Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

20 листопада 2023 року до суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивують тим, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , мати - одиночка, мешкає в [ADDRESS] , мати 3-х дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] - [INFO] , донька [PERSON] - [INFO] . З 04 вересня 2023 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей Ободівської сільської ради. Протягом десяти місяців, працівниками служби у справах дітей Ободівської сільської ради, разом з завідувачем відділення центру надання соціальних послуг Ободівської сільської ради, неодноразово проводилися обстеження умов проживання дітей відповідача. Під час проведення обстежень умов проживання дітей, було виявлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями із сумнівними компаніями та веде непристойний спосіб життя. Кошти, які отримує, як державну соціальну допомогу на дітей, витрачає на задоволення своїх потреб, в тому числі розпивання спиртних напоїв, непристойно поводиться. Дітей залишає на довгий час, закриваючиу окремій кімнаті на малолітнього сина [PERSON] . До події, яка відбулася 11 жовтня 2023 року діти не відвідували навчальні заклади відповідного віку, із пояснень матері [PERSON] - були хворі. Неодноразово відповідач під час відвідувань попереджалася щодо неприпустимості зловживання алкогольними напоями, створення належних умов проживання для дітей, проводилися профілактичні бесіди стосовно роз`яснення норм чинного законодавства щодо обов`язків батьків з виховання та розвитку дитини, прав батьків щодо виховання дитини, прав батьків по захисту дитини, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, підстави позбавлення батьківських прав. Відповідач проінформована стосовно адміністративної, кримінальної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Але змін щодо виправлення ситуації у сім`ї не відбулося. 11 жовтня 2023 року до начальника служби у справах дітей Ободівської сільської ради [PERSON]. о 21 годині 30 хвилин вечора зателефонувала тітка [PERSON] (за повідомленням малолітнього сина відповідачки - [PERSON] ) і повідомила про те, що [PERSON] розпиває спиртні напої із сусідкою та її співмешканцем, а діти закриті в іншій кімнаті, перебувають без нагляду дорослих. Начальник служби у справах дітей [PERSON]. виїхала за місцем проживання дітей [PERSON] та [PERSON] . По приїзду начальником викликано працівників відділення поліції №2, в присутності працівників поліції відповідач відкрила двері та дозволила зайти до будинку. В будинку знаходилися сторонні особи, які разом з [PERSON] [PERSON] вживали алкогольні напої (на столі були рештки їжі та пляшки від алкогольних напоїв), [PERSON] із сторонніми особами вели себе нестримано до працівників поліції та служби у справах дітей. Малолітні діти перебували в окремій кімнаті за меншими дітьми приглядав малолітній син [PERSON] , найменша дитина [PERSON] плакала, тому довелося заставити відповідачку погодувати дитину, вона розвела водичкою та молоком зварену манку і дитина з жадністю її випила. Малолітній [PERSON] та [PERSON] знаходилися в тривожному стані, майже не розмовляли. Начальником служби у справах дітей в присутності представників поліції було прийнято рішення про негайне відібрання дітей, яким загрожувала небезпека життю та здоров`ю подальшого перебування дітей у сім`ї матері, та передано на тимчасове влаштування у родину тітки [PERSON] . Мати дітей - [PERSON] перебуваючи в нетверезому стані ледве зібрала необхідні особисті речі дітей (змінний одяг, підгузки, вологі серветки, суміш для харчування) та передала тітці. У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей було терміново скликано засідання комісії з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради про негайне відібрання малолітніх дітей, розглянулося 12 жовтня 2023 року (рішення комісії №36 від 12.10.2023). Відповідачку було проінформовано про негайне відібрання її малолітніх дітей 12 жовтня 2023 року, та ситуацією яка несла загрозу життю та здоров`ю дітей у тому числі пов`язаної із незабезпеченням дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для їх віку доглядом. 12.10.2023 служба у справах дітей звернулася із клопотанням до Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної державної адміністрації для виділення путівки для влаштування дітей у заклад КНП «Тульчинський обласний будинок дитини ВОР». Враховуючи загальний незадовільний стан [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] дітей влаштовано в Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини з ураженнями центральної нервової системи та порушення психіки Вінницької обласної ради. За заявою біологічного батька [PERSON] , [INFO] , його малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає в його сім`ї за адресою: [ADDRESS] . З 17 жовтня 2023 року відповідач на зв`язок більше не виходила. Хоча зі сторони спеціалістів служби у справах дітей, родички [PERSON] малолітнього [PERSON] неодноразово старалися зв`язатися з матір`ю [PERSON] у телефонному режимі. На телефонні дзвінки відповідач не відповідала та ігнорувала, в подальшому телефони служби, родичів та дитини були заблоковані. Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04 січня 2024 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. Представник Органу опіки та піклування Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просить суд ухвалити законне рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що позов не визнає та не хоче щоб у неї відбирали дітей, хоче дітей повернути та надала копію щоденника відвідування лікаря на підтвердження поважності відкладення підготовчого засідання 08.12.2023. Зазначила що з 26.01.2024 вже перебуває у декретній відпустці, в жовтні влаштовувалась на роботу, але не взяли через вагітність. Повідомила, що 11 жовтня 2023 року близько 3 години дня вона чистила буряки, нагодувала дітей і вони заснули. Приїхала поліція, вони зайшли до хати, [PERSON] і [PERSON] спали. Сказали, що поступила заява. Поліцію викликала тітка відповідачки з Баланівки. Поліція подивилась і сказала, що все добре, після чого поїхали. Потім [PERSON] прийшов зі школи і відповідач його попросила, щоб він допоміг чистити буряки. Увечері [PERSON] прийшла до хати, принесла дрова і запитала дітей що вони будуть їсти, як прийшла сусідка з пляшечкою пива і повідомила, що в неї помер дядько. Сусідка влила в кружку пиво, вони випили по ковтку і тут приїхала тітка (родичка з Баланівки) почала погрожувати. [PERSON] посварилася з тіткою, у них ніколи не було хороших відносин. Покійна мати відповідачки також з нею сварилася. Ця тітка це жінка маминого брата. Родичка перелізла через забор, а фірточку обрубала сокирою. Потім прийшли [PERSON] зі своїм чоловіком і її двоє онуків. [PERSON] зазначає що з сусідкою, яку звуть [PERSON] і її чоловіком, вона трохи випила, а її тітка сказала що вб`є її. За молодшими дітьми дивився старший - [PERSON] , самих дітей відповідачка не залишала ніколи. Потім приїхали із поліції і тітка сказала, що хоче забрати дітей любим способом. Дітей відібрали, старший зараз з батьком, а менші в Тульчинському будинку дитини. [PERSON] стверджує, що неоноразово їздила до дітей: 21.10.2023, 27.10.2023, 08.11.2023 та 07.12.2023. Її пускали до них на 20 хвилин, а четвертий раз показали дітей через вікно, на флешці у неї є фото дітей із зазначенням часу і дати коли вона в них була. П`ятий раз її до дітей не пустили. Відповідач також повідомила, що зняла відео, що в неї в хаті чисто та повідомила, що їй відмовили у наданні безоплатної правової допомоги. Відповідачка заперечила факт притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Стосовно тітки (родички) зазначила, що в документах зазначено, що [PERSON] подзвонив до неї, але це не правда, оскільки її старший син ніколи з тіткою не спілкувався, тай телефона не мав на той момент. [PERSON] харчуєтться у школі, вміє варити картоплю і може нагодувати молодших братика і сестричку. Дитина коли хворіла, то вчителю телефонувала і писала заяву щодо стану здоров`я. Також, в документах написано, що [PERSON] відвідує школу, але він ходить в садочок. Стосовно [PERSON] зазначено, що дитина відвідує дитячий садок, але їй лише рік, які можуть бути зошити та підручники. Зазначено в документах також, що [PERSON] емоційна і переймається невдачами, але відповідачка [PERSON] . Відповідачка стверджує, що тітка поставила око на [PERSON] , тітка це її покійної матері рідного брата дружина, яка живе в Баланівці. Представник Служби у справах Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, позовні вимоги підтримує повністю. Суд, заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статтей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.04.2013 (а.с. 8). [PERSON] народився [INFO] в смт Тростянець Тростянецького району Вінницької області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.03.2019 (а.с. 9). [INFO] в м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.08.2022 (а.с. 10). Довідкою №1718 від 23.10.2023 виданою Новоободівським старостинським округом Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області встановлено, що громадянка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та склад її сім`ї наступний: 1. син - [PERSON] , 2013 року народження, 2. син [PERSON] , 2019 року народження, 3. дочка - [PERSON] , 2022 року народження (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №36 від 12 жовтня 2023 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей» зокрема вирішено вважати за доцільне відібрати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] із сім`ї матері [PERSON] , жительки [ADDRESS] , у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю при подальшому перебуванні в сім`ї матері (а.с. 40). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №36/2 від 12 жовтня 2023 року «Про доцільність влаштування малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до КНП «Тульчинський обласний спеціалізований БД для дітей з ураженнями ЦНС та порушенням психіки ВОР» вирішено вважати за доцільне влаштування малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до КНП «Тульчинський обласний спеціалізований БД для дітей з ураженнями ЦНС та порушенням психіки ВОР» на цілодобове перебування (а.с. 41). Рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №597 від 08 листопада 2023 року «Про доцільність влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в сім`ю батька [PERSON] » вирішено влаштувати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] в сім`ю біологічного батька [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №595 від 08 листопада 2023 року «Про затвердження Висновку про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав» затверджено Висновок органу опіки та піклування Ободівської сільської ради «Щодо доцільності відібрання - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав» (а.с. 43). Рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №594 від 08 листопада 2023 року «Про відібрання дітей від матрі» вирішено відібрати дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з сім`ї матері [PERSON] , жительки [ADDRESS] у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю при подальшому перебуванні в сім`ї матері (а.с. 44). Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 08 листопада 2023 року, враховуючи факт ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей, свідоме нехтування ними, а саме: не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дітей, про їх виховання, не створила належні умови для їх життя, не намагається повернути дітей, не спілкується з ними, не бажає замислитись над проблемою, яка виникла, а навпаки своєю поведінкою створює несприятливі умови для повернення дітей врахолвуючи рекомендацію комісії з питань захисту прав дитини з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей: вважає за доцільне відібрання - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с. 54-55). Комісією з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради вживаються необхідні заходи щодо забезпечення належних умов проживання неповнолітніх дітей, що підтверджено актами проведення оцінки рівня безпеки дитей (а.с. 17-21, 22-26, 27-31), виписками з історії розвитку дітей (а.с. 32,33), довідками про перебування дітей на вихованні у КНП «Тульчинський обласний будинок дитини ВОР» (а.с. 34, 35), наказом №07 від 04 вересня 2023 року «Про взяття на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах» (а.с. 38), рішенням комісії з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 04 вересня 2023 року (а. с. 39), актом оцінки потреб сім`ї та висновком оцінки потреб сім`ї (а.с. 45-53). Службою у справах дітей Ободівської сільської ради неодноразово проводились планові обстеження з метою забезпечення умов проживання та виховання дітей [PERSON] , що підтверджено актами обстеження умов проживання (а.с. 14, 15, 16), з яких вбачається, що в будинку, де проживають діти разом з матір`ю присутні сторонні особи, які вживають з [PERSON] алкогольні напої, матір дітей п`яна, діти закриті в окремій кімнаті, у кімнаті відносно чисто, у кутку використані памперси, діти зранку їли, в обід ні, продукти в холодильнику наявні, лікарські засоби теж, заклади освіти діти не відвідували, діти налякані поведінкою матері. Згідно з ч.2, ч.3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення від виконання батьківських обов`язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ч.1, ч.4, ч.5 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам-за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Як встановлено судом під час розгляду справи, [PERSON] будучи вагітною вчетверте вживає спиртні напої, залишає дітей закритими в кімнаті та без нагляду дорослих. Частину домашньої роботи: готування їжі, порання по господарству, нагляд за молодшими дітьми перекладає на старшого (десятирічного) сина. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачкою під час судового розгляду. Доводи відповідачки щодо описок у наданих позивачем документах не спростовують встановлених судом обставин. Також, суд вважає неспроможними твердження відповідачки про те, що дітей хоче відібрати її тітка, яка є для відповідачки дружиною рідного брата її покійної матері, тобто точно не найріднішою для дітей особою, оскільки у кожного з дітей окрім матері є батько. Це також спростовується тим, що після відібрання старшого сина передано до сім`ї батька, а молодших дітей до КНП «Тульчинський обласний спеціалізований БД для дітей з ураженнями ЦНС та порушенням психіки ВОР». Як вбачається з матеріалів справи, малолітні діти відповідачки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 04 вересня 2023 року взяті на облік, як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах. 12 жовтня 2023 року Комісією з питань захисту прав дитини Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області прийнято рішення про відібрання малолітніх дітей із сім`ї матері. В інтересах дітей та з метою перевірки доводів відповідачки про те, що вона не притягалася до відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей, судом з автоматизованої системи документообігу суду було встановлено, що відповідачку [PERSON] постановою суду №147/1122/22 від 02.11.2022 було визнано винною та притягнуто до адміністративно відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин: 29 жовтня 2022 року о 18.00 год. в [ADDRESS] [PERSON] , перебуваючи в п`яному вигляді та при малолітніх дітях, затіяла скандал зі своєю матір`ю [PERSON] , погрожувала їй, через що остання вимушена була втекти з будинку, що могло спричинити шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинила насильство в сім`ї психологічного характеру. В подальшому постановою суду №147/1222/23 від 05.09.2023 [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173 КУпАП, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення було вчинено за наступних обставин: 24 серпня 2023 року о 23.30 год. [PERSON] перебуваючи за місцем свого проживання в [ADDRESS] вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сина [PERSON] , а саме виражалася нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого. Крім цього, постановою суду №147/1406/23 від 16.10.2023 [PERSON] було визнано винною та притягнуто до адміністративно відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин: 09 жовтня 2023 року о 12.10 год. на [ADDRESS] [PERSON] неналежно виконувала свої обов`язки з догляду за дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки перебувала за місцем проживання в присутності дітей з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в будинку антисанітарія, діти голодні. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Як вбачається з матеріалів справи, судову повістку про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками [PERSON] отримала 04.12.2023 (а.с. 65). У запропонований судом строк відповідач відзив на позов не подала та жодними належними, допустимими та достовірними доказами не підтвердила свої доводи надані в судовому засіданні. Суд зауважує, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17. Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. З наявних у справі письмових доказів, суд вважає доведеним той факт, що відповідачка належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дітей, оскільки діти перебувають у закладі реабілітації. Більш того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дітей у відповідачки без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дітей з метою унеможливлення в подальшому залишення їх без догляду, оскільки враховуючи вік дітей, це є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов потрібно задовольнити та відібрати малолітніх дітей у відповідачки без позбавлення її батьківських прав. Водночас суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Тому, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх матір`ю, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дітей. Щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей суд враховує наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст. 182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Із досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановлення в судовому засіданні підстав для їх задоволення, передбачених ч.1 ст. 170 та п.2 ч.1 ст. 164 СК України, в тому числі наявність достатніх підстав вважати, що залишення неповнолітніх дітей у відповідача є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, а враховуючи, що відібрання дітей від матері, не звільняє останню від обов`язку щодо утримання дітей, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. [PERSON] є працездатною особою молодого віку, а тому за своїм матеріальним станом взмозі організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу дітям, і повинна надавати грошову допомогу на утримання дітей. При вирішенні питання розміру аліментів, суд враховує її матеріальне становище, інші обставини, що мають істотне значення та вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене, оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 4962 грн.

Outcome: approved