Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Заявник [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Чубрей В.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованими особами є Новоселицька міська рада Чернівецького району Чернівецької області, Динівецький старостинський округ №9 вказавши в ній, що в зв`язку з не доведенням факту спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] такий не дає можливості заявнику оформити своє право на спадщину після смерті [PERSON] . На підставі зазначеного просить суд, встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] проживали однією сім`єю в період з 1975 року до 2017 року. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили задовільнити заявлені вимоги. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилась, однак від них надійшла заява про визнання вимог заяви та розгляду справи у їх відсутності. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони є сусідами заявника та підтвердили факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] так як останній був вітчимом заявника. Суд, вислухавши учасників справи, розглянувши подані документи та матеріали, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Динівці Чернівецького району Чернівецької області помер спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживала в [ADDRESS] (а.с. 10) в господарстві яке належить на праві власності дружині заявника [PERSON] (а.с. 8). Окрім того судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є заявник [PERSON] . Встановлено, що з 1975 року [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] та [PERSON] в домогосподарстві в [ADDRESS] . Проживали вони однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Вони мали спільний бюджет, разом харчувалися та сплачували комунальні послуги. Після смерті [PERSON] заявник здійснив його поховання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99, встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. В силу вимог п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України "Спадкове право" застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але ніким не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи надані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів за принципом належності, допустимості кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності з зазначеними правовими нормами дійшов висновку, що встановлений факт, що заявник [PERSON] , [INFO] дійсно проживав однією сім`єю до момент смерті із [PERSON] , який помер [INFO] в с. Динівці Чернівецького району Чернівецької області. Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю має юридичне значення для заявника з метою оформлення спадщини, а в іншому порядку встановити даний факт не має можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року та

Outcome: approved