Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі спільною заявою подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що 02.06.2011 року між заявниками зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 613. У даному шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявники зазначили, що спільне життя між ними не склалось. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені та спільне господарство вони не ведуть. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дітей. [PERSON] , [PERSON] вважають, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, а відтак просять розірвати шлюб укладений між ними. Заявники склали заяву про розгляд звернення за їх відсутності, заяву підтримують. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що [PERSON] , [PERSON] зареєстрували шлюб 02.06.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 613. У даному шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 14 грудня 2023 року між заявниками укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений нотаріально в реєстрі за №1554. Так, згідно з положенням ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. За змістом ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 109 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом подання до суду заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 3 ст. 109 СК України). Так, у спільній заяві заявники зазначили, що після реєстрації шлюбу їх сімейне життя не склалось та станом на даний час шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Відтак, враховуючи фактичні взаємини заявників як подружжя, причини розірвання шлюбу та обставини їх життя, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя [PERSON] , [PERSON] , як подружжя, і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам заявників. При цьому суд також приймає до уваги, що між заявниками укладений договір 14 грудня 2023 року щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений нотаріального в реєстрі за №1554. Підстави вважати, що подання заяви про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, відсутні. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved