Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» про стягнення заборгованості з заробітної плати. Позов обґрунтовано тим, що позивач працювала на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», стара назва ТОВ «Промислові ремонти» на посаді машиніста крана 5 розряду на виробничій дільниці з ремонту устаткування №2 та була звільнена з посади за угодою сторін наказом №3/31у від 05.04.2023 року. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» є правонаступником ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ». Станом на дату звільнення позивач не отримала письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені/невиплачені при звільненні із значенням окремого кожного виду виплат, як того вимагають приписи ст. 116 КЗпП України. Також, зауважує, що їй не було виплачено заробітну плату за січень, лютий та березень 2023 року. Тому, просить суд стягнути з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на свою користь невиплачену заробітну плату за січень 2023 року 6700,00 грн., за лютий 2023 року 10088,78 грн., за березень 2023 року 6700,00 грн. та суму судових витрат. Ухвалою суду від 21.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. Відповідач правом на відзив не скористався. 11.08.2023 року та 29.09.2023 року директор ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» Бархота В. звернувся до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на належного ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23». Ухвалою суду від 02.10.2023 року клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» Бархоти В. про заміну відповідача на належного відповідача залишено без задоволення. 02.01.2024 року до суду надійшла заява директора ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» Хуцішвіл Саба про залучення ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» до участі у справі належним відповідачем чи співвідповідачем, яка ухвалою суду від 08.01.2024 року залишена без задоволення. Станом на 07.02.2024 року будь-яких інших клопотань або пояснень до суду не подано. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що позивач з 08.11.2018 року працювала машиністом крана 5 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №2 на ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (а.с. 12). 05.04.2023 року [PERSON] звільнено за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (а.с. 13). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 05.07.2023, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» є правонаступником ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (а.с. 23-24). Відповідно до довідки форми ОК-5 в період роботи за січень 2023 року, лютий 2023 року та березень 2023 року заробітна плата позивачу нараховувалася, але не виплачувалася (а.с. 19-20). Згідно з ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Часиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивача ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно форми ОК-5, заробітна плата позивача складає - за січень 2023 року 6700,00 грн., за лютий 2023 року 10088,78 грн., за березень 2023 6700,00 грн., а всього 23488,78 грн. На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 23488,78 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення судових витрат, то суд зазначає наступне. Так, в позові зазначено, що позивач поніс у зв`язку з поданням позовної заяви витрати на правову допомогу в сумі 14000,00 гривень. Відповідно до ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Разом з цим, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу [PERSON] не надано жодного доказу (акту прийому-передачі виконаних робіт, детального опису виконаних робі, платіжного доручення тощо). Суду надано лише копію ордеру на надання правничої (правової допомоги) та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. З урахуванням наведеного, суд відмовляє позивачу у стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати. На підставі викладеного та

Outcome: partial