Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, але продовжує навчання і потребує утримання від батьків. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2004 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . В 2019 року відповідач залишив сім`ю і 12 травня 2020 року рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Віповідач більше 20 останніх років як резидент проживає переважно у Чеській Республіції, займається підриємництвом за напрямком спеціалізовані будівельні та оздоблювальні роботи, мурування, для виконання підрядних робіт використовує найману працю, має у своєму підпорядкуванні бригади найманих працівників. Вказана діяльність приносить достатньо високий і стабільний дохід, про що їй достеменно відомо, як дружині, оскільки більше 15 років вони прожили разом. Крім основних заробітків від підприємницької діяльності, відповідач також отримує дохід від перепродажу транспортних засобів. 10 жовтня 2019 року між нею та відповідачем було укладено договір про сплату на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 300 доларів США, щомісяця, терміном до 31 червня 2020 року. Саме в цей період син з ініціативи чоловіка пішов навчатись в академічний ліцей-інтернат в м. Івано-Франківську в 9 клас на спеціалізацію «футбол». Однак згодом, через те, що син у сімейному спорі став на її бік, відповідач припинив підтримувати сина. Після закінчення строку дії договору [PERSON] відмовився від подальшої допомоги в утриманні неповнолітнього сина. Тому вона вимушена була вирішувати питання у спосіб звернення до суду. Рішенням Богородчанського районного суду від 04 серпня 2020 року з відповідача на її користь стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі п`яти тисяч гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. [INFO] сину виповнилось 18 років. З того часу жодної допомоги від батька син не отримував. 17 серпня 2023 року син [PERSON] після здобуття освітньо-професійного ступеня молодшого бакалавра, був зарахований на навчання до відокремленого структурного підрозділу «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України», куди вступив на денну форму навчання за освітнім ступенем бакалавр. Згідно договору про надання освітньої послуги №116п від 09 серпня 2023 року, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України» та позивачем для здобуття освіти [PERSON] загальна вартість платної освітньої послуги складає 49 800 грн., із них: за 2023-2024 навчальний рік - 16600 грн.; за 2024-2025 навчальний рік - 16600 грн.; за 2025-2026 навчальний рік - 16600 грн. При цьому витрати, пов`язані з навчанням та проживанням сина є значними, такі витрати самостійно нести не спроможна. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на період навчання сина, оскільки має достатній заробіток, немає інших утриманців. З огляду на викладене, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, позивачка просила позов задовольнити, ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 10000 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] , до закінчення навчання, починаючи з дня досягнення ним повноліття, тобто з [INFO] . Представник відповідача 15 листопада 2023 року подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач заявлені вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову. Зазначив, що повнолітній [PERSON] не потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, оскільки виїхав проживати у Чеську Республіку, там працює на заводі з виробництва пластикових деталей для салонів легкових автомобілів. При цьому [PERSON] веде марнотратний, на його думку, спосіб життя, відвідує нічні клуби, а кошти, які позивачка намагається стягнути з відповідача потрібні для забезпечення саме такого способу життя. Відповідно до повідомлення відокремленого структурного підрозділу «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України» [PERSON] навчальний процес особисто не відвідує, йому надана можливість навчатися за допомогою дистанційних технологій. У відповіді на відзив, позивачка на спростування доводів відповідача повідомила, що син дійсно в липні 2023 року приїхав відвідати її у Чеській Республіці, де вона періодично працює. Крім того, син намагався зустіртись з батьком та обговорити свої подальші життєві перспективи. Однак, внаслідок випадкової втрати документів, що посвідчують особу, до часу їх поновлення не міг повернутись в Україну і змушений був залишитись проживати там до моменту виготовлення консульською установою паспорта. При цьому, навчальним закладом за таких обставин було погоджено тимчасову можливість відвідувати навчальні заняття та виконувати навчальну програму з використанням дистанційних технологій. Доводи представника відповідача стосовно марнотратного та розгульного способу життя [PERSON] вважає безпідставними, не обгрунтованими та аморальними. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених у заяві та відповіді на відзив підстав та просила їх задовольнити. Вказала, що витрати на утримання сина під час навчання є значними, оскільки освіта сина тісно пов`язана із спортивними досягненнями, тому він потребує не лише забезпечення витрат на своє існування (утримання житла, харчування, проїзд до місця навчання, тощо), але і на можливість реалізовувати свої спортивні досягнення. Попри те, що докладає усіх зусиль, самостійно утримати сина їй важко. Доводи відповідача про те, що він в лютому 2024 року, безпосередньо перед винесенням судового рішення у справі подав листа до реєстраційного органу магістрату міста Плзень Чеської Республіки про призупинення господарської діяльності, вважає способом введення суду в оману, оскільки такий самий прийом відповідач використав попередньо при розгляді справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, і поновив реєстрацію відразу після винесення судом рішення. Також вважає, що посилання на неналежний стан здоров`я відповідача не спростовує можливості батька надавати допомогу синові, оскільки ішемічна хвороба серця та захворювання колінного суглоба виникли не тепер, мали місце раніше, що не позбавляло можливості відповідача працювати, отримувати доходи від діяльності, яка пов`язана не стільки з його фізичною працею, а із виконанням ним управлінських та розпорядчих функцій. Про рівень доходів відповідача свідчить його майновий стан. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, які викладені у відзиві. Вказав на його безпідставність, оскільки обов`язок утримувати повнолітнього сина пов`язується законом не лише із потребою отримувача матеріальної допомоги, але із можливістю батька надавати таку допомогу. Відповідач внаслідок погіршення стану здоров`я припинив займатись господарською діяльністю, потребує додаткових витрат на забезпечення свого лікування. Крім того, син відповідача є дорослим і спроможний самостійно докладати зусиль до свого матеріального забезпечення. За інформацією відповідача у період перебування [PERSON] на території Чеської Республіки він працював і мав самостійний заробіток. Батько придбав для нього житло в м.Івано-Франківську, яке акож може давати пасивний дохід. Тому просив у задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що дійсно в липні 2023 року, завершивши здобуття освіти за рівнем молодшого бакалавра, подав документи до вузу для продовження навчання з метою отримати закінчену вищу освіту. Ще до розриву стосунків між батьками, тато підтримував його у виборі професії, обіцяв сприяти його розвитку і освіті. Однак, внаслідок того, що він підтримав матір у сімейних спорах, батько відвернувся від нього. Влітку 2023 року на канікулах він приїхав до Чеської Республіки аби відвідати матір та зустрітись з батьком. Але батько контакту з ним уникав. Через втрату паспорта вимушений був залиишитись у Чеській Республіці до моменту виготовлення нового документу, тому перший семестр відвідував заняття та виконував навчальну програму дистанційно. В даний час повернувся до України і відновив стаціонарне навчання. Можливості поєднувати навчання з роботою на даний час немає, оскільки навчання за графіком розпочинається о 12 год., а також його фах поєднаний з необхідністю систематично відвідувати спортивні тренування, брати участь у змаганнях. Крім того, з метою отримання професійних навичок реабілітолога, він залучений до занять у Благодійній організації "Світла Надія" де займається з дітьми із інвалідністю. Разом з матір`ю проживає у квартирі, яка придбана обома батьками та оформлена на його ім`я, але витрати на утримання житла, комунальні послуги несе мати. Крім того, заняття спортом потребують посиленого харчування, придбання спортивного одягу та інвентарю. Тому підтримав позов матері про стягнення з батька коштів на своє утримання на час до завершення ним навчання. Заслухавши пояснення учсників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 09 вересня 2004 року у відділу РАГСУ Надвірнянського міськвиконкому, було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №115. За час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . 12 травня 2020 року рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області по справі №338/927/19 шлюб між сторононами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. 10 жовтня 2019 року між сторонами було укладено договір про сплату на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 300 доларів США, щомісяця, терміном до 31 червня 2020 року. 04 серпня 2020 року рішенням Богородчанського районного суду з [PERSON] на корист [PERSON] було стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі п`яти тисяч гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років і відповідач з того моменту припинив надавати будь-яку допомогу на утримання сина. Відповідно до довідки №10 від 17 серпня 2023 року, виданої відокремленим структурним підрозділом «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України», встановлено, що [PERSON] зарахований на навчання до вищезазначеного коледжу на денну форму навчання за освітнім ступенем бакалавр на основі освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра за кошти фізичних осіб та/або юридичних осіб (наказ 81-с від 08 серпня 2023 року). Згідно з договору №261/12Б від 07 серпня 2023 року про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України» та позивачем для здобуття освіти [PERSON] , останній зарахований на навчання до вищезазначеного коледжу на 1 курс, денну форму навчання за освітньо-професійною програмою 017 фізична культура і спорт, для здобуття освітньо-професійного ступеня бакалавр. З дослідженого договору про надання платної освітньої послуги №116п від 09 серпня 2023 року, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України» та позивачем для здобуття освіти [PERSON] загальна вартість платної освітньої послуги складає 49 800 грн., із них: за 2023-2024 навчальний рік - 16600 грн.; за 2024-2025 навчальний рік - 16600 грн.; за 2025-2026 навчальний рік - 16600 грн. Відповідно до копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 23 серпня 2023 року позивачкою сплачено вартість навчання [PERSON] у коледжі фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України», відповідно до умов Договору від 09 серпня 2023 року за перший семестр 2023-2024 навчального року у розмірі 8300 грн. Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України закріплено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Оцінюючи аргументи учасників провадження, суд виходить з того, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом встановлено, що витрати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись, починаючи з досягнення ним повноліття несе виключно мати. Нею оплачено вартість навчання, вона несе витрати на забезпечення життєвих потреб сина. Вимушене тимчасове перебування [PERSON] за межами країни і виконання навчальної програми з використанням дистанційних технологій протягом першого семестру навчання, не змінює того факту, що він продовжує навчання з метою отримання фаху, професії, яка забезпечить в подальшому готовність до самостійного життя. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] працює та має самостійний достатній заробіток і не потребує допомоги батьків не підтверджений в ході судового розгляду, хоч суд надавав можливість та час за клопотанням сторони подати такі докази. При цьому сам [PERSON] не приховував, що намагався, перебуваючи на території Чеської Республіки, знайти підробіток, але не маючи документів, лише кілька разів зміг мати випадковий підробіток. Відповідач, на думку суду, маючи можливість подати належні документи про свій майновий стан, зокрема декларацію про доходи від підприємницької діяльності на територіїї Чеської Республіки, з метою довести свою заявлену ним неспроможність сплачувати аліменти, не подав суду про це належних доказів. Суд не приймає як доказ такого факту поданий відповідачем 05.02.2024 року лист до Магістрату міста Плзень про призупинення господарської діяльності, оскільки він свідчить лише про волевиявлення самого відповідача, яке може бути ним змінено у будь-який час. Сам факт постійного проживання [PERSON] на території Чеської Республіки, придбання та утримання житла, транспорту, відомості про які є у матеріалах справи, свідчить про достатній рівень його матеріального забезпечення. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина, суд виходить з принципу розумності і справедливості. Так, розмір аліментів, відповідно до вимоги закону, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а у випадку з повнолітнім сином - для забезпечення його розумних витрат пов`язаних з забезпеченням житєвих потреб під час навчання. Мінімальний рекомендований розмір аліментів закон взначає на рівні розміру прожиткового мінімуму. На думку суду, виходячи із майнового стану сторін, стану здоров`я платника аліментів, інших обставин, встановлених при розгляді справи та потреб сина, який продовжує навчання, аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] слід визначити у розмірі 5000 грн. В такому ж розмірі відповідач сплачував аліменти під час навчання сина до серпня 2023 року. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір судового збору у даній справі відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" становить 1073,60 грн., від сплати якого позивачка звільнена. Враховуючи, що позов задоволено частково - на 50 %, то з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 536,80 грн. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Попри те, що обидві сторони заявили, що понесли витрати на правову допомогу, належних доказів на підтвердження розміру таких витрат суду не подано. Тому обгрунтованих підстав для стягнення (розподіл) за результатом розгляду справи витрат на правову допомоги суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial