Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2012 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з частини до 1/6 частини його заробітку (доходу), а також зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з частини до 1/6 частини. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що за двома рішенням суду з позивача на користь відповідачів стягнуто частина його заробітку на утримання двох неповнолітніх дітей. Позивач працює та отримує заробітну плату у розмірі приблизно 15\~000 грн., з цією суми сплачує відповідачам аліменти щомісяця по 3750 грн. кожній і після вирахуванням всіх податків та аліментів отримує близько 5000 грн., з яких ще сплачує комунальні послуги, купує одяг, їжу, несе транспортні витрати. Також, позивач матеріально допомогає своїм батькам, які в силу свого віку хворіють, потребують додаткових матеріальних витрат на придбання ліків. Крім того, у нього є три діючі кредити, які він брав для потреб сім`ї під час спільного проживання з відповідачем [PERSON] , які він досі виплачує. За своїм скрутним матеріальним становищем позивач не має змоги платити на користь відповідачів щомісяця аліменти у розмірі частини кожній, при цьому, відповідно до ст.183 СК України на утримання двох неповнолітніх дітей розмір аліментів становить 1/3 частина заробітку, а тому позивач вважає, що є підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів з астини на 1/6. Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на зареєстроване місце проживання, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без її участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було. Суд, відповідно до ст.223 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2012 року стягнуто щомісяця аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини зі всіх видів заробітку доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 листопада 2012 року і до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили 28 грудня 2012 року (а.с.). Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року, з урахуванням ухвали суду від 18 вересня 2023 року про виправлення описки, з позивача стягуються на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 ; прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 31 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.). Згідно із частиною 7\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. На підставі\~ст.8 Закону України Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України,\~при\~визначенні\~розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів\~інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових прав,\~у\~тому\~числі рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз змісту статей 181, 192 СК України дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з частини до 1/6 частини, а також на підставі судового наказу на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з частини до 1/6 частини, посилаючись на те, що у нього погіршився матеріальний стан, а також стягнення аліментів з нього у загальному розмірі складають частину його заробітку. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч наведених вимог закону, звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру стягнутих аліментів на кожну дитину, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, виклдених у позові, а також обставин, які відповідно до закону можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів. Так, посилаючись на отримання заробітної плати в розмірі 15000 грн. та виплати відповідачам щомісячно аліментів кожній по 3750 грн., позивачем вказані обставини не підтверджені жодними доказами, не надано жодного документу на підтвердження отримання ним будь-якого виду доходу, а також на підтвердження відрахування аліментів на утримання дітей у визначеному судовими рішеннями розмірі. Натомість позивачем до позову долучено лише копії судових рішень, за якими з нього стягнуто аліменти, а також копії свого паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, які як самі по собі так і у сукупності не доводять обставини, викладені у позові, тобто наявність підстав для зменшення розміру аліментів. При цьому,\~судом встановлено,\~що за\~двома судовими\~рішеннями з\~позивача стягнуто\~ аліменти\~на утримання\~дітей,\~загальний розмір\~яких становить\~50\~%\~ заробітку\~(доходу),\~що не\~суперечить вимогами\~ст.\~70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~згідно якої\~із заробітної\~плати боржника\~може бути\~утримано за\~виконавчими документами\~до погашення\~у повному\~обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Таким чином, за відсутності будь-яких доказів погіршення матеріального стану позивача, суд не вбачає підстав для зменшення визначених рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2012 року та судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року аліментів на утримання обох дітей у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача на утримання кожної, оскільки такий розмір аліментів відповідає вимогам сімейного та трудового законодавства, при цьому позивач є працездатною особою та має можливість заробляти собі на життя, а зменшення розміру стягуваних з нього аліментів негативно вплине на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. Посилання позивача на необхідність сплачувати кошти за комунальні платежі, купівлю їжі, одягу та погашення кредитів, суд відхиляє, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для задоволення позову про зменшення розміру аліментів. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed