Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Небилиці А.В., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини незавершеного будівництва - житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 1 467 315,50 грн. Позовна заява обґрунтована наступним. Між позивачем та відповідачем 28.07.2017 було зареєстровано шлюб. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2021 шлюб між сторонами було розірвано. За період шлюбного життя та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства у 2017 році за кошти позивача було виконано будівництво будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт забудовником ФОП [PERSON] було виконано роботи на суму 986 474,00 грн. Після чого 01.05.2018 було укладено Договір підряду на будівництво № 0105 про те, що підрядник зобов`язується виконати ремонтні оздоблювальні роботи в «Житловий будинок [PERSON] » [ADDRESS] , здати об`єкт у встановлений термін. Відповідно до Акту № 2 прийому-передачі виконаних робіт забудовником ФОП [PERSON] було виконано роботи на суму 1 948 157,00 грн. Таким чином, загальна вартість виконаних робіт за Договорами підряду становить 2 934 631,00 грн. Будівельні роботи проводилися за кошти [PERSON] . Згідно відповіді Головного центру МВС за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб «Сузукі Гранд Вітара», 2006 року випуску, № кузова [NUMBER] . На даний час новостворене нерухоме майно ще не набуло статусу житлового будинку, хоч і побудовано. Будинок побудований на земельній ділянці, де раніше був старий будинок родичів відповідача, будівництво проводилося за кошти позивача. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного поділу спільного майна, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 21.07.2023 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 11.08.2023 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи заявлені позовні вимоги відповідач посилається на наступне. Будинок [ADDRESS] був побудований ще до шлюбу з позивачем та належить на праві приватної власності батькам відповідача. Титульним власником зазначеного будинку є мати - [PERSON] . Земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:90:270:0015, на якій розташований будинок, також належить [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на садибний будинок від 13.09.2018, садиба складається з житлового будинку, побудованого в 1988 році (літ. А), житлового будинку, побудованого в 1991 році (літ. Г), гаража (літ. Б), сараю (літ. В), погребу (літ. Е) та інших споруд. Саме за згодовую [PERSON] сторони проживали у будинку (літ. Г) та користувалися земельною ділянкою. Жодних договорів з цього питання не укладалося. Дозвіл на проживання був наданий в усній формі. В період з 2017 - 2018 років відбулася певна реконструкція житлового будинку під умовною позначкою літ. Г, а саме до існуючого будинку було прибудовано частину житлового приміщення, що збільшило його загальну та житлову площу. Вказана прибудова є самочинним будівництвом, оскільки жодних будівельних та дозвільних документів на цю прибудову немає. Ця самочинна прибудова не може бути об`єктом права спільної сумісної власності сторін. Ухвалою від 26.09.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . 09.10.2023 стороною позивача до суду подано відповідь на відзив. 13.11.2023 до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву від третьої особи [PERSON] , які протокольною ухвалою суду від 14.11.2023 були залишені без розгляду. Ухвалою від 14.11.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа у судове засідання не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2017, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/18025/20 від 26.05.2021 було розірвано. 01.03.2017 [PERSON] уклав із ФОП [PERSON] договір підряду на будівництво № 0103, відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати роботи з будівництва «Житлового будинку [PERSON] » [ADDRESS] згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією, здати в експлуатацію об`єкт у встановлений термін. Загальна попередня сума договору складає 950 000,00 грн. 01.05.2018 [PERSON] уклав із ФОП [PERSON] договір підряду на будівництво № 0105, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати ремонтні оздоблювальні роботи в «Житловий будинок [PERSON] » [ADDRESS] згідно із затвердженою проектно-кошторисною документацією, здати в експлуатацію об`єкт у встановлений термін. Загальна попередня суму договору складає 1 900 000,00 грн. Між [PERSON] та ФОП [PERSON] було підписано, без зазначення дат, акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт - житлового будинку [PERSON] на суму 986 474,00 грн., та акт № 2 прийому-передачі виконаний робіт - внутрішні роботи в житловому будинку [PERSON] на суму 1 948 157,00 грн. Судом також встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:90:270:0015, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, який на ній розміщений належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок [ADDRESS] був зареєстрований за [PERSON] у 1990 році. Домоволодіння за вказаною адресою складається із житлового будинку (літ. А), житлового будинку (літ. Г), гаража (літ. Б), сараю (літ. В), погребу (літ. Е) та споруд № 1-6, що підтверджується як копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, так і копією технічного паспорту. Також з технічного паспорту вбачається, що житловий будинок під літ. Г був побудований у 1991 році. Згідно із статтею статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем не надано до суду доказів жодних належних доказів того, що власником земельної ділянки [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку [PERSON] на її земельній ділянці, та отримано інші дозвільні документи (документація про початок будівництва, декларація про об`єкт)на його будівництво. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS] не є спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Посилання позивача на наявність у відповідача зареєстрованого на праві власності автомобіля суд не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, коли та на підставі чого був придбаний вказаний автомобіль. Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню, як безпідставні та необґрунтовані. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed