Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання матері та дитини, посилаючись на те, що сторони спільно проживали однією сім`єю у період часу з 20.03.2020 р. по 20.05.2023 р. без реєстрації шлюбу, мали відносини притаманні подружжю. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В травні 2023 р. сторони припинили проживати разом, проживають окремо, спільна дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки. Оскільки позивачка перебуває у декретній відпустці, а відповідач життям дитини не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей не має, офіційно працевлаштований, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позову та до повноліття дитини та стягнути з відповідача на користь позивачки кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), до досягнення донькою трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації процесу технічними засобами, позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не надав відзиву на позов, надав суду заяву, у якій позов визнав частково, а саме, в частині стягнення аліментів на дитину визнав повністю, а в частині стягнення аліментів на утримання позивачки визнав частково, та просив зменшити виплати на утримання матері з 1/4 частини до 1/10 частини від всіх видів заробітку, просив розглянути справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Суд вважає можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за відсутності сторін, за наявними у справі доказами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обгрунтовані, отже позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 04.03.2021 р. Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №141. Згідно довідки №2326-5003035026 від 14.11.2023 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із своєю матір`ю [PERSON] , яка згідно довідки №2326-5003035011 від 14.11.2023 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, позов треба задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позову та до повноліття дитини. Крім того, статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов`язань не має, відповідно, суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно з дня подачі позову та досягненням донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Клопотання відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання позивачки з 1/4 частини до 1/10 частини від всіх видів заробітку,суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо його майнового стану. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved