Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю. В обґрунтування вказав, що 22.12.2018 в м.Київ, на вул.Шевченка, 196-а, біля залізничних колій, ДН-1 Київ, перегін Київ-Волинський-Вишневе, на 865 км., ПК4, поїзд [NUMBER] Київ-Фастів, скоїв наїзд на [PERSON] , 1984 року народження, який внаслідок отриманих травм помер. На час залізнично транспортної пригоди вказаний електропоїзд перебував на балансі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Фастів» регіональної філії «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та [PERSON] працював машиністом вказаного залізничного транспорту. Позивач [PERSON] є матір`ю загиблого, син їй був опорою та підтримкою. Внаслідок його смерті повністю зруйноване її нормальне життя. Загибель [PERSON] спричинила їй надзвичайні страждання, які продовжуються до сих пір. Позивач проживала разом із сном, була пов`язана з ним спільним побутом. Його смерть викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя позивача та її побуту. Оскільки втрата дитини є невідворотною, то попередній стан позивача ніколи не зможе бути відновлено, а тому душевні страждання триватимуть і надалі. Наразі позивача переслідує відчуття самотності, тривожності, гострої несправедливості. Враховуючи що позивач позбавлена підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть сина повністю зміна її життя, вона оцінює розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у 300000 грн. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 21.11.2023 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 11.07.2023 здійснено перехід в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 20.07.2023 від представника відповідача до суду найшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в обґрунтування вказує, що сума моральної шкоди не відповідає принципу розумності, справедливості та співмірності та є необґрунтованою, оскільки не підтверджується письмовими доказами, поданими позивачем. Позивач та її представник в судове засідання не з`явився, до суду подали заяву в які просили розгляд справи провести за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному у обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві та додав, що посадки на поїзди проводяться з платформи, яка вище 1,5 м від колії. Єдиний вхід є через пішохідний перехід, який там облаштовано. Необхідності перетинати колію в іншому місці у загиблого не було. Він вказав, що для перетину колії в такий спосіб необхідні зусилля та те, що не було встановлено чи в загиблого був умисел потрапити на поїзд. Крім того зазначив, що позивач проживає в м.Сміла, а загиблий - с.Білозір`я Черкаського району Черкаської області; позивач не досягла пенсійного віку та має можливість працювати; загиблий, згідно матеріалів справи, не мав постійного місця роботи, а тому позивач не довела, що він її утримував. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] потрапив під потяг під час руху, коли заборонено перебувати на колії та ходити по ній перед потягом. Машиніст застосував екстрене гальмування та не міг вичинити будь-яких інших дій, щоб запобігти наїзду на [PERSON] . Таким чином, загибель [PERSON] сталася через порушення ним правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, а тому заявлений розмір позовних вимог має бути зменшено. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 22.12.2018 приблизно о 18 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] , під мостом Жуляни, потяг здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , під час того як останній переходив залізничні колії у невстановленому місці, внаслідок чого [PERSON] помер на місці події. За даним фактом кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12018100090014461. Відповідно до довідки про причину смерті №43924394 від 24.12.2018, причиною смерті [PERSON] є травма пішохода при наїзді потягом. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.12.20218, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] 13.02.2020 кримінальне провадження за ч.3 ст.276 КК України внесене до ЄРДР за №12018100090014461 від 22.12.2018 закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; під час досудового розслідування встановлено, що причиною виникнення залізно-транспортної пригоди являються необачні дії пішохода [PERSON] . Згідно відповіді АТ "Українська залізниця" від 20.12.2021 електропоїзд ЕД9М № 062 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Фастів» регіональної філії Південно-Західна залізниця AT Укрзалізниця. [PERSON] працював у виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Фастів» регіональної філії Львівська залізниця AT Укрзалізниця на посаді машиніста електропоїзда з 04.11.2010 по 29.10.2019. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.05.1984, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.5 ст. 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина відповідно, порушенням нормального стану її життя. Крім того, сам факт загибелі [PERSON] для його матері є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує, що порушення працівниками відповідача правил безпеки руху, не встановлено, доказів на підтвердження цього позивачем не надано, а смертельне травмування [PERSON] сталося внаслідок його грубої необережності, а саме, порушення ним Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, а отже приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 100000 грн. моральної шкоди на користь позивача. Таку позицію висловлює Верховний суд у постановах від 30.01.2023 у справі №740/3561/21, від 23.12.2022 у справі №566/800/21, від 26.10.2022 у справі №243/6516/21, від 02.06.2022 у справі №395/223/21, від 01.12.2021 у справі №127/13341/20, від 17.06.2020 у справі 439/1213/18-ц, від 03.04.2019 у справі №355/812/17. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки дана позовна вимога є майновою вимогою, а позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог у сумі 990 грн. Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесення таких витрат та до кінця розгляду справи не заявлено, що такі докази будуть подані в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial