Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

В листопаді 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 17533,11 грн., в обґрунтування якого вказано, що 01.08.2020 року [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту №96609380000, який підписано електронним підписом позивальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 25.04.2023 між AT «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу №236, у відповідності до умов якого, AT «Укрсиббанк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Укрсиббанк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №236 від 25.04.2023 року, реєстру прав вимоги (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17533,11 грн., з яких: - 8849,12 грн. - заборгованість за основним боргом; 8683,99 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення грошових коштів, існуючу заборгованість не погасив. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №96609380000 від 01.08.2020 року в сумі 17533,11 грн., з яких: - 8849,12 грн. - заборгованість за основним боргом; 8683,99 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, згідно з даним кредитним договором, позивач просить суд стягнути з [PERSON] вищезазначену заборгованість, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684 грн. Ухвалою суду від 08.12.2023 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. За таких обставин відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №96609380000 від 01.08.2020 року, що підтверджується копією зазначеного договору, додатком №1 до договору та даними паспорту споживчого кредиту. Вказані документи було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і надісланим на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджується даними витягу з систем банку щодо підтвердження факту підписання договору електронним підписом фізичної особи-клієнта АТ «Укрсиббанк». 25.04.2023 між АТ «Укрсиббанк» та позивачем укладено договір факторингу №236, у відповідності до умов якого, АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених договором факторингу. Із акту приймання-передачі права вимоги від 25.04.2023 складеного на виконання договору факторингу №236 вбачається, що АТ «Укрсиббанк» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором та реєстром боржників від 25.04.2023 до договору факторингу № 236 від 25.04.2023. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 236 від 25.04.2023, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 17533,11 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №96609380000 від 01.08.2020 року заборгованість відповідача складає 17533,11 грн., з яких: - 8849,12 грн. - заборгованість за основним боргом; 8683,99 грн. - заборгованість за відсотками. Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд визнає дійсною укладеність договору про надання споживчого кредиту між відповідачем та АТ «Укрсибанк», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором №96609380000 від 01.08.2020 року згідно договору факторинку №236 від 25.04.2023, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений договір про надання споживчого кредиту було підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Отже з цього можна висновок, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами договору про надання споживчого кредиту, однак не виконав його умови та допустив заборгованість за вказаним кредитним договором №96609380000 від 01.08.2020 року у розмірі 17533,11 грн., з яких: - 8849,12 грн. - заборгованість за основним боргом; 8683,99 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, станом на день розгляду справи, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої у позові заборгованості. Враховуючи наведене, оскільки позичальником не виконані зобов`язання щодо повернення коштів за кредитним договором суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №96609380000 від 01.08.2020 року у розмірі 17533,11 грн., з яких: 8849,12 грн. - заборгованість за основним боргом; 8683,99 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2684 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved