Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

24.04.2023 року [PERSON] , через свого представника звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області як Орган опіки та піклування, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі від усіх доходів, але не менше, ніж гарантований мінімум для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він з 03.09.2004 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу народилася донька: [PERSON] , [INFO] . З причин постійних суперечок, розбіжностей у веденні спільного господарства, постійних сварок, відсутності налаштування відповідачки на сімейне життя, 25.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розлучення Республіки Молдови. Після розірвання шлюбу, спільна донька [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати з матір`ю[PERSON] . Позивач зазначає, що відповідачка познайомилася з аморальною компанією, почала випивати, на усі застілля брала з собою дитину. Крім того, познайомилася на сайті знайомств з чоловіком, який перебував у в`язниці суворого режиму, з яким у подальшому уклала шлюб. Весною 2017 року йому зателефонувала донька, з телефону малознайомої людини та просила забрати її до себе, скаржилася на поведінку матері та погане самопочуття. Після того, як позивач забрав доньку, вона була недоглянутою, виснаженою, скаржилася на погане самопочуття. Зі слів доньки, позивач дізнався, що мати годувала її вермішеллю швидкого приготування, а коли перебувала в стані алкогольного сп`яніння, взагалі забувала нагодувати, при цьому примушувала її фотографуватися на телефон у білизні та без неї, після чого фото дитини відправляла своєму чоловіку у в`язницю. Позивач стверджує, відповідачка ніяким чином не піклувалася про дитину, не цікавилася її станом здоров`я, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно вплинуло на фізичний розвиток дитини, покладених законом обов`язків не виконує, не бере ніякої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються виключно батьком [PERSON] . З весни по теперішній час дитина постійно проживає з батьком, який влаштував її в школу і за весь час проживання доньки з батьком, відповідачка нею не цікавилася, не телефонувала, не вітала з днем народження, не шукала зустрічей з донькою і повністю залишила її на виховання батькові. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.05.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Іванової Ганни Степанівни до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак 12.02.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлена належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, та шляхом розміщення оголошення на вебсайті судової влади, у судові засідання не з`явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, однак 08.02.2024 року надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника Орган опіки та піклування, в особі Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивач - [PERSON] та [PERSON] , з 03.09.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . 25.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розлучення Республіки Молдови, серії [NUMBER] . Судовим розглядом встановлено, що сторони проживають окремо, а неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих осіб № 189 від 29.03.2023 року. Згідно з довідкою виданою директором Одеської загальноосвітньої школи №58 І-ІІІ ступенів, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчалась в Одеській загальноосвітній школі №58 І-ІІІ ступенів, з 08.06.2018 р. по 12.08.2022 р. Згідно з довідкою виданою директором ЗЗСО «Прилиманський ліцей» Авангардівської селищної ради № 02-15/66 від 27.03.2023 р., [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 6-Б класі в ЗЗСО «Прилиманський ліцей» Авангардівської селищної ради. Згідно висновку Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області, як органу опіки та піклування, від 25.01.2024 року №01-1534 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] »,Авангардівська селищна рада Одеського району Одеської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). При викладених обставинах, суд вважає, що [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони проживають окремо, а неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих осіб № 189 від 29.03.2023 року. Між сторонами не досягнуто жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дитиною, та відповідно який розмір аліментів сплачуватиме на їх утримання. Однак, як вказує позивач матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, свій батьківський обов`язок не виконує. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180, ч.ч.1-2ст.181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу )матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку(доходу)матері,батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, враховуючи положення ст.ст.182,183 СК України, суд вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05.12.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved