Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Маневицького районного\~суду Волинської\~області з позовом до до Маневицької селищної ради Волинської області та [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішення Маневицької селищної ради №7/3 від 08.09.1999 року, державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ-53 та державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0723655100:01:002:3072, рішення реєстратора Маневицької селищної ради про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 12.01.2022 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0723655100:01:002:3072. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проживає у багатоквартирному житловому будинку, у [ADDRESS] - з 1991 року. Співвласниками даного будинку на прилеглій прибудинковій території було зведено ряд нерухомих приміщень - гаражів, сараїв та господарських споруд ще у 1991 році. Нещодавно стало відомо, що під зазначеними приміщеннями та спорудами зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0723655100:01:002:3072 площею 0,09 га. за адресою: [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] . Така інформація стала відомою після ознайомлення з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000672602022 від 25.07.2022 року. Як слідує з даного витягу підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки стала технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.11.2021 року, виготоволена Волинською філією Державного підприємства «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». При цьому вказана технічна документація виготовлялася, у зв`язку з наявним у відповідача [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ-53, виданого на підставі рішення Маневицької селищної ради №7/3 від 08.09.1999 року, та зареєстрованого 11 жовтня 1999 року. У будинку, в якому проживає [PERSON] є дві квартири, власником одної являється [PERSON] і, спірна земельна ділянка виділена також їй, що є грубим порушенням положень чинного законодавства щодо порядку володіння користування та розпорядження спільним майном. Позивач наголошує на тому, що станом на момент видачі рішення Маневицької селищної ради від 08.09.1999 року на спірній земельній ділянці вже було зведено позивачем [PERSON] господарські приміщення, а відтак, право на земельну ділянку не могло бути передане відповідачу [PERSON] , так як не вилучене від позивача як землекористувача відповідно до закону. При цьому, через спірну земельну ділянку проходить дорога до їхнього будинку та приміщень. А відповідач [PERSON] на даний час створює чималі перешкоди для користування як цією дорогою, так і нашим нерухомим майном, яке збудоване ще у 1991 році. Окрім того, як на момент видачі державного акту на право приватної власності на землю, так і на момент виготовлення технічної документації [PERSON] як суміжний землекористувач не погоджував межі спірної земельної ділянки, його згоди на приватизацію ніхто не запитував. Право позивача на користування земельною ділянкою, суміжною з тією, яка зареєстрована за відповідачем, не припинялось з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодекс) України. Позивач вважає, що рішення Маневицької селищної ради №7/3 від 08.09.1999 року, а також державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ-53 від 11.10.1999 року є протиправними, такими, що підлягають скасуванню. Відповідно, як вважає позивач, державна реєстрація спірної земельної ділянки проведена з грубим порушенням вимог закону та також підлягає скасуванню разом з рішенням державного реєстратора про таку реєстрацію. Ухвалою судді від 09 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання, відповідачам роз`яснено право на надіслання суду відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, позивачу роз`яснено право на подання до суду відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 28 березня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник\~адвокат Сидун-Августин О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача Маневицької селищної ради Волинської області Горайчук І.А., [PERSON] позов визнали. Відповідач [PERSON] \~та її\~представники [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову та просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Згідно показів свідків [PERSON] [PERSON] позивач [PERSON] побудував господарські споруди на спірній земельній ділянці на початку 90-х років. Вказані споруди розташовані поблизу будинку [ADDRESS] їм стало відомо, що вказані господарські споруди знаходяться на земельній ділянці, яка виділена у власність [PERSON] . Згідно показів свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен з них станом на 1999 рік займав певну посаду в органах уповноважених на створення, погодження технічної документації для надання земельних ділянок громадянам у власність і в міру своїх функціональних обов`язків приймав участь у створенні чи погодженні вказаної документації про виділення громадянці [PERSON] у власність спірної земельної ділянки. Станом на 1999 рік всі вони діяли згідно законодавства, що діяло в той час і вказану земельну ділянку було передано у власність громадянці [PERSON] без порушень вимог діючих станом на 1999 рік нормативних актів. На даний час їм відомо, що на земельній ділянці [PERSON] частково знаходяться господарські споруди [PERSON] . Допускають, що на даний час вказана земельна ділянка є такою, що не узгоджується з загальним генпланом і в умовах сьогодення громадянці [PERSON] було б відмовлено у видачі вказаної земельної ділянки у власність. Також стверджують, що господарські споруди [PERSON] , що частково знаходяться на даній земельній ділянці також побудовано незаконно без будь якої дозвільної документації, тобто є об`єктами самочинного будівництва. Суд, заслухавши доводи позивача, його представника, представників відповідача 1, відповідача 2 та її представників, покази свідків, врахувавши письмові пояснення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що проживає у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] з 1991 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Маневицької селищної ради від 26.10.2022 року та відповідною відміткою у паспорті. Співвласниками даного будинку на прилеглій прибудинковій території було зведено ряд нерухомих приміщень - гаражів, сараїв, споруд ще у 1991 році. Останньому стало відомо, що під зазначеними приміщеннями та спорудами зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером : 0723655100:01:002:3072, площею 0,09 га за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Зазначає, що підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки стала технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 01.11.2021 року, що виготовлена Волинською філією ДП Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою. При цьому технічна документація виготовлялася у зв`язку із наявним у відповідача 2 права власності на земельну ділянку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ВЛ - 53, який виданий на підставі Рішення Маневицької селищної ради №7/3 від 08.09.1999 року. Позивач стверджує, що на момент видачі державного акту на право приватної власності на землю, так і на момент виготовлення технічної документації від 01.11.2021 року [PERSON] як суміжний землекористувач не погоджував межі спірної земельної ділянки, згоди на приватизацію він не погоджував. Судом встановлено, що [PERSON] заселилась у будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у 1970 році. Рішенням Маневицької селищної ради №7/2 від 08 вересня 1999 року гр. [PERSON] виділено земельну ділянку у приватну власність за адресою: [ADDRESS] , площею 0.0900 га для обслуговування житлового будинку. Маневицькою селищною радою 11 жовтня 1999 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серія ВЛ-53. Рішенням виконавчого комітету Маневицької селищної ради від 27.07.1999 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво літньої кухні, гаража та господарської будівлі, а 03.08.1999 року затверджено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. В період з 1989 по 1991 рр. велося будівництво чотириповерхового будинку по [ADDRESS] . Прибудинкова територія вказаного будинку використовувалася його жителями для зберігання дров. [PERSON] поблизу будику відповідача 2, побудував дерев`яну споруду в якій тримав свиней. Відповідач 2 неодноразово зверталася до Маневицької селищної ради Волинської області із проханням повпливати на позивача, щоб останній звільнив приватизовану земельну ділянку від незаконно збудованих аварійних споруд. Відповідач 1 ігнорували всі звернення [PERSON] , посилаючись на те, що питання знесення тимчасових споруд вирішується в судовому порядку або за рішенням самого власника таких споруд. Враховуючи, що земельна ділянка на [ADDRESS] для будівництва на ній тимчасових споруд не виділялась, а хлів та сарай побудовані без будь-яких дозвільних документів на земельній ділянці відповідача 2 та є самочинним будівництвом, [PERSON] було подано до Маневицького районного суду Волинської області позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення (демонтажу) господарських споруд (справа №164/204/22). На даний час справа зупинена до вирішення спору за цим позовом. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 10.01.2022 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,09 з кадастровим номером 0723655100:01:002:3072. Підставою для державної реєстрації став державний Акт на право приватної власності на землю, серія та номер: ВЛ-53, виданий 11.10.1999 Маневицькою селищною радою Волинської області. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01), категорія - землі житлової та громадської забудови. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі розроблена Волинською філією Державного підприємства Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою. Зареєстровано земельну ділянку відділом у Бережанському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Згідно [PERSON] земельної ділянки, її межі описані наступним чином: А - Б - землі загального користування (проїзд) (кадастровий номер не присвоєний); Б - В - землі гр. [PERSON] (кадастровий номер не присвоєний); В - Г - землі гр. [PERSON] (0723655100:01:002:2501); Г - Д - землі гр. [PERSON] (кадастровий номер не присвоєний); Д - А - землі запасу селищної ради (кадастровий номер не присвоєний). Суд вважає, що позовна заява позивача [PERSON] є необгрунтованою та безпідставною, адже позивачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували що особисто його право є порушеним,\~невизнаним або\~оспорюваним і\~що особисто\~він має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. [PERSON] є лише жителем багатоквартирного будинку, прибудинкова територія якого межує з будинком відповідача [PERSON] під яким розташована спірна земельна ділянка. Прибудинкова територія будинку [ADDRESS] , не приватизована його мешканцями, ОСББ - не створено, а сам будинок перебуває на балансі комунального підприємства Маневицької селищної ради Волинської області. У зв`язку із чим, позивач [PERSON] жодним чином не є суміжним користувачем із спірною земельною ділянкою. Відтак, погоджувати з [PERSON] межі земельної ділянки під час видачі Маневицькою селищною радою Волинської області рішення про виділ земельної ділянки, акту на право власності на земельну ділянку та проведення державної реєстрації права власності на таку, на підставі чого аргументує свій позов позивач - відповідач [PERSON] не зобов`язана. У жодних технічних документах [PERSON] не зазначений як суміжний користувач. Позивач не подав до суду жодного документу, яким би підтвердилося право власності (право користування) спірною земельною ділянкою. Суд не бере до уваги факт визнання позову відповідачем 1, так як в такому разі будуть позбавлені права відповідача 2, зокрема право власності, яке є непорушним. У разі виникнення претензій у відповідача 1 до відповідача 2 з приводу вищевказаної земельної ділянки, то відповідач 1 має право звернутись з окремим позовом до відповідача 2. Так, згідно ч.1 ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК україни - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавленим права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтями 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент передачі земельної ділянки [PERSON] ) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Статтею 23 ЗК України 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавались на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з пунктом 7\~Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року\~громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, [PERSON] , внаслідок отримання вищевказаного державного акту набула у власність земельну ділянку, яка вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера. Крім того, суд враховує, що відповідно до\~ст.79-1 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого задоволенню не підлягають у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed