Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

08.11.2023 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що наказом № 1417 від 17.07.1979, після закінчення навчання у Запорізькому ТУ № 1, її було прийнято машиністом крану металургійного виробництва до цеху виливниць на металургійний завод «Запоріжсталь», де вона пропрацювала упродовж до 26.07.2016 року та була звільнена з підстав статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Загальний стаж на підприємстві Відповідача-2 у важких та шкідливих умовах праці складає понад 36 років. Починаючі з 01.08.2016 року за наказом № 669 від 31.07.2016 її було прийнято машиністом крану металургійного виробництва до механослужби до ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод». Згідно розпорядження № 95 від 17.06.2021 року мене було звільнено за власним бажанням, з підстав статті 38 КЗпП України. Загальний стаж роботи [PERSON] у важких та шкідливих умовах праці на підприємстві Відповідача-1 складає біля 5 років. Згідно первинного медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 25.05.2021 року за № 956 їй було встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої- другої стадії), група В.Л-Н другого ступеня. 2. Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебральним периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулярним синдромом (L4, L5, S1, С6, С7), помірними статико-динамічними порушеннями хребта на фоні ретроспондилолістезу С5, стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. 3. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). За даними санітарно-гігієничної характеристики умов праці, складеної Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області від 27.04.2021 року за № 08/03.2-11/4579 підтверджено її працю у шкідливих та небезпечних умовах праці на обох підприємствах за професією машиніста крану металургійного виробництва понад 43 роки. Тобто її робоче місце машиніста крану металургійного виробництва як цеху виливниць і ливарного цеху на ПАТ «Запоріжсталь», так і механослужби у ТОВ «ЗЛМЗ», при зміні роботодавця територіально та по завданням виробничого процесу і професійним обов`язкам, залишилося без змін. Згідно первинного висновку ОМСЕК № 1 від 02.08.2021 її визнано особою з інвалідністю третьої групи та встановлено 60% працездатності без строку переогляду. Також рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування за рекомендацією лікаря профпатолога, лікаря лор, пульмонолога, невролога та сімейного лікаря, і санаторно- курортне лікування за наявності ф.070/у. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 70000,00 грн. та вважає, що саме така сума, буде адекватною тій моральній шкоді, яка була спричинена в результаті професійного захворювання, а також достатньою і справедливою для хоча б часткового відновлення фізичного здоров`я і приведення його морального стану в норму. Просить, з урахуванням часу роботи на підприємствах відповідачів, стягнути з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» не менше ніж 45000 грн., з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» не менше ніж 25000 грн. Ухвалою суду від 22.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 21.12.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» - адвоката Бузівської Н.М. на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала та зазначила, що за весь період роботи на підприємстві Відповідач 1 не приховував тяжкість та шкідливість технологічного процесу, натомість Позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці Позивач користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями. Позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони Відповідача 1, обов`язкові медичні огляду проходив та за результатами яких його було визнано здоровим та придатним до роботи. Зі свого боку Відповідач 1 завжди дотримувався покладених на нього обов`язків, тому Позивачем не доведена вина Відповідача 1 у спричиненні моральної шкоди. Представник відповідача вважає, що сума моральної шкоди не відповідає критеріям розумності і справедливості та безпідставно завищена. Крім того, представник відповідача зауважив, що підприємство є податковим агентом, при виплаті суми відшкодування моральної шкоди самостійно обчислює та утримує суми податків і зборів, вважає, що платником такого податку залишається сам Позивач. 21.12.2023 року від представника відповідача ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - адвоката Бузівської Н.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зауважила, що професійне захворювання виникло на іншому підприємстві. Так, Позивач звільнився з ПАТ «Запоріжсталь» 31.01.2018 у зв`язку із переведенням у ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод». На момент працевлаштування Позивач був здоровий та придатний до роботи, професійних захворювань, що виникло раніше при роботі на підприємстві Відповідача 2 виявлено не було, отже відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача 2 моральної шкоди. Інші докази, які підтверджують факт виникнення у Позивача професійного захворювання через дії підприємства, відсутні. Відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічних процесів. Позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони Відповідача 2. З боку Відповідача 2 санітарно-побутове забезпечення відповідало вимогам нормативно-правових актів, працівники завжди забезпечувалися засобами індивідуального та колективного захисту. Зазначене свідчить про недбале ставлення Позивача до свого здоров`я та матеріальний інтерес до вирішення цієї справи. Тому вважає, що спірних правовідносин слід застосувати ч. 2 ст. 1193 ЦК України. Представник відповідача вважає, що суму моральної шкоди не відповідає критеріям розумності і справедливості та безпідставно завищена. Також представник Відповідача зауважив, що 23.05.2020 суми на відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати. 29.12.2023 на адресу суду від Позивача надійшла відповідь на відзиви Відповідачів, згідно якої остання не погоджується із запереченнями Відповідачів, вважає доводи безпідставними. Наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання Позивачка не з`явилася. Від представника позивачки - адвоката Огійченко Є.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. На фіксації процесу не наполягає. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» та ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» Бузівська Н.М. у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що наказом № 1417 від 17.07.1979 [PERSON] було прийнято машиністом крану металургійного виробництва до цеху виливниць на металургійний завод «Запоріжсталь», де вона пропрацювала упродовж до 26.07.2016 року та була звільнена з підстав статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. З 01.08.2016 року за наказом № 669 від 31.07.2016 позивачку було прийнято машиністом крану металургійного виробництва до механослужби до ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод». Згідно розпорядження № 95 від 17.06.2021 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням, з підстав статті 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-15). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 25.05.2021 року за № 956, виданого Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» [PERSON] було встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої- другої стадії), група В.Л-Н другого ступеня. 2. Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебральним периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулярним синдромом (L4, L5, S1, С6, С7), помірними статико-динамічними порушеннями хребта на фоні ретроспондилолістезу С5, стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. 3. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 20-21). За даними санітарно-гігієничної характеристики умов праці, складеної Головним управління Держпраці у Запорізькій області від 28.04.2021 року робочі міста [PERSON] на ТОВ «ЗЛМЗ» та на ПАТ «Запоріжсталь» вважати з шкідливими та важкими умовами праці, що відповідає Списку 2 п. 2 пільгового пенсійного забезпечення (а.с. 15-19). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.06.2021, хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (37 років), в умовах дії шкідливих виробничих факторів на ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» (04 роки 10 місяців). Причиною виникнення отриманих [PERSON] професійних захворювань є наявність на її робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» та на ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 Акту) (а.с. 22-29). Згідно первинного висновку ОМСЕК № 1 від 02.08.2021 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності та встановлено 60% працездатності без строку переогляду. Також рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування за рекомендацією лікаря профпатолога, лікаря лор, пульмонолога, невролога та сімейного лікаря, і санаторно- курортне лікування за наявності ф.070/у (а.с. 30-31). Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно зі ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] в період тривалого часу роботи на підприємствах відповідачів, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримала ряд професійних захворювань, в результаті чого їй 02.08.2021 р. встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 60 % безстроково. Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод». Представником відповідачів факт встановлення професійних захворювань позивачці [PERSON] внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на їх підприємствах фактично не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підприємствами не оскаржувався. Твердження представника Відповідачів про те, що позивачка була обізнана із шкідливими умовами праці, погодилася на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржилася, за результатами періодичних медичних оглядів визнавалася придатною для роботи за професією, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачкою робіт у шкідливих умовах праці та її обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. При цьому, суд враховує, що причиною професійного захворювання позивачки [PERSON] є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу. Доводи представника Відповідачів про здійснення підприємствами ряду компенсаційних заходів, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивачку. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків. Визначення позивачки придатною для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у неї хронічних професійних захворювань і, відповідно, відповідальність підприємств за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. Як встановлено судом та відображено у медичному висновку ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 25.05.2021 року, позивачці встановлений діагноз професійних захворювань. Інвалідом третьої групи із встановленням 60 % втрати працездатності позивачка визнана 02.08.2021 року. Саме з цього моменту у неї виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені в п. 4.1 рішення від 27.01.2004р., справа №1-рп/2004, суд вважає, що вже сам по собі факт ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків і встановлення втрати працездатності, незалежно від його ступеня, свідчить про заподіяння позиваці [PERSON] моральної шкоди. Крім того, обставини справи свідчать про те, що позивачка втратила професійну працездатність, погіршилося її здоров`я, вона втратила особисті здібності, змінився уклад її життя, вона відчуває душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям незахищеності, страху і неспокою за своє здоров`я, а також через необхідність лікування. Доводи представника Відповідачів про необхідність застосування до спірних правовідносин вимог ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якою передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, суд вважає безпідставними. Так, суду не було надано належних та допустимих доказів грубої необережності позивачки, яка б спровокувала виникнення захворювання, або призвела до погіршення стану її здоров`я. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивачки, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивачки, погіршення її здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих нею захворювань, внаслідок яких вона визнана інвалідом 3 групи з втратою 60 % професійної працездатності безстроково, вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушена витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивачки та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Суд зауважує що, сам факт втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Суд також враховує значимість здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, бере до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивачки, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки моральну шкоду в загальному розмірі 60000,00 грн, розподіливши її пропорційно до її стажу роботи на вказаних підприємствах. Так, загальний стаж роботи позивачки на обох підприємствах із шкідливими умовами праці становить 41 рік 11 місяців, з них на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» 37 років, а на ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» лише 4 роки 10 місяців. Тому, з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь [PERSON] слід стягнути моральну шкоду в сумі 45000,00 гривень, задовольнивши позов у цій частині у повному обсязі, а з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод», зважаючи на незначний стаж роботи на даному підприємстві - 15000,00 гривень. Саме такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає достатнім та співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачці. На підставі викладеного, позов [PERSON] в цій частині слід задовольнити частково. При ухваленні рішення суд відхиляє доводи представника відповідачів про необхідність зазначення у рішенні про те, що податки стягуються у відповідності до норм податкового законодавства, чинного на момент виконання рішення суду, виходячи з наступного. Так, згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як в межах заявлених вимог. Позивачкою при формулюванні власних вимог не було зазначено про необхідність враховувати податки та збори при обрахування суми моральної шкоди, навпаки остання просила визначити розмір шкоди без її подальшого оподаткування, тому суд не може виходити за рамки заявлених позовних вимог. Як було зазначено раніше, саме загальна сума - 60000 гривень, яка стягується пропорційно з двох відповідачів, співвідноситься із глибиною страждань позивачки, тому підлягає стягненню на її користь. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», пропорційно до розміру стягнутої моральної шкоди. Так, з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 690,11 грн, а з ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» у сумі - 230,07 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial