухвалою суду від 19.07.2023 року було витребувано у ДПІ у Святошинському районі ГУ ДПС у м.Києві інформацію щодо отримання доходів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] не від підприємницької діяльності з 1998 року по 2016 роки (включно), а також інформацію щодо підприємницької діяльності ФОП за період з 1998 по 2016 рік. ГУ ПФ України у м.Києві інформацію про дату реєстрації особи, як фізичної особи-підприємця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] за даними Реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 2000 року по 2016 рік. ПАТ «Дата груп» належним чином засвідчені копії договору про надання послуг Інтернет за адресою [ADDRESS] , громадянину [PERSON] від 23.10.2012 року №52902, а також платіжних доручень щодо оплати послуг за цим договором. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її адвокат Зажирко Ю.Д. підтримали позовні вимоги, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві і відповіді на відзив, та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала і просила суд відмовити в їх задоволенні, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Підставою для звернення позивачки до суду стало необхідність встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як сім`я у період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року, ведення ними спільного господарства та придбання спільного майна. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.08.1997 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (т.1, а.с.9). 17.07.2001 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] (т.1, а.с.18). У свою чергу, згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.09.2001 року, про що 01.09.2001 року зроблено відповідний актовий запис №913 (т.1, а.с.19). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (т.1, а.с. 20). 25.08.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №808, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] . У подальшому, відповідно до Листа №701 від 08.12.2005 року [PERSON] та [PERSON] було надано благословіння Високоприосвященного Макарія митрополита Вінницького та Могилів-Подільського на вінчання 08.12.2005 року (т.1, а.с.22). Відповідно до Свідоцтва про таїнство вінчання [PERSON] та [PERSON] обвінчалися 02.08.2006 року (т.1, а.с.23). Згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] повторно 14.02.2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №225 (т.1, а.с.68). На аркушах справи том 1 №49-62 знаходиться особиста переписка [PERSON] з [PERSON] через поштову мережу інтернет, у період перебування [PERSON] в Еквадорі . Згідно Довідки №2245 від 04.07.2019 року виданої МКП «УК «Замостя» [PERSON] проживала та вела спільне господарство за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] з 2002 року (т.1, а.с.63). Відповідно до Акту опиту сусідів №429 від 04.07.2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] дійсно проживав з [PERSON] та її дочкою [PERSON] та вели спільне господарство з 2022 року (т.1, а.с.67). Відповідно до Відповіді МКП «УК «Замостя» від 31.01.2022 року повідомило, що інформація щодо проживання та ведення спільного господарства між [PERSON] та [PERSON] з 2002 року зафіксована Актом опиту сусідів №429 від 04.07.2019 року, чиї підписи засвідченні представником підприємства [PERSON] . При цьому, перевірка факту, викладеному сусідами в зазанченому акті представниками не проводилася (т.1, а.с.189). Відповіднодо Довідки №1880 від 9.04.2016 року за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , та [PERSON] . [PERSON] проживав без реєстрації за даною адресою з 20.11.2015 року. Оригінал для огляду в судовому засіданні не надано (т.2, а.с.90). [PERSON] та [PERSON] перебували на відпочинку в саторії «Променистий» у період з 08.10.2011 року по 19.10.2011 року (т.1, а.с.72). На аркушах справи №74-80 тому №1 знаходяться світлини [PERSON] разом з [PERSON] у період 2003-2011 роки. З досліджених судом доказів, суд встановив, що [PERSON] перебував у 2 зареєстрованих шлюбах: з 08.08.1997 року по 17.07.2001 року з [PERSON] , з 01.09.2001 року по 25.08.2004 року з [PERSON] , та повторно з 14.02.2014 року по [INFO] з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис про смерть №4126, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (т.1, а.с.65). 17.08.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка - [PERSON] (т.1, а.с.151). Також, 20.07.2016 року [PERSON] , як представник неповнолітнього [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого - [PERSON] (т.1, а.с.199). Батько померлого [PERSON] - [PERSON] своєю заявою від 20.07.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. відмовився від належної йому за законом частини спадкового майна після смерті сина (т.1, а.с.200). Мати померлого [PERSON] - [PERSON] своєю заявою від 20.07.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. відмовилася від належної їй за законом частини спадкового майна після смерті сина (т.1, а.с.201). Таким чином, спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та син - [PERSON] . Між сторонами виник спір щодо спадкового майна, а саме: приміщення №VІІ, №VІІІ в підвалі житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказане приміщення було придбано [PERSON] 27.06.2006 року, у період коли він не перебував у шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з Договору завдатку від 07.06.2006 року, [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткодержатель) склали даний договір, відповідно до якого сторони дійшли згоди про купівлю-продаж за суму в еквіваленті 50 000,00 доларів США нерухомості: приміщення №VІІ, №VІІІ в підвалі житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу приміщення. Сторони зобов`язалися нотаріально укласти договір купівлі-продажу нерухомості до 21.06.2006 року. В підтвердження укладення договору купівлі-продажу і в забезпечення його виконання завдаткодавець надав завдаткодержателю в рахунок належних з нього за договором платежів завдаток 2 000,00 доларів США (т.1, а.с.27). Відповідно до Додатку до Договору завдатку від 07.06.2006 року, для забезпечення збереження суми завдатку та правовстановлюючих документів на майно, що відчужується завдаткоотримувачем на користь завдаткодавця, а також гарантій повернення цієї суми завдаткодавцю у випадку невиконання даного договору, сторони прийшли до спільної згоди передати на безоплатне зберігання правовстановлюючі документи на майно, що відчужується ПП [PERSON] (т.1, а.с.28). У свою чергу, 27.06.2006 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, продавець передав у власність, а покупець приняв у власність приміщення №VІІ,№VІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку [ADDRESS] . Відповідо до п.1.4 даного договору приміщення продається за 202 000, 00 грн. (т.1, а.с.29). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів 27.06.2006 року приватним нотаріусом Сухановою Т.О. було зареєстроване Договір купівлі-продажу (т.1, а.с.30). Згідно Реєстраційного посвідчення від 25.07.2006 року ВООБТІ посвідчило, що приміщення в підвалі в будинку [ADDRESS] зареєстрвоане за [PERSON] . Приміщення складаються з: приміщення №VІІ та №ІІІ, загальною площею 81,5 кв.м. (т.1, а.с.31). Як вбачається із Заяви від 27.06.2006 року, [PERSON] заявою підтвердив, що отримав від [PERSON] 202 000,00 грн. в рахунок належних з нього платежів до Договору купівлі-продажу від 27.06.2006 року. (т.1, а.с.32). Крім того, з Договору іпотеки №PCNL-В00/119/2006 від 27.06.2006 року вбачається, що між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено даний договір, відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником [PERSON] його боргових зобов`язань по Кредитному договору №PCNL-В00/119/2006 від 27.06.2006 року, [PERSON] (іпотекодавець) надає АКБ «Райффайзенбанк Україна» (іпотекодержателю) в іпотеку майно, а саме: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, в договорі вказано: фактичні сімейні відносини: проживання жінки і чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с.33-35). 04.10.2010 року ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали Додатковий договір до Договору іпотеки Договору іпотеки №PCNL-В00/119/2006 від 27.06.2006 року (т.1, а.с.36-39). Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (т.1, а.с.40-41). Позивачка вважає, що вищевказане майно було набуте разом з [PERSON] за час їх спільного проживання однієї сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності. Натомість відповідач заперечує дану обставину і вважає, що спірне майно було особистою приватною власністю його батька. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. В судовому засідання була допитана у якості свідка позивачка [PERSON] , яка суду надала пояснення, що з [PERSON] вони фактично перебували у відносинах з 1993 року. У 1997 вони вперше зареєстували шлюб. Деякий час вони проживали у м.Києві. Однак, [PERSON] бажав виїхати за кордон у Еквадор на роботу, тому вони розірвали шлюб, та [PERSON] фіктивно зареєстував шлюб з [PERSON] . Під час перебування у Еквадорі вони підтримували шлюбні відносини та вважалися подружжям. Після приїзду в Україну, [PERSON] розлучився з [PERSON] та з того часу вони проживали разом, працювали, їх об`єднувала спільна праця, оскільки вони придбали палатки на базарі, де продавали продукти. У подальшому, у 2006 році вони вирішили придбати нежитлове приміщення для подальшої її здачі в оренду. Крім того, між собою вони вирішили, що придбане приміщення у подальшому подарують дочці [PERSON] . Коштів на придбання приміщення вони не мали, тому вирішили взяти кредит, де позивачка виступила майновим поручителем, під заставу квартири у якій вони жили. Через деякий час, оскільки потрібно було виплачувати кредит, [PERSON] поїхав працювати у м.Київ, однак, вони і далі продовжували підтримувати шлюбні відносини, позивачка часто приїжала в м.Київ, а [PERSON] приїжав у м.Вінниця. Кредит вони повністю виплатили у 2015 році, при цьому дане приміщення вони здавали в оренду. Також, в судовому засіданні були допитані також інші свідки. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який суду поянив, що він є братом позивачки [PERSON] . Вказав, що з [PERSON] його сестра спочатку жила в м.Київ близько 10 років, потім [PERSON] поїхав за кордон на заробітки в Еквадор, та [PERSON] повернулася в м.Вінниця. Згодом [PERSON] повернувся назад в Україну десь у 2000 році, та вони проживали в м.Вінниці. Стосовно нежитлового приміщення вказав, що приміщення було придбане на спільні кошти, та воно купувалося як подарунок для доньки [PERSON] - [PERSON] . Згодом [PERSON] поїхав на заробітки у м.Київ, де працював та проживав на дачі у батьків. Відомо, що [PERSON] пішов на війну добровольцем. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] проживала як одна сім`я. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка зазначила, що є дочкою позивачки [PERSON] . Вказала, що завжди вважала [PERSON] своїм батьком, а він її відповідно своєю дочкою. Спочатку вони разом з [PERSON] та [PERSON] проживали в м.Київ на Троєщині, потім вони переїхали в м.Вінниця, оскільки [PERSON] поїхав за кордон. Після повернення за кордону вони разом проживали в м.Вінниці, батьки працювали на базарі. Відносини між батьками були гарні, вони разом працювали, забезпечували її усім необхідним для життя. Згодом [PERSON] поїхав працювати в м.Києв, та на вихідні він повертався додому в м.Вінниці. У цей період вони продовжували проживати всі разом як одна сім`я. Стосовно спірного приміщення вказала, що приміщення було придбане у 2006 році, [PERSON] сказав, що це приміщення було придбане у кредит для неї, як подарунок на її день народження. Стосовно надання коштів мамою та сестрою [PERSON] на погашення кредиту їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що з позивачкою [PERSON] його познайомив рієлтор, оскільки він шукав приміщення для оренди. Вказав, що він здійснив ремонт приміщення за рахунок погашення орендної плати, [PERSON] на це погодилася. З [PERSON] він також знайомий, вважав їх однією сім`єю, оскільки вони постійно радилися щодо використання приміщення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є кумою позивачки [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] завжди проживали разом однією сім`єю з 1992 року. Спочатку вони жили у м.Києві, згодом переїхали у м.Вінниця. Певний період [PERSON] поїхав за кордон на заробітки, однак згодом повернувся. Під час проживання у м.Вінниці вони прцювали на базарі, мали ракушки, торгували продуктами харчування, одягом. Вони дружили, часто зустрічалися, разом святкували свята. [PERSON] сприймав доньку від першого шлюбу [PERSON] - [PERSON] , як свою рідну дочку. Стосовно спірного приміщення їй відомо, що дане приміщення купувалося як подарунок [PERSON] . Відомо, що [PERSON] загинув в АТО, поховали його у м.Київ на прохання його батьків. За життя [PERSON] , їй не було відомо, що у нього була інша дружина та є син. Свідок [PERSON] вказала, що вона є тіткою відповідача та рідною сестрою покійного [PERSON] . Вказала, що [PERSON] постійно жив та працював в м.Києві. До 2006 року мав торгові палатки у м.Вінниці, він придбав їх сам коли повернувся з Еквадору . Їй відомо, що [PERSON] придбав нежитлове приміщення у м.Вінниця у кредит. Також, вказала, що їхні батьки та вона сама давали кошти на погашення кредиту. Про те, що спірне приміщення він подарував доньці [PERSON] їй нічого не відомо. Додатково зазначила, що з позивачкою [PERSON] у них не було нічого спільного, вони не проживали разом та нічого спільного не купували, спільного бюджету не мали. Також, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , бабуся відповідача [PERSON] , яка суду пояснила, що з 2006 року по 2014 роки померлий [PERSON] жив у м.Київ на дачі та працював у бригаді по виготовленню кованих виробів. До цього, він працював у м.Вінниці до 2006 року, мав ракушки. На придбання ракушок надала гроші свідок та її чоловік. Відносини між ними були гарні, син завжди допомагав. Стосовно спірного приміщення вказала, що воно було придбане особисто для [PERSON] . Свідок не бажала аби [PERSON] підписував контракт на службу в ЗСУ, вказала, що до цього його спонукала позивачка [PERSON] . Про те, що [PERSON] планував подарувати приміщення доньці позивачки їй невідомо.У 2007 році вона давала [PERSON] гроші на оплату кредиту. Додатково вказала, що шлюб з [PERSON] не був фіктивним. Стосовно відносин з позивачкою [PERSON] вказала, що їй невідомо чи вони купували щось разом, однак відомо, що у них не було спільного бюджету, оскільки [PERSON] постійно проживав в м.Київ. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він був другом [PERSON] та працював разом з ним, виготовляли металоконтрукції.З 2007 року по 2014 роки [PERSON] жив та працював в м.Києві, на батьківській дачі. Заробітна плата у [PERSON] була не фіксована, спочатку орієнтовно [PERSON] отримував 1 000,00 доларів США, потім 500,00 доларів США та згодом до 300,00 доларів США. Йому відомо, що [PERSON] брав кредит на придбання приміщення, та допомагали його виплачувати батьки та сестра. Кредит був виплачений десь у 2013-2014 роках. Вказав, що [PERSON] планував продати приміщення. Про те, що [PERSON] подарував приміщення доньці позивачці йому нічого не відомо. Не вважає, що шлюб з [PERSON] був фіктивним, оскільки він був у них на весіллі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що у [PERSON] він орендує спірне приміщення. Відомо, що кошти на придбання приміщення бралися [PERSON] у кредит. Вказав, що під час підписання договору оренди [PERSON] не перебував у шлюбних відносинах, про це він сам йому сказав. З [PERSON] вони домовилися, що за рахунок орендної плати він буде робити у приміщенні ремонт. Орендну плату сплачував [PERSON] або особисто або перекидував кошти йому на карту. Після загибилі [PERSON] орендну плату сплачував [PERSON] . На даний час він продовжує орендувати приміщення, однак, останній раз сплачував орендну плату у січні 2022 року. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 01.12.2004 року, [PERSON] та [PERSON] склали даний договір про те, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив торгову палатку 2,0*1,5. Продаж палатки вчинено за 1 500,00 грн. (т.1, а.с.21). Згідно Договору №322 про надання торгового місця на розі [ADDRESS] фізичним та юридичним особам від 01.11.2004 року, ТОВ «АВС-Цитрус», в особі директора [PERSON] , та [PERSON] уклали даний договір за умовами якого Товариство забов`язувалося надати торгове місце для встановлення торгової палатки для торгівлі промисловими товарами (т.1, а.с.44,46). Відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.11.2005 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив доргову палатку. Продаж вчинено за 1 500,00 грн.(т.1, а.с.43). Відповідно до Патенту [NUMBER] Серія [NUMBER] [PERSON] було видано патент, вид діяльності: ТПД. Особи, які перебувають у трудових відносинах з платником податку або члени його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності - [PERSON] (т.1, а.с.47). Відповідно до Трудової книжки Серія [NUMBER] [PERSON] працювала: з 01.11.1992 року по 11.03.1995 року барменом в кафе «[INFO]» м.Київ; з 24.03.1995 року по 23.12.1997 року барменом в кафе « [INFO] »; з 04.11.2005 року прийнята на роботу на вокзал ст.Вінниця Південо-Західної залізниці черговою кімнат відпочинку; 01.11.2006 року переведена на посаду квиткового касира 2 категорії; 12.03.2009 року переведена касиром квитковим 1 категорії (т.1, а.с.26). Також, [PERSON] була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, що підтверджукється Свідоцтвом (т.1, а.с.10). З відповіді ГУ ПФУ у м.Києві від 22.08.2023 року вбачається, що згідно реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по ФО-підприємцю на загальних підставах [PERSON] заначена дата реєстрації - 23.05.2008 року та ФО, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності [PERSON] зазначена дата реєстрації - 23.08.2000 року (т.2, а.с.199). Також, з Листа ГУ ДПС у м.Києві від 15.08.2023 року вбачається, що згідно облікових даних ІКС ДПС, ФОП [PERSON] перебував на обліку, як суб`єкт підприємницької діяльності у ГУ ДПС у м.Києві за основним місцем обліку у ГУ ДПС у м.Києві. 08.03.2016 року платником припинено ПД у зв`язку із смертю. ФОП [PERSON] перебував у реєстрі платників єдиного податку як платник 2 групи за ставкою оподаткування 20% від розміру мінімальної заробітної плати з 01.01.2012 року по 01.04.2013 року. За звітний період 2012 рік ФОП [PERSON] подав податкову декларацію (т.2, а.с.201-202). Відповідно до інформації про доходи [PERSON] за 1998 рік дохід складав - 1 580,00 грн., за 2003 рік - 1 155,00 грн., за 2005 рік - 1 004,00 грн., 2006 рік - 3 082,00 грн., за 2007 рік - 1 260,00 грн., 2012 рік - 1 000,00 грн., 2014 рік - 21 900,99 грн., 2015 рік - 92 367,67 грн., 2016 рік - 42 699,01 грн (т.2, а.с.203-204). На аркушах спраи №205-214 тому №2 знаходять відомості щодо доходу [PERSON] . Відповідно до Договору побутового підряду від 16.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали вказаний договір, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язувався виготовити для [PERSON] з власних матеріалів продукцію: плитку 90 м2 (т.1, а.с.70). Довіреністю від 14.04.2015 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях (т.1, а.с.198). Згідно Договору оренди від 07.10.2012 року ФОП [PERSON] (орендодавець) та ФОП [PERSON] (Орендар) уклали даний договір відповідно до якого орендодавець зобов`язувався передати орендареві у строкове платне користування приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , площею 81,5 кв.м. Строк оренди 2 роки та 11 місяців. Орендна плата - 2 500,00 грн. (т.1, а.с.63-64). Згідно Довідки від 14.03.2023 року підписана Головою ОСББ "Зодчих 36" з 26.02.2022 року по 10.05.2022 року підвальне приміщення №VІІ, №VІІ за адресою: [ADDRESS] використовувалося як укриття мешканцями будинку. Ключі були передані орендарем [PERSON] - [PERSON] . Після використання ключі були повернуті [PERSON] орендареві [PERSON] (т.2, а.с.68). Також, відповідно до Листа ПрАТ «Дата Груп» абонентові [PERSON] , згідно Договору №52902 від 23.10.2012 року надаються послуги інтрернету за адресою: [ADDRESS] (т.2, а.с.69) Згідно Листа №62357 від 02.08.2023 року ПрАТ «Дата Груп» вказало, що за обліковими даними абонентом послуг з доступу домережі Інтернет, які надаються за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (т.2, а.с.188). Відповідно до Договору №11/15 про надання послуг по моніторингу систем безпеки від 09.02.2015 року ПП «Фортеця-Гарант» та [PERSON] уклали даний договір, відповідно до ПП «Фортеця-Гарант» здійснює комплекс організаційно-технічних заходів за допомогою ПЦС систем сигналізації на об`єкті: [ADDRESS] , консольний клуб (т.2, а.с.165167). Крім того, відповідно до Листа ПП «Фортеця Гарант» №5 від 08.03.2023 року [PERSON] в період з 09.02.2015 року по 28.02.2023 року користувався послугами ПП «Фортеця-Гарант» з охорони об`єкта за адресою: [ADDRESS] за договором №11/15 від 09.02.2023 року (т.2, а.с.70). На аркушах справи №71-74 тому №2 розташовані фото приміщення №VІІ,№VІІ, в підвалі житлового будинку [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до Договору безоплатної оренди нежитлового приміщення від 01.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали даний договір, відповідно до якого [PERSON] передала у виключно безстрокове та безоплатне користування [PERSON] нежиле приміщення площею 81,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] (т.2, а.с.110-111). У відповідності до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 37 СК України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду. Згідно із ч. 2 і ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. В ході розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] перебував у 2 зареєстрованих шлюбах: з 08.08.1997 року по 17.07.2001 року з [PERSON] , з 01.09.2001 року по 25.08.2004 року з [PERSON] , та повторно з 14.02.2014 року по 08.03.2016 року з [PERSON] . Після повернення з Еквадору та розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] повернувся у м.Вінниці де проживав разом з [PERSON] разом з її донькою від попереднього шлюбу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується показами свідків, та письмовими доказами у вигляді фотографій, де [PERSON] та [PERSON] перебували разом на базарі, святкували спільні свята, проводили спільно відпочинок, та іншими письмовими доказами. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] із померлим [PERSON] у період з 26.08.2004 по 14.02.2014 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі в цей період не перебували. Також, суд звертає увагу, що 27.06.2006 року [PERSON] набув у власність нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . При цьому, позивачка [PERSON] виступила майновим поручителем, передавши в забезпечення виконання кредитного договору в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS] , що підтверджується відповідними доказами. Таким чином, суд ставить під сумнів показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які суду надали покази, що [PERSON] постійно жив та працював у м.Київ, та з позивачкою [PERSON] не мав відносин притаманних подружжю, між ними не було подружніх відносин та вони не мали спільного бюджету. Дані покизи свідків суд не приймає до уваги. Крім того, суд звертає увагу, що під час допиту свідків [PERSON] та [PERSON] між сторонами справи виникли суперечки стосовно правдивості їхніх свідчень, оскільки як встановлено в судовому засіданні із кожним з них укладено договір оренди спірного приміщення. При цьому, суд звертає увагу, що надані свідками покази не стосувалися долідження питання спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , придбання ними спільного майна, ведення спільного господарства. Судом встановлено, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, сторони працювали, брали кредит для придбання майна, одержували доходи від оренди майна, які об`єднували для ведення спільного господарства та набуття майна, зокрема нерухомого, його облаштування та утримання, мали спільний бюджет та спільні витрати, спільно вели господарство, купували необхідні у побуті речі, продукти харчування та спільно ними користувалися, допомагали один одному, що притаманно чоловікові та дружині. Виховували спільно дочку позивачки від першого шлюбу [PERSON] . Так, при встановленні факту наявності у сторін спільного побуту судом враховано ознаки, визначені, зокрема, у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту судом в ході розгляду справи встановлено місце і час такого проживання. При цьому, судом прийнято до уваги, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини, які мали місце між сторони у даній справі. Судом прийнято до уваги, що самі по собі показання свідків, спільні фотографії, спільний відпочинок та спільна присутність на святах не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а тому судом враховано у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 СК України. В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами в період з 26.08.2004 року до моменту повторного одруження 14.02.2014 року склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що 02.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] здійснили обряд вінчання. Отже, факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 26.08.2004 року по 14.02.214 року знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Судом встановлено набуття в період проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом прийнято до уваги, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Належних та допустимих доказів того, що спірне майно було набуте померлим [PERSON] за час проживання однією сім`єю із позивачкою без реєстрації шлюбу за кошти, що належали йому особисто, суду не надано. Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] надавали [PERSON] кошти на придбання спірного приміщення, та допомоги у виплаті кредиту суду не надано. Судом встановлено, що спірне майно набуте сторонами з метою спільного користування, за кошти, що належали їм на праві спільної сумісної власності, а також внаслідок спільної праці (спільних та індивідуальних трудових зусиль) . Враховуючи встановлені в ході розгляду вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ..є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, згідно із ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому судом прийнято до уваги, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи Відповідач у своєму відзиві заявив про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Суд не погоджується з твердженням відповідача, що позивачкою було пропущено строк позовної давності враховуючи наступне. Згідно Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року позов [PERSON] , діючої в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] за участю органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Святошинського району м. Києва про визнання права власності на майно в порядку спадкування було задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на частки приміщень № VII і № VIII в підвалі будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] (т.1, а.с.113-119). Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2020 року у справі за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , до [PERSON] про визнання права власності на 3/4 частки приміщення в порядку спадкування за законом залишити без змін (т.1, а.с.120-127). Постановою ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2021 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року залишено без змін (т.1, а.с.128-137). Крім того, в провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Антонюка В.В. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності подружжя. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2020 року позов залишено без розгляду (т.1, а.с.138-141). Також, в провадженні в провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Сичука М.М. перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя. Провадження по справі було зупинено (т.1, а.с.142-143). Таким чином, питання щодо права власності на спадкове майно вирішувалося в судовому порядку і вирішилося 29.07.2020 року Постановою Вінницького апеляційного суду у справі №127/18908/19, якою залишено без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року і визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки спірних приміщень. Таким чином, порушення права власності [PERSON] на спадкове майно відбулося 29.07.2020 року, і саме з цієї дати починається перебіг позовної давності для звернення [PERSON] до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Таким чином, заслухавши пояснення сторін по справі та показання свідків, дослідивши письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачки, шляхом встановлення факт проживання однією сім`єю [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , без реєстрації шлюбу в період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року та визнання об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] приміщення номер VІІ та VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку номер [ADDRESS] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 816,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 816,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved