Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

26 квітня 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 1/2 частини вартості спірного автомобіля (колісного транспортного засобу Mazda 3, 2008 року випуску, категорія В, седан, об`єм двигуна 1598, бензин, VIN [NUMBER] ) в розмірі 111000,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 1110,00 гривень. В обґрунтування позову вказано, що за час перебування [PERSON] і [PERSON] у шлюбі, вони придбали автомобіль, який було оформлено на відповідача. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] самовільно, без згоди чи дозволи позивачки, продав автомобіль. [PERSON] наполягає, що їй повинна бути відшкодована реальна ринкова вартість її частини автомобіля. Ухвалою судді від 02 травня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Слєсаря О.В., та витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області інформацію (довідку), коли і на підставі чого за [PERSON] був зареєстрований автомобіль Mazda 3 д.н.з. « [NUMBER] » (2008 року випуску, категорія «В», седан, об`єм двигуна 1598, бензин, VIN [NUMBER] . Якщо транспортний засіб вибув із володіння [PERSON] (був перереєстрований на іншу особу), повідомити підстави та дату здійснення перереєстрації. Витребувана інформація надана суду 12 червня 2023 року (і повторно 20 червня 2023 року). 07 червня 2023 року відповідач [PERSON] надав відзив, в якому не заперечував проти часткового задоволення позову. Так вказав, що автомобіль було продано за 155000 гривень, що є його дійсною вартістю. За усною домовленістю, він перераховував [PERSON] грошові кошти як виплату вартості 1/2 частини автомобіля, і перерахував 56242,82 гривні. Отже несплаченим залишилась сума 21257,18 гривень, щодо стягнення якої він не заперечує. В іншій частині позову просить відмовити. 16 червня 2023 року представник позивачки [PERSON] адвокат Слєсарь О.В. подав відповідь на відзив в якому наполягав на задоволенні позову, я стягнення з відповідача на користь позивачки 111000 гривень і судових витрат. Вказав, що під ціною спірного автомобіля повинна бути визначена його реальна ринкова вартість, яка дорівнює 222000 гривень. Щодо отримання позивачкою грошових коштів як компенсацію вартості автомобіля заперечує. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] , та витребувано у РЦ Центральний АТ «ПУМБ» м. Запоріжжя завірену довідку по картковому рахунку клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] із зазначенням повного рахунку, ПІБ отримувача коштів, та суму коштів, які надходили з рахунку [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] …1383, за період з 03.06.2022 року по 20.12.2022 року. Повідомлення про неможливість надання витребуваної інформації надійшло до суду 12 липня 2023 року. 28 червня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Клєц Т.С. подала заперечення в яких наполягала на наявності підстав лише для часткового задоволення позову на суму 21257,18 гривень, оскільки реальна ринкова вартість автомобіля становила 155000 гривень, а отже частка [PERSON] становить 77500 гривень, з яких 56242,82 гривні їй перераховано відповідачем. В іншій частині позову просить відмовити. 12 липня 2023 року представник позивачки адвокат Слєсарь О.В. надав заяву про закриття підготовчого провадженні і призначення розгляду справи по суті, за відсутності сторони позивача. Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] , витребувано у РЦ Центральний АТ «ПУМБ» м. Запоріжжя завірену довідку по картковому рахунку [NUMBER] клієнта АТ «ПУМБ» Горбачова Олександра Івановича, РНОКПП [NUMBER] , із зазначенням повного рахунку, ПІБ отримувача коштів та суму коштів, які надходили з рахунку [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] , за період з 03.06.2022 року по 20.12.2022 року. Витребувана інформація надана суду 20 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року у справі закрите підготовче провадження, призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на задоволенні позову, посилаючись що придбаний ними у шлюбі автомобіль Mazda 3 був у доброму стані, і не міг бути проданий за 155000 гривень. Коштів за продаж автомобіля від відповідача вона не отримувала. Вказані [PERSON] перекази були спрямовані на сплату спільних боргів подружжя, та інших платежів, що не мають жодного відношення до автомобіля. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Слєсарь О.В. пояснив, що під час продажу автомобіля не проводились експертного дослідження, і в договорі вартість майна оцінена належним чином. Наполягав, що позивачці повинна бути відшкодована реальна ринкова вартість автомобіля. Грошові перекази, на які посилався відповідач, вважає такими, що не мають відношення до відшкодування вартості транспортного засобу. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову частково заперечував. Пояснив, що після розірвання шлюбу вони усно домовились з позивачкою, що він сплатить їй половину від реальної ціни автомобіля (160000 гривень) вісімдесят тисяч за пів року. Коли і скільки буде платить, не оговорювали, тому платежі неоднорідні. Він «скидував» такі кошти на картку [PERSON] , і перерахував 56000 гривень. Потім його матері осколком перебило ногу. Ногу ампутували, і його батьки переїхали з м. Токмак до м. Запоріжжя. Щоб забезпечити їх житлом, в січні 2023 року він продав машину, і перестав сплачувати гроші позивачці. Коли перераховував кошти нічого не вказував у призначенні платежу, оскільки не мав юридичної освіти. Заслухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2018 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №139) по 14 квітня 2023 року (рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2023 року у справі ЄУН №337/282/23 Провадження №2/337/321/2023). За час перебування у шлюбі, 11 листопада 2020 року, на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №7264/20/000160, [PERSON] купив у [PERSON] за 185460 гривень транспортний засіб Mazda 3, 2008 року випуску, категорія В, седан, об`єм двигуна 1598, бензин, VIN [NUMBER] . Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Отже, в конкретних правовідносинах, суд вважає доведеним, що майнові права на автомобіль Mazda 3, VIN [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, протилежного суду доведено не було. 10 січня 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №2348/2023/3596417, [PERSON] продав транспортний засіб Mazda 3, 2008 року випуску, категорія В, седан, об`єм двигуна 1598, бензин, VIN [NUMBER] [PERSON] за 155000 гривень. Згідно ч.3 ст. 60 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Така правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року у справі № 483/812/19 ( провадження № 61-20774св19 ); аналогічна позиція відображена у ВП ВС, справа № 125/2157/19 від 31.08.2022. Отже, виходячи з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого майна, суд приходить до висновку, що позивач має право на відповідну компенсацію вартості спірного майна. Щодо вартості спірного автомобіля. Договором купівлі-продажу транспортного засобу №2348/2023/3596417 від 10 січня 2023 року, вартість транспортного засобу Mazda 3 визначена «за домовленістю сторін» у 155000 гривень. Натомість, відповідно до висновку про вартість №07/04/23 від 20.04.2023 року, проведеною суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «УКРЕКСПЕРТИЗА» оцінювачем [PERSON] , ринкова вартість транспортного засобу Mazda 3, 2008 року випуску, категорія В, седан, об`єм двигуна 1598, бензин, VIN [NUMBER] становить 222000 гривень. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справ. Сторона відповідача жодними допустимими і достовірними доказами не спростувала висновок оцінки від 20.04.2023 року, і не підтвердила визначену «за домовленістю сторін» вартість автомобіля як реальну, що відповідала стану транспортного засобу. За таких обставин, суд виходить з вартості майна подружжя, визначеної суб`єктом оціночної діяльності. Отже, враховуючи, що майнові права були придбані сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки суми компенсації, виходячи з його ринкової вартості 222000 гривень. Крім того, відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням вище наведеного, встановивши, що спірне майно було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку, що в порядку поділу вказаного майна між сторонами по справі з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 ринкової вартості майнових прав на транспортний засіб Mazda 3, 2008 року випуску, категорія В, седан, об`єм двигуна 1598, бензин, VIN [NUMBER] , в розмірі 111000,00 гривень. Щодо посилання відповідача [PERSON] на сплату [PERSON] частини від цієї суми. Згідно виписки по картковому рахунку [NUMBER] клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] , за період з 13 липня 2022 року по 06 грудня 2022 року ним були переведені на рахунок [PERSON] грошові кошти на загальну суму 56242,82 гривень. Призначення платежів за жодним із одинадцяти переказів відсутнє. Платежі є неоднорідними, на суму від 50 гривень до 11000 гривень. У день продажу транспортного засобу (10 січня 2023 року) переведення коштів не здійснювалось. При цьому, [PERSON] наполягає, що перекази були спрямовані на сплату спільних боргів подружжя, та інших платежів, що не мають жодного відношення до автомобіля. Як вказано у ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, [PERSON] жодними доказами не підтверджено, що грошові кошти в сумі 56242,82 гривень були ним переведені в рахунок відшкодування частки вартості майна [PERSON] , а отже мають бути врахована при розгляді цієї справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із врахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в повному розмірі.

Outcome: approved