Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

02.10.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на 1/10 часток будинку житлового за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] бабусі [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєві від 10 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєві від 05 грудня 2023 року витребувано з приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Коханенко О.Г. копію спадкової справи №33/2020 після смерті [PERSON] ,яка померла [INFO] Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, просили про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення з наявних матеріалів справи. Відповідно до ст.191 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на наявність заяв позивача та відповідача з проханням справу розглядати без їх участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Одеса) від 18 червня 2020 року, актовий запис №151, підтверджується , що [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] являється онуком спадкодавця по лінії батька, що підтверджується свідоцтвом про його народження від 11.05.2019 , видане Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області , актовий запис №960 від 12.03.1991, а також довідкою Драгочевської сільради від 10.07.2020 про народження батька позивача, [PERSON] , матір`ю є спадкодавець. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2020 року № 00027353611 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Коханенко О.Г було заведено спадкову справу №33/2020 після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] у серпні 2023 року звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Коханенко О.Г із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/10 (одну десяту) частку домоволодіння [ADDRESS] . Постановою Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Коханенко О.Г від 24.08.2023 року [PERSON] відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії,як видача свідоцтва про право на спадщину після смерті його бабусі , у зв`язку з тим, що неможливо встановити частку домоволодіння,яка належить спадкодавцю, у зв`язку з відокремленням одного з співвласників домоволодіння . Домоволодіння по [ADDRESS] , складається з трьох житлових будинків,згідно рішення виконкому Центральної районної ради народних депутатів від 23.12.1985 року №493 Згідно відповіді від 05.04.2021 року КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" на запит [PERSON] , згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи за адресою : [ADDRESS] станом на 28.12.2012 року право власності на зазначену нерухомість зареєстровано за [PERSON] , - 1/10 частини житлового будинку, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.1998 року, №6-1478 посвідчений Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, та зареєстровано КП "ММТІ" 20.11.1998 року №713. Відповідно до матеріалів спадкової справи №33/2020 року підтверджено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON] . Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 3 ст. 1296 цього Кодексу передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до правил статей 316, 328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається зі ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так, відповідно до Листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суди при розгляді справ даної категорії мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, немає. На день смерті спадкодавець в зареєстрованому шлюбі не перебував, з заявою про прийняття спадщини інші особи в установленому законом порядку до нотаріуса не зверталися, отже судом встановлено,що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . А тому суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно за законом. З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved