Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Заявники звернулися до Першотравневого районного суду м. Чернівці із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей та встановлення факту самостійного виховання дітей. Посилалися на те, що вони 08.09.2007 року зареєстрували шлюб у якому у них народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначили, що сімейне життя у них не склалося та з вересня 2023 року вони не проживають разом та дійшли висновку, що збереження шлюбу не відповідає їх інтересам та інтересам дітей. Вони досягли згоди щодо місця проживання, утримання та виховання спільних дітей про, що уклали нотаріально посвідчений договір. Враховуючи викладене з посиланням на норми матеріального та процесуального права просили суд розірвати шлюб між ними, визначити місце проживання дітей та встановити факти утримання та виховання дітей батьком і матір`ю. В судове засідання заявники не прибули. Надали заяви про розгляд справи без їх участі. Вимоги поданої заяви підтримали та просили їх задовольнити. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються в тому числі справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Встановлено що заявники перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1638, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.10). У шлюбі у заявників народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Спільне життя заявників на склалось з причин несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними фактично припинено. Вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Крім того встановлено їх спільне не бажання підтримувати спільні стосунки та подружнє життя, а перебування у шлюбі суперечить їх спільним інтересам. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини заявників, суд приходить до висновку, що їх сім`я остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Крім того ч. 3 ст. 109 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Так, до заяви заявниками було додано копію нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М. від 14.12.2023 року про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні. Згідно договору батьки досягли згоди, що син [PERSON] буде проживати з матір`ю та перебуватиме на її утриманні та вихованні, а син [PERSON] буде проживати з батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні. Таким чином судом встановлено, що заявниками дотримано вимог ст. 109 СК України. Суд зауважує, що відповідно до Постанови Верховного Суду №200/952/18 від 15.01.2020 року за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так із поданих заяв судом встановлено, та не заперечувалось заявниками те, що син [PERSON] , залишається проживати разом із матір`ю, яка самостійно його виховує та утримує, син [PERSON] залишається проживати разом із батьком, який самостійно його виховує та утримує та потребують юридичного встановлення факту перебування дітей на їх самостійному вихованні та утриманні. Враховуючи викладене, спільне небажання подружжя зберігати сім`ю, дотримання ними вимог ст. 109 СК України, суд вважає, що подана заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved