Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

06квітня 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив: -встановити факт постійного проживання [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] із спадкодавцем, [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, 05 жовтня 2007 року. -визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття ним спадщини, після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , перебіг строку вираховувати з часу набрання рішення законної сили. Свій позов обґрунтовував тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] . Померла була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . У період з 2001 року по 2007 рік разом із [PERSON] проживав її рідний син, [PERSON] , оскільки мати перебувала у похилому віці та потребувала стороннього догляду. Позивач весь час піклувався про свою матір, купував їй ліки, продукти харчування, за власні кошти здійснював поховання, організовував поминальний обід та облаштовував могилу. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16 вересня 2022 року позивач звернувся до Броварської нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [PERSON] . Однак, державний нотаріус Другої броварської державної нотаріальної контори листом за № 2347/02-14 від 16.09.2022 року, відмовив позивачу у прийнятті заяви та заведенні спадкової справи, оскільки ним був пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендував для вирішення даного питання звернутися до суду. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину не має. Позивач є спадкоємцем першої черги. Таким чином позивач фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом із [PERSON] . 11 квітня 2023 року ухвалою судді Броварського мсіькрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 17 липня 2023 року. 19 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 11 вересня 2023 року. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити, пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав до суду лист, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач проживав із матір`ю в [ADDRESS] з 2001 року по 2007 рік. Сім`я проживала за цією адресою з 1983 року, там проживали його мати [PERSON] зі своїм чоловіком, її матір та [PERSON] .. Потім [PERSON] переїхав у Херсонську область. З 2001 по 2007 рік [PERSON] не постійно проживав з матір`ю [PERSON] , він приїжджав до неї, забирав її до себе, потім вона поверталась в с.Опанасів, за 1,5 - 2 роки до смерті [PERSON] забрав свою маму до себе. У [PERSON] є рідна молодша сестра, яка проживає у м.Києві. Суд, вислухавши представників позивача, свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09 жовтня 2007 року виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 277. Померла [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконкомом Сокиринської сільської ради Козелецького району Чернігнівської області, актовий запис № 5, свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Калитянською селищною радою Броварського району, серії [NUMBER] , актовий запис № 27. [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . У акті обстеження та підтвердження фактичного проживання від 28.03.2023 року складений депутатом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області Рудницьким С.В. зазначено, що проведено обстеження будинку в [ADDRESS] . Внаслідок обстеження виявлено, що за вищевказаною адресою у період з жовтня 2001 року проживав [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказаний акт суд не може прийняти як належний доказ у справі, оскільки його зміст ставиться під сумнів, оскільки встановити період (дату, місяць та рік) з якого особа проживає у будинку не можливо шляхом обстеження будинку. Крім того, власником будинку зазначений [PERSON] , що не відповідає дійсності. Також із показань допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] , [PERSON] не постійно проживав зі своєю матір`ю, а приїжджав до неї на вихідні, час від часу забирав її до себе, а потім привозив назад до с. Опанасів. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16 вересня 2022 року позивач звернувся до Броварської нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [PERSON] . Однак, державний нотаріус Другої броварської державної нотаріальної контори листом за № 2347/02-14 від 16.09.2022 року, відмовив позивачу у прийнятті заяви та заведенні спадкової справи, оскільки ним був пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендував для вирішення даного питання звернутися до суду. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є буд-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обстав справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів, 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд неможе збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1268, ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд підкреслив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною заявою, заявник зазначає, що встановлення даного факту йому необхідне для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . З огляду на вищевикладене, позивач не надав належних та допустимих доказів, а шляхом допиту в судовому засіданні свідка [PERSON] обставини наведені в позові, які б свідчили про наявність суб`єктивних, не переробних істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини не встановлено, та факт проживання спадкоємця із [PERSON] з 2001 року по 2007 рік не підтверджений, крім того суд звертає увагу, що навіть із моменту обізнаності позивача про наявність спадкового майна, та отримання відмови нотаріуса про прийняття заяви із вересня 2022 року до дня звернення до суду із позовом - квітень 2023 року, пройшло майже сім місяців, за які позивач не вчинив будь-яких дій для оформлення належно своїх прав, та не надав доказів поважності причин із яких він цього не зробив, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed