Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що шлюб між сторонами був розірваний 7 березня 2019 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO] . У 2016 році відповідачка виїхала з України до Польщі. За весь час приїздила до сина два рази, у 2018 та у 2022 році. Дитина проживає разом з позивачем, ним створені всі належні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Відповідачка повідомила, що хоче вивезти сина з України до Польщі. Дійти згоди сторони не можуть, тому позивач звернувся до суду та просить ухвалити рішення яким визначити місце проживання дитини: сина [PERSON] [INFO] разом з батьком - [PERSON] за місцем його проживанняза адресою: [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні ствердив позовні вимоги в повному обсязі просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалася, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від неї не надходили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Сумської міської ради, судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без участі представника, не заперечує проти позовних вимог. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони з 25.02.2011 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07.03.2019, справа № 580/231/19 рішення набрало законної сили 09.04.2019 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Позивач [PERSON] винаймає квартиру [ADDRESS] , що стверджено договором безоплатного користування житловим приміщенням від 01.08.2020 року (а.с. 7-10). З довідки КУ Сумська спеціалізована школа І-ІІІ супенів № 7 імені Максима Савченка Сумської міської ради відж 31.05.2023 року (а.с. 12) встановлено, що [PERSON] [INFO] навчається у вищезазначеному закладі освіти. Зі слів класного керівника батько дитини [PERSON] безпосередньо бере участь у навчанні та вихованні дитини, зокрема, спілкується з вчителями, класним керівником, відвідує батьківські збори. З 01.09.2022 року мати учня контакту зі школою, де навчається дитина не підтримує, із класним керівником не спілкується. [PERSON] офіційно працевлаштований, працює в ТОВ "АЛЬФА СМАРТ АГРО" з 20.11.2018 року, що стверджено копією трудової книжки (а.с. 13-16). Дохід за період з 01.11.2022 року по 30.04.2023 року 800971,73 грн., що стверджено копією довідки про доходи (а.с. 17) З довідки про обстеження психоемоційного стану [PERSON] (а.с. 18-21) встановлено, що у [PERSON] є тісний емоційний зв`язок з татком, [PERSON] , бабусею та [PERSON] . У разі потреби хлопчик завжди має підтримку дорослих, його побут та розвиток чітко організований та ефективний. Соціальна ситуація сприятлива для розвитку дитини. Родина, в якій проживає [PERSON] створює всі умови для повноцінного виховання та підтримки задовільного стану злоров`я хлопчика. Завдяки зусиллям батька, [PERSON] та бабусі [PERSON] справляється з труднощами розвитку та має можливість активно розвиватися. Емеційний зв`язок сина з батьком очевидний. [PERSON] усвідомлює відповідальність за сина та бере активну участь у його житті. Допитані в судовому засіданні свідки, [PERSON] , [PERSON] , кожен зокрема, в судовому засіанні пояснили, що добре знають і позивача і відповідачку. Відповідачка давно виїхала за кордон, зі своїм сином - [PERSON] не спілкується, вона йому не дзвонить, не висилає ні грошових коштів, ні подарунків, життям дитини не цікавиться. Колись, ще до війни, приїздила, брала [PERSON] до себе, потім не могли назад дитину повернути. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Згідно частин першої, п`ятої, шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заперечень проти позову не надала. Із наведених положень закону та встановлених обставин справи вбачається, що визначення місця проживання дитини із позивачем відповідає інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved