Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ», про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 31.07.2015 між [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» було укладено договір №31/07-15-2 про надання юридичних послуг. Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а юридична фірма бере на себе зобов`язання надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором, які полягають в представленні інтересів замовника у наданні правової допомоги з повернення банківських вкладів в ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до додатку №1 до договору винагорода за позитивний результат складає 7% від реально повернутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп») протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника. У разі прострочення виплати юридичній фірмі винагороди за позитивний результат замовник сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. У випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат. ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» надавались послуги відповідачу та відповідачем було отримано кошти. 24.01.2018 ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» за договором відступлення права вимоги №24/01-18/2618 право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] з виплати коштів за договором про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015 та додатком №1 до нього відступило ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ». 15.03.2018 ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» відступило право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] позивачу [PERSON] на підставі договору відступлення права вимоги №2618-06. 26.12.2018 позивачем було направлено відповідачу заяву про досудове врегулювання спору, в якій вона просила перерахувати грошові кошти, які належать до сплати їй боржником, однак така вимога виконана не була. У зв`язку з наведеним позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з відповідача на її користь 14 000,00 грн. (7% від реально повернутої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми в розмірі 200 000,00 грн.), а також пеню в розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення за один рік, що становить 51 100,00 грн. (14 000,00 грн. х 365 днів х 1%). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019 головуючим суддею у справі було визначено [PERSON] Ухвалою суду від 26.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.10.2019 представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено про невизнання позову з огляду на те, що позивачем не надано основних доказів щодо відступлення права вимоги за вказаними у позовній договорами відступлення права вимоги №24/01-18/2618 від 24.01.2018 та №2618-06 від 15.03.2018. 25.10.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на те, що оскільки зі змісту відзиву вбачається, що жодних заперечень з приводу боргу відповідач не має, то зобов`язаний негайно сплатити кошти за договором про надання юридичних послуг. 28.10.2019 до суду надійшли письмові пояснення від ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», у яких представник третьої особи підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. У наданих поясненнях представник підтвердив факт укладення 31.07.2015 договору №31/07-15-2 про надання юридичних послуг між [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», а також зазначив, що причиною звернення [PERSON] до товариства стало те, що їй не було виплачено грошові кошти, які знаходилися на її рахунку в ПАТ «Дельта Банк». З метою повернення таких коштів із замовником було узгоджено план подальших робіт та тактика подальших дій, а відтак складено позовну заяву для звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва задля внесення [PERSON] в списки для виплати на отримання 200 000,00 грн. Відповідно до умов договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», у додатку №№1 до договору було обумовлено тарифи за кожну із послуг, яка буде виконуватись в інтересах замовника, та винагороду з реально отриманих коштів. [PERSON] було сплачено кошти за складання та подання позовної заяви, що свідчить про погодження умов договору, після чого виконавець почав працювати над поверненням коштів. Замовник сплачував кошти за ті послуги, які вважав за потрібне замовити, також за дорученням було надано послуги з відкриття кримінального провадження та представництво інтересів у кримінальному провадженні. При цьому представник зазначив, що укладаючи договір, сторони погодили конкретні суми на виконання послуг, маючи обов`язкову умову - виплату 7% від реально отриманих коштів протягом двох днів з дня їх отримання. У випадку, якщо б замовник не погодив таку умову, тарифи були б більші для того, щоб товариство отримало прибуток від вчинених дій, а не тільки перекрило поточні затрати. 03.03.2015 на підставі постанови Правління НБУ про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію строком до 02.06.2015 та розпочато процедуру виведення банку з ринку. Таким чином, єдиним способом захисту прав [PERSON] було звернення до суду з метою повернення належних їй грошових коштів в межах суми, гарантованої державою. Є підстави вважати, що кошти були отримані замовником, однак всупереч умовам договору 7% відсотків від суми, отриманої замовником, товариству сплачено не було. Таким чином, наявні підстави для стягнення такої суми з [PERSON] , однак уже на користь особи, якій було відступлено право відповідної вимоги. 20.11.2019 представником відповідача [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому підтримано позицію щодо необхідності відмови у позові у зв`язку із ненаданням позивачем відповідних договорів. Ухвалою суду від 04.03.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 16.07.2020 задоволено заяву позивача та витребувано докази у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп». 28.10.2020 на виконання вказаної ухвали ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» надано до суду копії договору №31/07-15-2 від 31.07.2015, договору відступлення права вимоги №24/01-18/2618 від 24.01.2018 та повідомлення про відступлення права вимоги. 12.11.2020 на виконання ухвали суду Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано докази на підтвердження виплати [PERSON] 26.10.2015 суми відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. за рахунок Фонду через АБ «УКРГАЗБАНК». На підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 24.05.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки згідно з рішенням Вищої ради правосуддя №798/0/15-21 від 08.04.2021 суддю Подільського районного суду міста Києва [PERSON] звільнено із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 18.06.2021 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.09.2021 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій, крім попередньо заявлених позовних вимог, позивач також просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. Ухвалою суду від 07.10.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп». На виконання вказаної ухвали 01.02.2022 до суду надійшли докази від ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», а 23.02.2022 - від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 13.04.2022 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій, крім попередньо заявлених позовних вимог, позивач також просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 600 000,00 грн. 02.05.2022 позивачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи на період дії воєнного стану, введеного на території України з 24.02.2022. 26.07.2023 представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву (додатково), у якому він просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на пропуск позивачем строку позовної давності. Крім того, представник вказує на те, що позивач не надав жодного доказу того, що ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» надавала юридичні послуги та що надання цих послуг сприяло виплаті відповідачу 200 000,00 грн. Так, у своїх поясненнях ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» зазначає, що товариством було складено позовну заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва та надано замовнику для направлення до суду задля внесення її в списки для виплат та отримання 200 000,00 грн. В свою чергу відповідач стверджує, що ніхто їй таку позовну заяву не давав на руки та вона з нею не зверталася до суду. В поясненнях третьої особи також стверджується, що було сплачено кошти за складання та подання позовної заяви, однак жодного доказу про те, що позовна заява була підготовлена до суду, не надано. Крім того, третя особа стверджує, що за дорученням було надано послуги з відкриття кримінального провадження та представництво інтересів по кримінальному провадженню, проте жодних доказів на підтвердження таких обставин до суду не надано. Таким чином, твердження третьої особи про те, що нею надавались юридичні послуги, не підтверджені доказами, тим самим є недоведеними. Окремо представник звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем 200 000,00 грн. саме в результаті послуг, наданих ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп». 26.09.2023 представником позивача [PERSON] надано до суду письмові обґрунтування щодо подання позовної заяви вчасно, у яких зазначено, що про факт отримання грошових коштів відповідачем, як замовником за договором про надання юридичних послуг, позивачу стало відомо із відповіді АТ «УКРГАЗБАНК», датованої 07.04.2016, а тому, звернувшись до суду з даним позовом 07.02.2019, позивач не пропустила встановлений законом трирічний строк позовної давності. 06.10.2023 до суду надійшли додаткові письмові пояснення від ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», у яких представник третьої особи підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на ті ж обставини, що були зазначені у попередніх письмових поясненнях, наданих до суду. Ухвалою суду від 30.11.2023 у прийнятті до розгляду заяви позивача від 21.02.2022 про збільшення позовних вимог відмовлено. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 65 100,00 грн., із яких: 14 000,00 грн. - сума винагороди за договором про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015, що обрахована як 7% від отриманих відповідачем 200 000,00 грн.; 51 100,00 грн. - пеня за несвоєчасну виплату винагороди, обрахована за один рік. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на пропуск позивачем строку позовної давності. Разом із цим, просив у випадку, якщо суд не знайде підстав для застосування позовної давності, відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених ним у додатковому відзиві на позовну заяву. Крім того, представник просив у разі задоволення позовних вимог застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені, заявлений до стягнення, з огляду на те, що такий розмір значно перевищує розмір заборгованості. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на наведене, заслухавши думку представників сторін, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що 31.07.2015 між [PERSON] , як замовником, та юридичною фірмою ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», як виконавцем, було укладено договір №31/07-15-2 про надання юридичних послуг. Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а юридична фірма бере на себе зобов`язання надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором, які полягають в представленні інтересів замовника у наданні правової допомоги з повернення банківських вкладів, які належать замовнику та знаходяться в ПАТ «Дельта Банк». Згідно з додатком №1 до договору винагорода за позитивний результат складає 7% від реально повернутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп») протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника. У разі прострочення виплати юридичній фірмі винагороди за позитивний результат замовник сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. У випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат. Як з`ясовано судом, відповідачу [PERSON] належали грошові кошти, що знаходилися на рахунку, відкритому в ПАТ «Дельта Банк», однак оскільки згідно з постановою Правління НБУ від 03.03.2015 вказаний банк було віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру виведення банку з ринку, виникли підстави для отримання відповідачем гарантованої суми вкладу у порядку, визначеному Законом України «Про гарантування вкладів фізичних осіб». В обґрунтування позову позивач стверджує, що ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» надавались послуги відповідачу та відповідачем було отримано відповідні грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн., з метою отримання яких й укладався вказаний вище договір про надання правової допомоги. Представник відповідача заперечує вказану обставину, стверджуючи, що до суду не надано доказів на підтвердження того, що саме завдяки виконанню ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» умов договору відповідачем було отримано суму грошового відшкодування. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу [PERSON] гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами у розмірі 200 000,00 грн. було виплачено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 26.10.2015 через АБ «УКРГАЗБАНК». Вказана обставина підтверджується витягом з переліку виплачених відшкодувань вкладникам АТ «Дельта Банк», що був наданий до суду Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а також листом АБ «УКРГАЗБАНК» №1254/3762/2016 від 07.04.2016. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаної обставини, як і доказів того, що таке відшкодування відбулося не внаслідок виконання ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» умов договору №31/07-15-2 від 31.07.2015, матеріали справи не містять. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, наведені в обґрунтування позову у цій частині. Встановлено судом і те, що 24.01.2018 ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» уклало договір відступлення права вимоги №24/01-18/2618 з ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ», згідно з яким до останнього перейшло 100% права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за зобов`язаннями [PERSON] з виплати коштів відповідно до умов договору про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015 та додатку №1 до договору, що були укладені між [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», а саме виплати коштів за надані ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» послуги та виконані дії, відповідно до умов договору, за результатами виконання яких були виготовлені наступні акти прийняття робіт, а саме: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000358, №ОУ-000360, №ОУ-000386, №ОУ-000387, у розмірі 7 050,00 грн. та винагороди за позитивний результат в розмірі 7% від реально повернутої суми, у розмірі 200 000,00 грн., що перебували на рахунку ПАТ «Дельта Банк», що були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що складає 14 000,00 грн., разом 21 050,00 грн., із правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом. Крім того, 15.03.2018 між ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» та громадянкою України [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги №2618-06, згідно з пунктом 1.1. якого [PERSON] , як новий кредитор, прийняла частину права вимоги на умовах, які існують на момент укладення цього договору, за зобов`язаннями [PERSON] з виплати коштів відповідно до умов договору про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015 та додатку №1 та №2 до договору, що були укладені між [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», а саме виплати коштів за надані ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп» послуги та виконані дії, відповідно до умов договору, за результатами виконання яких були виготовлені наступні акти прийняття робіт, а саме: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000358, №ОУ-000360, у розмірі 2000,00 грн. та винагороди за позитивний результат в розмірі 7% від реально повернутої суми, у розмірі 200 000,00 грн., що перебували на рахунку ПАТ «Дельта Банк», що були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що складає 14 000,00 грн., разом 16 000,00 грн., із правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом. Копії вказаних договорів містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому суд враховує, що межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту договору відступлення права вимоги №2618-06, укладеного 15.03.2018 між ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп «Київ» та [PERSON] , він підписаний сторонами без будь-яких зауважень та застережень. Відомостей про те, що такий договір був оспорений або визнаний у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що право вимоги за договором про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав`єрс Груп», та додатків №1, №2 до нього, перейшло до позивача [PERSON] . Матеріалами справи також підтверджується, що 26.12.2018 позивачем засобами поштового зв`язку було направлено на адресу відповідача заяву про досудове врегулювання спору, в якій вона просила перерахувати належній їй до сплати грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн. Однак така вимога позивача відповідачем не виконана. Жодних належних да допустимих доказів на спростування вищенаведених обставин, у тому числі щодо сплати грошових коштів у відповідності до умов укладеного договору, матеріали справи не містять. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як уже зазначалося судом, у додатку №1 до договору про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015 сторони погодили винагороду за позитивний результат у розмірі, що складає 7% від реально повернутої суми, яка має бути сплачена протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника. Таким чином, із урахуванням виплаченої відповідачу [PERSON] гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами у розмірі 200 000,00 грн., сума винагороди за договором про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015 становить 14 000,00 грн. (7% від 200 000,00 грн). Ураховуючи наведене, встановивши, що така виплата не була здійснена, суд констатує порушення права позивача [PERSON] , за захистом якого вона звернулась до суду, та доходить висновку про наявність підстав для стягнення вказаної суми винагороди з відповідача на користь позивача, як особи, що набула право такої вимоги на підставі договору відступлення права вимоги №2618-06 від 15.03.2018. Крім того, як встановлено судом, умовами договору про надання юридичних послуг №31/07-15-2 від 31.07.2015 передбачено, що у разі прострочення виплати юридичній фірмі винагороди за позитивний результат замовник сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. З огляду на наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення за один рік є обґрунтованими та відповідають як умовам договору, так і вимогам чинного законодавства. Згідно з розрахунком позивача розмір пред`явленої до стягнення пені становить 51 100,00 грн. (14 000,00 грн. х 365 днів х 1%). На думку суду, вказаний розмір пені значно перевищує суму винагороди, яка підлягає стягненню з відповідача за договором. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд також враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18.03.2020 №902/417/18, яка зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Таким чином, з огляду на очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим і пропорційним зменшити розмір пені до 30 000,00 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи заяву представника відповідача про застосування позовної давності, суд враховує, що згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Аналогічна позиція щодо застосування позовної давності неодноразово висловлювалася й Великою Палатою Верховного Суду. Зокрема, у постанові ВП ВС від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. «Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 04.11.1950 передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20.09.2011 («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22.10.1996 («Stubbings and Others v. The United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові. Також у постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: «Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог». Таким чином, із урахуванням вищевказаного висновку суду про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, судом вирішується і заява представника відповідача про застосування позовної давності у даній справі. Як встановлено судом, виплата відповідачу [PERSON] гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами у розмірі 200 000,00 грн. відбулася 26.10.2015. Про вказану обставину позивачу стало відомо із відповіді АБ «УКРГАЗБАНК», датованої 07.04.2016. Жодних доказів на спростування вказаної обставини стороною відповідача суду не надано. Отже, граничним строком для звернення позивача із даним позовом до суду було 07.04.2019, тобто останній день трирічного строку від дня, коли позивач дізналася про порушення свого права. Матеріалами справи підтверджується, що позовну заяву подано до суду 11.02.2019. З огляду на наведене, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, а тому заява представника відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії посвідчення, позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, а отже, вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Із урахуванням наведеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., а саме за ставками судового збору, що діяли на момент звернення позивача із даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial