Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , про стягнення компенсації в рахунок виплати вартості частки в об`єкті спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2015 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . За час перебування в зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти подружжя, ними було придбано майно, а саме: транспортний засіб марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску, причіп марки «ПГМФ 8921», 2017 року випуску, VIN номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . З приводу вищевказаного майна між сторонами є спір, у добровільному порядку поділити це майно не бажають. Виходячи з викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску в розмірі 1/2 частини від середньої ринкової вартості даного транспортного засобу, що складає 116\~105, 00 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4240, 00 грн. та витрати на оплату послуг експерта товарознавця у розмірі 4000, 00 грн. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2023 залишено без розгляду клопотання про призначення експертизи, залишено без розгляду частину позовних вимог, ухвалено продовжити розгляд справи з урахуванням зміни предмету позову. 01.05.2023 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач погоджується з позовом в частині вимог щодо майна транспортного засобу «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску. Інших заяв по суті спору не надходило. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, позов визнає. Враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, в редакції змінених позовних вимог, суд у відповідності до ст. ст. 178, 258, 263, 265 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 листопада 2015 року, що видно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 844. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської обл., актовий запис № 19. Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. За час перебування у шлюбі подружжям придбано наступне майно: транспортний засіб марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску, причіп марки «ПГМФ 8921», 2017 року випуску, VIN номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що підтверджується реєстраційними документами. Згідно відповіді № 13С23 від 01.02.2023, складена судовим експертом товарознавцем Пилипенко О.С., середня ринкова вартість транспортного засобу марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску, станом на 01.02.2023, становить 232\~210 грн. 00 коп. Суд вирішує позовні вимоги лише в частині спірного транспортного засобу марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску. В судовому засіданні також установлено, що між сторонами існує спір з приводу спільного майна. Добровільно поділити автомобіль марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску, сторони не можуть. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Згідно положень ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. До майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, відноситься: майно, набуте у шлюбі (за винятком речей індивідуального користування); доходи, отримані кожним із подружжя (заробітна плата, пенсія, стипендія тощо); речі, придбані для одного із подружжя для професійних занять (музичні інструменти, лікарське устаткування, оргтехніка тощо). Статтею 57 СК України визначено, що\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте до шлюбу; майно, набуте у шлюбі на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте у шлюбі за кошти, які належали їй чи йому особисто; житло, набуте у шлюбі внаслідок його приватизації; земельна ділянка, набута у шлюбі внаслідок приватизації; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги (суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню); кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала та відшкодування завданої моральної шкоди; страхові суми за обов`язковим чи добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, які були особистою приватною власністю кожного з подружжя; майно, набуте за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (за рішенням суду); якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів, і кошти, які належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю; якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів). Статтею 61 СК України\~передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Норми статей 57, 60, 61, 70 Сімейного кодексу України встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Отже, у разі поділу спільного майна подружжя, презюмується, що все майно подружжя, яке набуте ними за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Проте цю презумпцію може спростувати у встановленому порядку будь-яка сторона у справі, надавши докази того, що певне (конкретне) майно є її особистою власністю. За положеннями ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Матеріалами справи доведено, що транспортний засіб марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний у період шлюбу, за спільні кошти, набуті в інтересах сім`ї. Ураховуючи, що транспортний засіб марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску, є неподільною річчю, зареєстрований та фактично перебуває у володінні та користуванні [PERSON] , суд вважає можливим у порядку поділу цього майна присудити грошову компенсацію його частки у розмірі 1/2 вартості транспортного засобу, на користь [PERSON] . При цьому слід виходити із реальної, дійсної ринкової вартості даного транспортного засобу, що встановлена експертним шляхом. З цього слідує, що половина вартості вказаного транспортного засобу складає суму у розмірі 116\~105, 00 грн., яка підлягає присудженню на користь [PERSON] , тобто з [PERSON] слід стягнути грошові кошти у розмірі 116\~105, 00 грн. на користь позивача. Суд враховує, що відповідач визнає позовні вимоги, що узгоджується із засадами добровільності поділу майна, відповідно до норм ст. ст. 57, 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у праві спільної сумісної власності на майно-транспортний засіб марки «МАЗ 437041-222» 2008 року випуску в розмірі частини від середньої ринкової вартості даного транспортного засобу, що складає 116\~105, 00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1816, 61 грн. належить стягнути з відповідача. Також суд вважає можливим стягнути з відповідача доведені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4240, 00 грн. за складання позовної заяви, підготовку документів, та правової позиції у суді. Щодо витрат на огляд транспортного засобу та визначення його вартості, то враховуючи предмет спору, оцінка вартості спірного транспортного засобу має істотне значення для правильного вирішення спору, тому з огляду на визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про можливість також стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на експертне дослідження вартості автомобіля, у розмірі 4000, 00 грн. Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, тому вони підлягають до задоволення. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 57, 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved