Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Рішенням Комсомольського\~міського суду\~Полтавської області\~від 16.01.2024\~позовні вимоги\~ [PERSON] задоволено. Визнано виконавчий напис вчинений 23.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 3835, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості в розмірі 36 177 грн 86 коп., таким, що не підлягає виконанню. 22.01.2024 представником позивача [PERSON] подано до суду заяву щодо вирішення\~питання про\~розмір судових\~витрат,\~питання про\~стягнення яких\~не було\~вирішене у сумі 4\~610 грн. 40 коп. з них: судовий збір за подання позову 1\~073 грн. 60 коп. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 536 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3\~000 грн. 00 коп. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.01.2024 вищевказана заява прийнята та призначена до розгляду у судовому засіданні на 30.01.2024 о 11 год. 00 хв. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Рішенням Комсомольського\~міського суду\~Полтавської області\~від 16.01.2024\~позовні вимоги\~ [PERSON] задоволено. Визнано виконавчий напис вчинений 23.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 3835, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості в розмірі 36 177 грн 86 коп., таким, що не підлягає виконанню. Так, при ухваленні судом вказаного рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме з витрат на правову допомогу та судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено, що рішенням суду по даній справі задоволено вимоги позивача. Позивачем у справі було понесено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1610 грн. 50 коп., що складається з судового збору за позовну заяву 1\~073 грн. 60 коп., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 536 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією № 2017339 від 23.11.2023 та на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги, Договором про надання правової (правничої) допомоги від 17.11.2023, Додатковим Договором від 16.06.2023, Пам`яткою клієнта до договору від 17.11.2023 та актом № 1 приймання-передання виконаних робіт та рахунком № 1 від 22.01.2024, які були долучені до вищевказаної заяви. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Визначаючи це питання, за встановлених обставин, суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 3 000 грн. 00 коп. та витрати на судовий збір у сумі 1 073 грн. 60 коп. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 536 грн. 80 коп. Таким чином, оскільки при ухваленні судом рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved