Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Грибанов Д.В., звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором №2572011 в розмірі 18397,60 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12397,60 грн - сума заборгованості за процентами. Окрім того, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 12 листопада 2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2572011, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті, приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. 05 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №05052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 05.05.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за Кредитним договором №2572011 в розмірі 18397,60 грн, з них: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12397,60 грн - сума заборгованості за процентами. Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено її до розгляду. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не прибув. У поданій позовній заяві представник позивача просить судове засідання проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, а саме тільки заборгованість по тілу кредиту. Окрім того, зазначив, що він є учасником бойових дій та на даний час військовослужбовцем, просив також звільнити його від сплати судового збору. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 12, 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 12 листопада 2021 року ТОВ «Лінеура Україна», в особі директора Пшеничного А.І., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір №2572011 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 6000 грн, сроком на 30 днів. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти (стандартна процентна ставка становить 1,99% в день) за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на їх веб-сайті. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем [PERSON] договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х762 12.11.2021 14:36:49. Згідно приписів статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства, а також підписання кредитного договору визнається відповідачем. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є фінансовою установою, що стверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №183 від 27.12.2007, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України. ТОВ «ФК «ЄАПБ» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.03.2017 №691. 05.05.2023 між ТОВ «ФК ЄАПБ», як фактором, та ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом було укладено договір факторингу №05052023, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому за третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно Акиту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №05052023 від 05.05.2023, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» ( фактором) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнтом), клієнт передав, а фактор прийняв Реєтр Боржників кількістю 6727, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №05052023 від 05.05.2023, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №05052023 від 05.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] , загальна сума заборгованості якого за кредитним договором №2572011 складає 18397,60 грн. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за електронним договором про надання споживчого кредиту №2572011 від 12.11.2021. Представник позивача вказує, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Як встановлено та підтверджується кредитним договором, сума отриманого кредиту [PERSON] складає 6000,00 грн (п. 1.2. Кредитного договору); Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору, (п. 1.3. Кредитного договору). Відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору. Підписавши 12 листопада 2021 року договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, [PERSON] взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2. Договору). Як встановлено судом, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконано та надано йому кредит в сумі 6000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2572011 від 12.11.2021, заборгованість [PERSON] за період з 05.05.2023 по 31.10.2023 складає 18397,60 грн., з яких: 6000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12397,60 гривень - сума заборгованості за відсотками. Після придбання права вимоги до відповідача [PERSON] , позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за кредитним договором №2572011 від 12.11.2021. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, відповідач до матеріалів цивільної справи долучив посвідчення офіцера № [NUMBER] , видане Національною академією сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] [INFO] , посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , видане Управлінням МВС України в Тернопільській області 22 червня 2015 року, та довідку №302411, видану військовою частиною [NUMBER] 02 грудня 2023 року, згідно якої він, [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 20 серпня 2021 року по теперішній час. У зв`язку із проходженням служби у ЗСУ. Отже, судом встановлено, що на час укладення кредитного договору (12.11.2021) [PERSON] був військовослужбовцем та проходить військову службу дотепер. Згідно ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII), відповідно до статті 1 якого: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України, про що свідчить лист від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417, в якому зазначено, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був призваний на військову службу з 20.08.2021, оскільки такий є військовослужбовцем, тому, виходячи зі змісту ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд не вбачає підстав для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій у період після 20.08.2021. Разом з тим, відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані ТОВ «Лінеура Україна» на кредитну картку в розмірі 6000 грн, що є тілом кредиту. Відтак, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача в користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн. Відповідач [PERSON] у поданій письмовій заяві просить звільнити його від сплаити судового збору, посилаючись на те, що він згідно посвідчення серії [NUMBER] є учасником бойових дій, та на даний час військовослужбовцем. Так, положеннями ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються, зокрема: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків (п.12 ч.1); учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п.13 ч.1). Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звільнення від сплати судового збору у подібних правовідносинах, які виникли у цій справі. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин. Тому, оскільки позовні вимоги не зачіпають порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосуються соціального і правового захисту особи зі статусом військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, то судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі підлягає сплаті. Що ж до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», то справа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не є справою, пов`язаною з порушенням прав останнього, як учасника бойових дій, тому підстави для застосування пункту 13 частини 1 статті 5 вказаного Закону також відсутні. Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду щодо застосування положень п. 13 ч.1 ст.5 Закону № 3674-VI, викладеним, зокрема, у постанові від 09 жовтня 2019 року (справа №9901/311/19) та в ухвалі від 06 травня 2020 року (справа №9901/70/20). Відтак, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial