Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Адвокат Маринушкін Арсен Григорович в інтересах [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» (далі - АТ «Юнекс Банк») про визнання незаконними та скасування наказів, стягнення невиплаченої заробітної плати внаслідок зміни істотних умов праці та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06.04.2017 [PERSON] була призначено на посаду директора департаменту корпоративного бізнесу АТ «Юнекс Банк». 07.09.2020 її було звільнено з роботи. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26.07.2022 [PERSON] було поновлено на посаді директора департаменту корпоративного бізнесу АТ «Юнекс Банк». 27.07.2022 відповідач поновив позивачку на роботі. 12.09.2022 відповідачем виданий наказ №139-12-01-о/м «Про зміну істотних умов праці» з посиланням на значний спадок корпоративного бізнесу під час воєнного стану в Україні, що призвело до зниження активів банку, сукупного збитку від діяльності Банку за період з 01.01.2022 по 31.08.2022, в розмірі 14,8 млн. грн, відтоку корпоративних клієнтів, суттєве зменшення обсягів роботи у Департаменті корпоративного бізнесу. 13.09.2022 відповідачем виданий наказ №140-13/02-о/с «Про встановлення посадового окладу та встановлення неповного робочого часу [PERSON] », яким встановлено з 13.09.2022 посадовий оклад в розмірі 30000 грн., переведено позивачку на неповний робочий день тривалістю 1 година в день з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу (підстава наказ №139-12-01-о/м від 12.09.2022 «Про зміну істотних умов праці»). 13.09.2022 позивач звернулася до голови правління банку зі службовою запискою про те, що після її поновлення не було оформлено та не надано перепуску для входу до банківського приміщення, що унеможливлює допуск до місця роботи та контроль робочого часу. 13.09.2022 позивачка звернулася до голови правління банку зі службовою запискою про те, що вона ознайомлена з наказом про запровадження дистанційної роботи банку №70 від 24.02.2022, готова до дистанційної роботи, але є необхідність в підключенні до системи банку, мережевих ресурсів банківської пошти та інше для належного виконання своїх функціональних обов`язків. 16.11.2022 позивач звернулася до голови правління банку зі службовою запискою про те, що її обліковий запис в системах банку так і не відновлено, відсутня можливість друку документів, а тому і відсутня можливість повноцінно працювати та виконувати функціональні обов`язки. 22.11.2022 позивач звернулася до голови правління банку зі службовою запискою про що на виконання наказу №204 від 01.11.2022 нею було надіслано 17.11.2022 на робочу пошту голови правління лист, щодо погодження їй віддаленого доступу для виконання дистанційної роботи. Аналогічні за своїм змістом службові звернення були направлені на електрону пошту відповідальних працівників банку - начальника відділу інформаційної безпеки - [PERSON] та начальнику управління Департаменту цифрового бізнесу інформаційних технологій - [PERSON] 11 та 14 листопада 2022 року. З вказаними наказами відповідача «Про зміну істотних умов праці» та «Про встановлення посад окладу та встановлення неповного робочого часу [PERSON]» позивач не згодна, вважає ухваленими протиправно, оскільки фактично зміна істотних умов праці у відповідача не відбувалась, ухвалені накази відповідачем за своїм змістом та дією були направлені виключно на застосування одностороннього порядку зменшення їй розміру заробітної плати. Зміна істотних умов праці застосована саме до позивача та не містять відомостей щодо зміни істотних умов праці інших працівників, а застосування істотних змін праці з посиланням на значний спад корпоративного бізнесу, відтоку корпоративних клієнтів, суттєве зменшення обсягів роботи у Департаменті корпоративного бізнесу не відповідає фактичним обставинам, оскільки відповідачем забезпечено роботу позивача, фактично позивач сама (одна штатна одиниця) в Департаменті корпоративного бізнесу, позивача відключено від всіх можливих систем банку, що позбавило її ефективно виконувати свої посадові обов`язки, покликані серед іншого на забезпечення прибутку банку. Скасування додаткових елементів у трудових функціях позивача не відбулось, її трудові функції не змінились, зменшення або обсягу роботи у позивача не було. Перелічені обставини, які мали місце з березня 2020 року, вказують на системне порушення трудових прав позивачки та намагання відповідача створити штучні умови, за якими буде значно зменшено її заробітну плату в будь - який спосіб. Зі змісту оспорюваного наказу про зміну істотних умов праці такою підставою відповідачем визначена не неможливість виконувати позивачем покладені обов`язки через введення воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 64/2022, а здебільшого у зв`язку зі збитками, які зазнав банк внаслідок введення воєнного стану, відповідач не посилається у наказі на відповідні положення ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Позивач вживала всіх можливих заходів для ефективного виконання обов`язків на користь банку, але через відсутність належних умов праці - підключення до необхідних систем не дозволяло їй в повній мірі виконувати основні завдання підрозділу. У наказі від 12.09.2022 відсутнє будь-яке згадування, що така зміна істотних умов праці відносно позивача запроваджена саме у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці в банку, відповідач не ознайомив позивача про внесення змін в організацію виробництва і праці в АТ «Юнекс Банк». Враховуючи незаконність зміни істотних умов праці, з відповідача підлягає стягненню невиплачена заробітна плата внаслідок зміни істотних умов праці за період з 13.09.2022 по дату ухвалення рішення. Протиправними діями відповідача, яке полягало у порушенні трудових прав, спричиняється емоційна невпевненість позивачу, оскільки остання позбавлена права на отримання заробітної плати відповідно до займаної посади, вимушена шукати інші можливості заробітку, щоб годувати свою родину. Саме відповідач створює умови, за якими позивач не має змоги працювати та виконувати посадові обов`язки, через ігнорування звернень та не забезпечення належних умов праці. Нормальний стан речей та зв`язків в житті позивача було порушено, відтак невиправдане втручання в охоронювані законом права позивача очевидно завдало позивачу моральної шкоди. Враховуючи характер, обсяг та глибину моральних страждань позивача, їх тривалість, час та зусилля для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності та справедливості, розмір компенсації моральної шкоди, якої буде достатньою для відновлення її душевного стану, вона оцінює у розмірі 100000 грн., що цілком буде відповідати характеру протиправних дій, дозволить компенсувати позивачу моральні страждання, отримані від дій відповідача. Судові витрати по справі складаються з витрат по оплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на професійну правничу допомогу орієнтовно становить 123000 грн. відповідні докази понесення судових витрат будуть надані до судових дебатів. Просив: визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Юнекс Банк» від 12.09.2022 №139-12-01-о/м «Про зміну істотних умов праці»; визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Юнекс Банк від 13.09.2022 №140-13/02-о/с «Про встановлення посадового окладу та встановлення неповного робочого часу [PERSON] »; стягнути з АТ «Юнекс Банк» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату, внаслідок зміни істотних умов праці за період з 13.09.2022 по дату ухвалення судового рішення; стягнути з АТ «Юнекс Банк» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.; стягнути з АТ «Юнекс Банк» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2984,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі, які будуть сплачені на момент завершення справи. 12.12.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 06.02.2023 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Юнекс банк» від 13.01.2023 №09-13-04-о/с «Про оголошення догани [PERSON] ». 12.06.2023 судом постановлено ухвалу про відмову в переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 02.08.2023 судом постановлено ухвалу про відмову у витребуванні доказів. Відповідач АТ «Юнекс Банк» надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26.07.2022 у справі №758/10828/20 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано незаконним та скасовано наказ АТ «Юнекс банк» про звільнення [PERSON] з посади директора Департаменту корпоративного бізнесу від 07.09.2020 №157-07-01-о/с, зобов`язано банк поновити [PERSON] на посаді директора Департаменту корпоративного бізнесу АТ «Юнекс банк» та виплатити грошові кошти у якості відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 1241951,20 грн., невиплаченої заробітної плати внаслідок простою у сумі 29479,47 грн., моральної шкоди у сумі 50000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 84145 грн. Загальна сума виплат становила 1405575,67 грн. В порядку негайного виконання рішення суду АТ «Юнекс банк» з 27.07.2022 поновив [PERSON] на посаді Директора Департаменту корпоративного бізнесу АТ «ЮНЕКС БАНК» та виплатив їй грошові кошти у розмірі 62200 грн., що за вирахуванням податків та зборів, передбачених законодавством України, склало 50071 грн. у якості заробітку за один місяць. АТ «Юнекс банк» виконувало свій обов`язок щодо оплати праці позивача відповідно до чинного законодавства та умов трудового договору, укладеного між сторонами 05.04.2017. Поновлення позивача на роботі відбулось під час дії на території України воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". В свою чергу, регулювання трудових відносин під час дії воєнного стану також зазнало значних змін. Так, 15 березня 2022 року Верховною Радою України був прийняти Закон №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон №2136), який визначив особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих Законом №2136. Норми Закону №2136, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП) та інше законодавство про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану для працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Норми законодавства про працю, які суперечать положенням Закону №2136, на період дії воєнного стану не застосовуються. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону №2136, також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Зважаючи на те, що норми ч. 2 ст. 3 Закону №2136 містять конкретну норму щодо порядку дій роботодавця під час зміни істотних умов праці, саме така норма має застосовуватись, а саме: у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Оскільки ознайомлення позивача з наказом №139-12-01-о/с від 12.09.2022 «Про зміну істотних умов праці» відбулось до моменту фактичних змін, дії банку вважаються правомірними та такими, що відповідають нормам Закону №2136. У зв`язку з цим, твердження позивача про те, що не зважаючи на дію воєнного стану, продовжують діяти норми Колективного договору між трудовим колективом та адміністрацією, який набув чинності 21.01.2008, зокрема п. 3.1.3, та які зобов`язують Банк повідомляти працівників про зміну діючих умов праці не пізніше як за два місяці до їх запровадження, не можуть прийматись до уваги, адже норми Закону №2136 на час дії воєнного стану є пріоритетними. Відповідно до ст. 3 Закону №2136 у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 КЗпП, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Не зважаючи на збиткову діяльність, а також те, що в Україні ведуться активні бойові дії, банк зацікавлений у збереженні робочих місць та продовжує забезпечувати надходження до бюджету країни податків, пов`язаних з виплатою заробітної плати. При цьому, Банк був змушений змінити умови праці для значної кількість працівників. Станом на 01.04.2022 був встановлений неповний робочий день для 183 працівників із загальної кількості 243 працівників, що становить 75% чисельності штату. Станом на 01.01.2023 64 працівника із 235 працюють на умовах неповної зайнятості у зв`язку з низькими бізнесовими показниками. Діяльність корпоративного бізнесу взагалі не ведеться, так як цей напрямок було закрито ще в 2020 році попередніми акціонерами банку. За умов відсутності розвитку корпоративного бізнесу, відсутності чистого прибутку від результатів банківської діяльності за 8 місяців 2022 року, Правлінням Банку було прийняте рішення про зміну умов праці для [PERSON] . За результатами 2022 року фінансовий результат банку є від`ємним. Окрім цього, згідно планів на 2023 рік, його діяльність банку також очікується збитковою. 13.09.2022 банком виданий наказ №140-13/02-о/с «Про встановлення посадового окладу та встановлення неповного робочого часу [PERSON] », яким встановлено посадовий оклад в розмірі 30000 грн., а також позивача переведено на неповний робочий день тривалістю 1 година в день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Зміни умов праці були застосовані не тільки до [PERSON] і такі дії узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду щодо правомірності змін умов праці у зв`язку з наявністю змін в організації виробництва і праці. Зважаючи на вищезазначене, твердження позивача про те, що виключно до неї були застосовані несправедливі зміни умов праці є такими, що не відповідають дійсності, тому не повинні братись до уваги. Після поновлення на посаді директора департаменту корпоративного бізнесу на працівника розповсюджуються права та обов`язки з виконання його трудових функцій, передбачених посадовою інструкцією. Посадові обов`язки директора департаменту корпоративного бізнесу закріплені у відповідній посадовій інструкції, затвердженій Головою Правління АТ «Юнекс банк», з якою позивач була ознайомлена 08.10.2018. Відповідно до посадової інструкції основними функціональними обов`язками директора Департаменту корпоративного бізнесу є, зокрема: визначення поточних пріоритетів в діяльності департаменту корпоративного бізнесу та подання керівництву банку пропозицій щодо стратегічних напрямків роботи та шляхів досягнення поставлених цілей; розроблення планів та керівних матеріалів, створення можливості для майбутнього розвитку, формування інноваційної моделі розвитку в напрямку корпоративного бізнесу; здійснює планування діяльності департаменту корпоративного бізнесу, тощо. З моменту поновлення на посаді директора Департаменту корпоративного бізнесу [PERSON] не проявляла жодної ініціативи по питанню виконання своїх посадових обов`язків. Головною трудовою функцією, яка, на думку позивача, повинна нею виконуватись - це отримання доступу до баз даних клієнтів. Саме задля виконання цієї функції позивач скеровував службові записки на ім`я голови Правління банку та інших працівників. У зв`язку з тим, що прийняття на роботу [PERSON] відбулось за часів попередніх власників, чинне керівництво банку не могло об`єктивно оцінити її навички та професійну придатність, тому [PERSON] було доручено розробити стратегію напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану та, відповідно, керівництво очікувало отримати такі пропозиції. Задачі, що були поставлені Директору корпоративного бізнесу були зазначені у відповіді на службову записку від 22.11.2022, яка була направлена на електронну адресу. Станом на дату подання відзиву відповідач так і не отримав ні вказану стратегію ні план розвитку корпоративного бізнесу. Позивач 02.01.2023 скерувала чергову службову записку, у якій зазначала, що вона дослідила ринок корпоративних банківських послуг, здійснила аналіз ефективності роботи банківської системи в умовах воєнного часу, аналіз продуктової лінійки для корпоративних клієнтів та інше, при цьому так і не надала ні результатів своїх досліджень, ні документів, що від неї очікувались (стратегія, звіт про виконану роботу). Окрім цього, в черговий раз у своїй службовій записці від 02.01.2023 позивач просила надати їй доступи до всіх систем банку, що, в свою чергу свідчить про нехтування нею своїми посадовими обов`язками та про порушення трудової дисципліни. Також керівництво банку просило позивача надати звіт про виконану роботу за період з 27.07.2022 по 28.11.2022, станом на дату подання цього відзиву звіт про виконану роботу позивачем не надано. 20.12.2022 було оформлено акт про невиконання поставлених задач [PERSON] запропоновано надати письмові пояснення, які на дату подання цього відзиву позивачем надані не було. Замість того, були надіслані чергові службові записки з інформацією про неможливість виконання нею своїх посадових обов`язків у зв`язку з відключенням світла у період її робочого часу та пропозицією придбати генератор. 13.01.2023 головою Правління Банку за невиконання поставлених завдань, у зв`язку з відсутністю письмових пояснень щодо невиконання завдань керівництва, було видано №09-13-04-о/с «Про оголошення догани [PERSON] ». Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та неправомірними, а тому задоволенню не підлягають. Розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 123000 грн. є надмірним. Представник позивача адвокат Маринушкін А.Г. надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що збитки банку в 2021-2022 роках зменшувались, а в звітному кварталі 2022 року банк отримав прибуток. Позивач направляла банку численні звернення задля належної організації своєї роботи, проте банк створював умови для неможливості виконувати останньою своїх посадових обов`язків. Внаслідок порушення трудових прав позивачки настали негативні наслідки у її житті, що спричинило їй моральну шкоду. Розмір судових витрат становить 114800 грн. Позивач та її представник підтримали заявлений позов, підтвердили доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 24.01.2008 набув чинності колективний договір, укладений між трудовим колективом та адміністрацією АКБ «Юнекс». [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем в період з 05.04.2017 по 07.09.2020. 07.04.2017 головою Правління АТ «Юнекс банк» було затверджено посадову інструкцію директора Департаменту корпоративного бізнесу, з якою ознайомлена позивачка. На день звільнення з роботи позивач обіймала посаду директора Департаменту корпоративного бізнесу АТ «Юнекс банк». 26.07.2022 Подільським районним судом міста Києва було ухвалене рішення, згідно з яким [PERSON] була поновлена на роботі посаді директора Департаменту корпоративного бізнесу АТ «Юнекс банк», а наказ від 07.09.2020 №157-07-01-о/с про її звільнення був визнаний незаконним та скасований, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Рішення набрало законної сили 24.01.2023. 27.07.2022 АТ «Юнекс банк» видав наказ №114-27-01-о/с, згідно з яким [PERSON] було поновлено на роботі посаді директора Департаменту корпоративного бізнесу з 08.08.2022. 12.09.2022 відповідачем видано наказ №139-12-01-о/с «Про зміну істотних умов праці», яким змінено позивачці розмір оплати праці та режим роботи. 13.09.2022 відповідачем видано наказ №139-12-01-о/с «Про встановлення посадового окладу та встановлення неповного робочого часу [PERSON] », згідно з яким з 13.09.2022 позивачці встановлений посадовий оклад в розмірі 30000 грн. на місяць та неповний робочий день тривалістю 1 год. 20.12.2022 представниками відповідача складено акт про невиконання поставлених задач директором Департаменту корпоративного бізнесу [PERSON] , зокрема, не пізніше 02.01.2023 звіту про виконану роботу за період з 27.07.2022 по 28.11.2022, не пізніше 15.12.2022 стратегії напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану з детальним бізнес-планом реалізації такої стратегії. 30.12.2022 відповідач направив [PERSON] лист з вимогою не пізніше 01.12.2022 звіту про виконану роботу зва період з 27.07.2022 по 31.12.2022, не пізщніше 02.01.2023 надати письмові пояснення на акт про невиконання поставлених задач від 20.12.2022, не пізніше 15.01.2023 стратегії напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану з детальним бізнес-планом реалізації такої стратегії. 13.01.2023 на виконання розпорядження голови Правління вих. №01-2358 від 30.12.2022 [PERSON] , надала підготовлену стратегі корпоративного бізнесу в період воєнного стану в форматі презентації (18 слайдів). 13.01.2023 відповідачем видано наказ №09-13-04-о/с «Про оголошення догани [PERSON] », згідно з яким у зв`язку з невиконанням розпорядження голови Правління банку щодо підготовки та надання стратегії напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану з детальним бізнес-планом реалізації такої стратегії у встановлені строки, на підставі аналізу пояснювальної записки [PERSON] (вх.№124 від 11.01.2023) та висновку про відсутність поважних причин для належного виконання відповідного розпорядження голови Правління та обов`язків, покладених на неї трудовим договором, за порушення трудової дисципліни [PERSON] оголошено догану. Акт від 20.12.2022 позивач отримала разом з копією наказу про оголошення догани 13.01.2023. Станом на 01.04.2022, 01.09.2022, 01.12.2022 в АТ «Юнекс банк» вводились нові штатні розклади. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частинами 3, 4 ст. 32 КЗпП України встановлено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. \У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються згідно із Законом № 2136-IX від 15.03.2022\. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір (ст. 139 КЗпП України). Роботодавець повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, здійснювати заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню), уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту (ст. 141 КЗпП України). Частиною 1 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд відзначає, що позивач заперечувала, що в АТ «Юнекс банк» відбулись зміни в організації виробництва і праці (скорочення штату працівників), що мало для неї наслідком зменшення кількості робочого часу до 1 год. та відповідно зменшення розміру отримуваної заробітної плати за виконану роботу. Проте суд не погоджується з цими доводами позивачки, оскільки з аналізу наданих штатних розкладів станом на 01.04.2022, 01.09.2022, 01.12.2022 в АТ «Юнекс банк» вбачається, що кількість зменшувалась, робочий час працівників скорочувався, що свідчить про наявність змін в організації виробництва і праці. Зазначені зміни стосувались зменшення розміру робочого часу позивачки з 13.09.2022, про що вона була повідомлена відповідачем шляхом надання наказу від 13.09.2022 №139-12-01-о/с на ознайомлення. При цьому позивач погодилась на ці зміни та продовжила трудові відносини з відповідачем. Враховуючи приписи ч. 2 ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд вважає, що норми колективного договору, укладеного між трудовим колективом та адміністрацією АКБ «Юнекс», який набув чинності 24.01.2008, не діють в тій частині, яка суперечить нормам цього Закону. Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для визнання незаконними та скасування наказів АТ «Юнекс Банк» від 12.09.2022 №139-12-01-о/м «Про зміну істотних умов праці», від 13.09.2022 №140-13/02-о/с «Про встановлення посадового окладу та встановлення неповного робочого часу [PERSON] », а також стягнення стягнути з АТ «Юнекс Банк» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату, внаслідок зміни істотних умов праці за період з 13.09.2022 по дату ухвалення судового рішення. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення з АТ «Юнекс Банк» на користь [PERSON] моральної шкоди 100000 грн., оскільки ця вимога є похідною позовною вимогою та її задоволення залежало від задоволення вищенаведених позовних вимог, які є основними. Оскільки суд відмовив у задоволенні основних позовних вимог, то похідна вимога також не підлягає задоволенню. При цьому суд зауважує, що позивач обґрунтовувала стягнення моральної шкоди, посилаючись саме на порушення її прав внаслідок незаконності, на її думку, зміни істотних умов праці. Щодо вимог про скасування наказу АТ «Юнекс банк» від 13.01.2023 №09-13-04-о/с «Про оголошення догани [PERSON] » суд відзначає наступне. 20.12.2022 представниками відповідача складено акт про невиконання позивачкою поставлених задач не пізніше 02.01.2023 надати звіт про виконану роботу за період з 27.07.2022 по 28.11.2022, не пізніше 15.12.2022 надати стратегію напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану з детальним бізнес-планом реалізації такої стратегії. Проте з численної переписки між сторонами, яка здійснювалась за допомогою засобів електронного зв`язку, судом встановлено, що листом від 30.12.2022 відповідач поставив вимогу [PERSON] не пізніше 02.01.2023 надати письмові пояснення на акт про невиконання поставлених задач від 20.12.2022 та не пізніше 15.01.2023 надати стратегію напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану з детальним бізнес-планом реалізації такої стратегії. Зазначене свідчить про те, що відповідач змінив для позивача строк виконання поставлених завдань щодо розробки стратегію напрямів роботи з 15.12.2022 на 15.01.2023. При цьому 13.01.2023 позивач надала стратегію напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану (18 файлів), що не заперечувалось обома сторонами. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо якості розробленої позивачкою стратегії напрямів роботи корпоративного бізнесу в умовах воєнного стану з детальним бізнес-планом реалізації такої стратегії, оскільки її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за неякісне виконання завдання керівника банку, а за його невиконання. Проте наявність розробленої стратегії свідчить про виконання завдання у встановлені строки, при тому що наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності був виданий ще до спливу строку для виконання робочого завдання. Крім того, суд враховує, що акт про невиконання поставлених задач від 20.12.2022, в якому містилась пропозиція надати письмові пояснення щодо невиконання поставлених задач, позивач отримала разом з наказом про оголошення догани, що свідчить про порушення відповідачем процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, встановленої ч.1 ст. 149 КЗпП України, яка передбачає, що саме до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності відбулось з порушенням норм КЗпП, що має наслідком скасування наказу АТ «Юнекс банк» від 13.01.2023 №09-13-04-о/с «Про оголошення догани [PERSON] ». Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. за вимогу про скасування наказу про оголошення догани, оскільки позов в цій частині був задоволений. Решта судових витрат по оплаті судового збору позивачу за рахунок відповідача не відшкодовується, оскільки суд вімовив в задовленні іншої частини позовних вимог, за які він був сплачений.

Outcome: partial