Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1737612 від 28.03.2021 року в розмірі 32800,00 грн. з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позову посилається на те, що 28.03.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1737612 від 28.03.2021 року, шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариство та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Зазначив, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. 27.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників прав вимоги. Згідно п.1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суми основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2022 до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 32800,00 грн. Посилаючись на вказані обставини та не виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32800,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зазначивши, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану. У зв`язку з чим, 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Так, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056і Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Крім того, відповідач посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №200/11343/14ц від 07.02.2018 року, вважає, що позивачем пропущено позовну давність. Також зазначила, що відповідач зловживає своїм правом та без обмежень нарахував штрафні санкції у вигляді пені за неповернення отриманих у позику коштів, тоді як законом обмежений строк для вимог про стягнення пені. Окрім того, вважає, що вимоги про нарахування та сплату неустойки не відповідають положенням п.6 ст.3 ч.3 ст.509, ч.1 ст.627 ЦПК України та є такими, що не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Зазначила, що дійсно за договором, є правила кредитування, де зокрема зазначено, що за кожний день прострочення позичальник сплачує завищені відсотки пені від суми залишку кредиту за кожний день прострочення до його повного виконання, що не відповідає нормам чинного законодавства та є суттєвим дисбалансом у договірних відносин відносно прав та інтересів позичальника, що є порушенням статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Крім того, у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, які просить стягнути позивач. На підставі вищевикладеного просила відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. У відповіді на відзив, поданою представником позивача зазначено, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитних договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. У відповідності до умов укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору (п. 2.1. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту). Крім того, вказує, що згідно Кредитного договору, підписаного Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги за державне регулювання ринків фінансових послуг». Зі зміст Кредитних договорів вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме примо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодилася з Правилами надання коштів у позику. Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Зазначив, що нарахування заборгованості здійснювалось виключно згідно умов договору. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 10 000,00 гривень. Строк кредиту 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 1,90% в день. Клієнт, підписуючи Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовженим дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту ще на 15 календарних днів. Загальна кількість атовпролонгацій за Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в Договорі та періоди пролонгацій). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролопгації загальна кількість днів користування кредитним буде більшою за 120, така автонролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Всі нараховані відсотки, неустойка за порушення кредитних зобов`язань, нараховувались виключно первісним кредитором, а саме ТОВ «Лінеура Україна». Окрім того, просив проводити судові засідання за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 28 березня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №1737612 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 10000,00 грн., підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] , в якому зазначено: анкетні дані [PERSON] , РНОКПП, паспортні дані, адреса місця реєстрації, контактні дані (особистий кабінет, номер мобільних телефонів). Відповідно до п.1.1 кредитного Договору - укладання цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Згідно п.2.1 кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п.1.3 Договору строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених Розділом 4 цього Договору. Розділом 4 укладеного з ТОВ «Лінеура Україна» договору визначено порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація. Так, за п. 4.1.1., 4.1.2. договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору. Пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ КРЕДИТ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» в особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою. Відповідно до п. 4.2.1. сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту у відповідності до п. 4.1.1-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 договору) ще на 15 днів, що вбачається з п.4.2.2 договору. Згідно з п. 4.2.3. сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п. 4.2.5. договору загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3 договору та періоди пролонгації). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120 днів, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Підписаний договір відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належними та допустимими доказами, що підтверджує укладання між сторонами цього правочину, в якому сторони узгодили всі істотні умови розмір кредиту, строку кредитування, відсоткову ставку, порядок нарахування відсотків, в тому числі умови продовження строку користування кредитом. Крім того, відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву, факту укладання кредитного Договору та отримання коштів за ним не заперечувала, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору на передбачених ним умовах. Більше того, відповідач із зустрічним позовом про визнання Договору або їх окремих умов недійсними до суду не зверталася. Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» 27.06.2022 був укладений Договір факторингу №27062022, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язане передати ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в розпорядження за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити позивачу права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна». Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №1737612 в розмірі 32800,00 грн. з яких 10000,00 грн. борг за основною сумою та 22800,00 грн. заборгованості за відсотками). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тобто, за змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Нараховання заборгованості за умовами кредитного договору №1737612 від 28.03.2021 року укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] у розмірі 32800,00 грн, яка складається із: 10000,00 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу, 22800,00 грн. - суми заборгованості за відсотками, на думку суду є такою, що суперечить умовам Договору укладеного між сторонами, оскільки заборгованість за відсотками нараховувалася поза визначеним в Договорі строк 120 днів. Крім того, нараховані відсотки ТОВ «Лінеура Україна» в розмірі 22800,00 грн, не відповідають положенням статті 1048 ЦК України. Щодо посилання відповідача, що в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, суд зазначає наступне. Як зазначено позивачем з метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач звернувся до ТОВ «Лінеура Україна» з відповідним запитом на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості [PERSON] за укладеним кредитним договором. У відповідності до умов укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору (п. 2.1. Кредит надасться Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з мстою отримання кредиту). Враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком - еквайром регулюються Постановою ІІБУ №705 від 05.1 1.2014р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація (ст. 21 Закону України «Про інформацію»). Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею (ст. 60 Закону України «Про Банки і банківську діяльність») . Ні Первісний кредитор, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало та не має доступу до даної інформації. При цьому, суд відзначає, що первісними кредиторами, надано розрахунок заборгованості за Договором, який сформований на дату відступлення права вимоги та підписаний. Наданий первісним кредитором розрахунок не суперечить розрахунку, який додано до позовної заяви та в якому зазначено розмір заборгованості за договором. Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до позичальника. Всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювались виключно первісним позикодавцем. Наданий суду розрахунок заборгованості за договором, не суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, суму заборгованості за відсотками та загальний розмір заборгованості. Щодо посилання відповідача про нарахування пені, яка на її думку повинна підлягати списанню кредитодавцем відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» та розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», суд вважає необґрунтованим та зазначає наступне. 17.03.2022 року набрав чинності п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи. Відповідно до Договору №1737612 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.03.2021 року - фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту (п.1.4.1). Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою, що погоджена Сторонами в Додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки (4.1.6). Офіс уповноваженого з прав людини Верховної Ради надав роз`яснення про особливості виконання зобов`язань за кредитом в умовах воєнного стану. Зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120 внесено зміни до ЦК України, а також до Закону «Про споживче кредитування» № 1734, які передбачають, що починаючи з 24.02.2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Відтак, громадяни не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом: - у випадку прострочення зобов`язань за кредитом не буде нараховано штрафні санкції, зокрема штраф, пеня та інші платежі, які вказані у кредитному договорі; - кредитор не має права підіймати процентну ставку за користування кредитом у випадку невиконання зобов`язань. За винятком, коли договір передбачає встановлення змінюваної процентної ставки; - всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню. Тобто, на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Посилання відповідача, що позивачем пропущено позовну давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), є необґрунтованим, з огляду на наступне. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. До моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Оскільки кредитним договором (графіком платежів) передбачено, що дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів повинна бути в термін до 27.04.2021 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг трьохрічного строку позовної давності. Право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем строку внесення чергового платежу, а з урахуванням Додатку №1 до кредитного договору та розрахунку заборгованості за кредитом - з 27.04.2021 року (дата внесення чергового платежу), після якого починає перебіг позовна давність щодо вимог про стягнення кожного такого щомісячного платежу. Із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася 07.12.2023 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. Крім того, твердження відповідача щодо нарахування штрафу, пені, є помилковим, оскільки позивач просить стягнути лише відсотки за користування кредитом, а не штраф чи пеню, як зазначено відповідачем у відзиві. Враховуючи викладене, суд виснує, що ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №1737612 від 28.03.2021 року та надало відповідачу кредитні кошти згідно умов вказаного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за Договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 20260 грн., яка складається із: 10000,00 грн. тіло кредиту, 10260 грн. сума заборгованості за відсотками, які нараховані починаючи з 28 березня 2021 року за 120 днів (автопролонгації) відповідно до умов договору №1737612 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.03.2021 року (із розрахунку 10000 грн. х 1,99 % = 85,5 грн. х 120 днів = 20260 грн.). За вказаних обставин, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задовленню. Окрім того, у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 2684,00 грн. (1.5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Outcome: partial