Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 117\~466,00 грн та судового збору у сумі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14.10.2013 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем укладено кредитний договір №GP-5237075 на підставі якого [PERSON] отримала кредит у сумі 22880,00 гривень. ПАТ «Перший Український міжнародний банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» що підтверджується випискою та Статутом. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 22.04.2019 року в розмірі 117466,00 грн, з яких: 17427,61 грн\~заборгованість за кредитом; 2619,61 грн \~заборгованість за процентами; 20225,62 \~заборгованість за комісією., 77193,16 штрафні санкції. Позивач зазначив, що ним було направлено письмову вимогу (повідомлення) відповідачеві, однак, у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Вважаючи свої права порушеними, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом і просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 117\~466 грн та понесені судові витрати. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 16.06.2019 року зазначену позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито спрощене позовне провадження. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15.10.2019 зазначену позовну заяву було задоволено в повному обсязі. 17.12.2021 від відповідача до Ленінського районного суду м. Полтави надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.02.2023 зазначену заяву було задоволено та скасоване заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15.10.2019. 05.05.2023 відповідачем надано відзив на позовну заяву, вважає позовну заяву необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню з огляду на таке. 14.10.2013 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем укладено кредитний договір №GP-5237075 на підставі якого [PERSON] отримала кредит у сумі 22880,00 гривень, в тому числі на загальні споживчі цілі - 20000,00 грн, в оплату договору страхування 2880,00 грн (розмір комісії за обслуговування кредиту 2,60%, процентна ставка 10% річних). За вказаним договором на її банківський рахунок було перераховану кошти у сумі 20000,00 грн. З листопада 2013 по серпень 2014 року нею було внесено кошти для погашення кредиту загальною сумою 13\~060,00 грн, останній платіж здійснено 18.08.2014, після чого у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем вона перестала вносити платежі для погашення заборгованості по кредиту. Зазначає, що в період з 20.12.2018 по 11.11.2019 на розгляді Октябрського районного суду м. Полтави, перебувала справа, де оскаржувався виконавчий напис нотаріуса вчинений для стягнення заборгованості по цьому договору, тобто по тому ж самому договору, по якому подано позовну заяву. Отже, в той самий час коли розглядалася справа з тим самим предметом та підставами, позивач звернувся до іншого суду м. Полтави з позовною заявою до того самого відповідача, ввівши суд в оману. Також, вважає що кошти стягнуті з неї в примусовому порядку за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15.10.2019 в сумі 7\~934,62 грн, підлягають поверненню, як стягнуті незаконно. Крім того, вважає строк позовної давності пропущеним, оскільки останній платіж по кредиту було здійснено 18.08.2014, враховуючи це просила суд застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні позову, а також, стягнути с позивача понесені судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2023, до провадження судді Ткачука Ю.А. передано цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Полтави Ткачука Ю.А. від 28.07.2023 справи прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.10.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Заявою позивача від 06.11.2023 зазначені в ухвалі недоліки було усунено. 20.12.2023 від відповідачки надійшли пояснення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати з мотивів, викладених у раніше поданому відзиві та з врахуванням такого. У період з 20.12.2018 по 11.11.2019, під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса КМНО Хара Н.С. від 06.06.2018 №4880 (ВП №56769255) з неї була фактично стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 4\~814,79 грн. Зазначений виконавчий напис було визнано таким що не підлягає виконанню. Після чого, на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. по ВП №61552088, на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15.10.2019, яке вже скасовано, з заробітної плати відповідачки, на користь позивача було стягнуто кошти в сумах: у період з серпня 2021 по грудень 2021 10\~588,81 грн., травень 2023 1560,43 грн. Враховуючи викладене, відповідачкою на погашення Кредитного договору №GP-5237075, від 14.10.2013 виданого на суму 22\~880,99 грн, фактично стягнуто коштів в сумі 29\~113, 27 грн, тобто більше ніж сума отриманого кредиту без врахування виконавчих зборів і платежів. 24.01.2024 заявою представника позивача надано виписку по рахунку [PERSON] та новий розрахунок заборгованості станом на 22.01.2024 відповідно до якого сума заборгованості становить 42980,44, з яких 5277,37 грн заборгованість по сумі кредиту, 6038,89 грн заборгованість по процентам, 20\~225,62 заборгованість по комісії, 11\~440,00 грн неустойка за порушення збов`язань по кредиту. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просив суд судовий розгляд даної справи провести без участі представника банку на підставі наявних у справі доказів та матеріалів позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 14.10.2013 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем укладено кредитний договір №GP-5237075 на підставі якого [PERSON] були надані кредит на загальні цілі у сумі 20000,00 гривень, розмір комісії за обслуговування кредиту 2,60%, розмір процентної ставки 10% річних та страхова премія в оплату договору страхування 2880,00 грн строком на 48 місяців. З умовами надання кредиту, графіком погашення кредиту відповідач ознайомилася, що засвідчила власними підписами. Також договором визначено графік платежів з 15.11.2013 по 15.10.2017 року. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту кредитного договору №GP-5237075 від 14.10.2013 року встановлено, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що згодна з публічною пропозицією АТ «Банк Ренесанс Капітал» на укладення угоди про надання споживчого кредиту. У оферті та акцепті визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Відповідно до п. 6.2. Розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які підписано [PERSON] , за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/ або сплати процентів та/ або комісії у терміни, що передбачені графіком платежів та/ або іншим чином визначені відповідно до кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Застосування штрафів, передбачених цим пунктом, здійснюється в другий день від дати прострочення, передбаченої Графіком платежів. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобов`язань, за порушення яких він передбачений, і так само не звільняє його від обов`язку понад суму штрафу у повному обсязі відшкодувати банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, в тому числі будь-які витрати, що були понесені банком у зв`язку із стягненням заборгованості з позичальника за кредитним договором (відправка листів чи інших повідомлень (в т.ч. електронних) про необхідність погашення простроченої заборгованості, судові витрати, витрати на оплату юридичних та посередницьких послуг щодо стягнення заборгованості тощо). Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань у зв`язку з чим утворилася заборгованість. З наданої банком виписки з рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконував неналежним чином, а саме добровільно сплачувала відповідні платежі до серпня 2014 року, після чого жодних, з усіх передбачених платежів, на користь позивача не здійснювала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. За правилами ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Відповідно до статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів (протокол №82 від 12.09.2019 р.) АТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол №68 від 14.03.2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Бан к Ренесанс Капітал» (рішення №2 від 14.03.2015 року). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №GP-5237075 від 14.10.2013 року, розмір заборгованості станом на 22.04.2019 року становив 117466 грн, з яких: 17427,61 грн\~заборгованість за кредитом; 2619,61 грн \~заборгованість за процентами; 20225,62 грн \~заборгованість за комісією., 77193,16 грн штрафні санкції. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором кредиту №GP-5237075 від 14.10.2013 року, позивач направив на адресу позичальника письмове повідомлення, яке датоване 13.04.2018, про виконання зобов`язань за укладеним договором з вимогою повернення боргу в строк не пізніше 30 днів з дня отримання даного повідомлення. За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням частини першої статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Як встановлено з матеріалів справи, позивач заявляє що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв`язку з чим станом на 22.04.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 117466 грн, з яких: 17427,61 грн\~заборгованість за кредитом; 2619,61 грн \~заборгованість за процентами; 20225,62 грн \~заборгованість за комісією., 77193,16 грн штрафні санкції. Згідно з ч.1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач належними та допустимими доказами не обґрунтував наявність у відповідачки обов`язку сплатити 77\~193,16 грн. неустойки за порушення зобов`язань по кредиту, оскільки з наданої виписки неможливо встановити яким саме чином здійснено розрахунок такої неустойки, з чого вона складається та порядок її обрахування. За змістом кредитного договору №GP-5237075 від 14.10.2013 року відповідач погодилася з умовою про комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2,60% (п. 2.4. Договору) або 594,88 грн. щомісяця як зазначено у Графіку платежів. Відповідно до п. 4.2. Розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків в редакції, які підписано [PERSON] , за обслуговування кредиту позичальник щомісячно сплачує комісію у розмірі, встановленому в пропозиції, від початкової суми кредиту, перерахованої банком згідно з цим розділом (база розрахунку комісії). Відповідно до п. 4.5. Розділу 2 Загальних умов за переказ коштів одноразово сплачується разова комісія, яка розраховується у відсотках від суми кредиту, що надається на загальні споживчі цілі або з метою оплати товару, в залежності від мети надання кредиту. Сплата разової комісії здійснюється за рахунок коштів кредиту у дату його надання. З 18 серпня 2014 року позивачем не здійснювались добровільні платежі відповідно до графіку платежів, погодженого між сторонами, а відповідно не сплачувалися передбачені кредитними договором суми за кредитом, комісією та процентами. Отже, на підставі повного та всебічного дослідження наданих сторонами доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про неналежне виконання [PERSON] кредитного зобов`язання в частині несплати суми кредиту, комісії та процентів за договором №GP-5237075 від 14.10.2013 року. Вирішуючи заяву відповідачки про застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. За умовами п. 9.1 Розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків в редакції, які підписано [PERSON] , сторони домовилися, про те, що відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність за спорами, що виникають із кредитного договору, а саме відшкодування збитків, сплати неустойки (штрафів, пені) встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, сторони, укладаючи кредитний договір №GP-5237075 від 14.10.2013 року погодили трирічний строк позовної давності. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За умовами п. 8.1. Розділу 2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які підписано [PERSON] , банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та відповідно сплати процентів, комісії тощо, а позичальник зобов`язаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення банком відповідного повідомлення в будь-якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором: 8.1.2. прострочення встановлених кредитним договором термінів погашення частини кредиту та/ або сплати процентів та/ або комісії - більше ніж на 1 місяць та/ або у сумі, що перевищує 5% суми кредиту та/ або яке призводить до заборгованості за кредитним договором у сумі, що перевищує суму кредиту на 10%. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Письмову вимогу (повідомлення) до [PERSON] позивач направив 13.04.2018 року за вих. №1348, тобто через 3,5 роки після того, як довідався про порушення свого права та виникнення права вимоги на дострокове виконання простроченого зобов`язання. Судом встановлено з виписки з рахунка [PERSON] по договору №GP-5237075 від 14.10.2013 року, та не заперечується сторонами, що відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує з серпня 2014 року. Тобто, відповідно до правил ч. 5 ст. 261 ЦК України та п. 8.1. Розділу 2 Загальних умов, у АТ «ПУМБ» виникло право вимоги до відповідачки з моменту прострочення встановлених кредитним договором термінів погашення частини кредиту та/ або сплати процентів та/ або комісії - більше ніж на 1 місяць, тобто з вересня 2014 року. Відповідно до відмітки на позовній заяві АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] 31.05.2019 року, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності, погодженого сторонами. За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись за строковими платежами за основною сумою кредиту (тіло), комісією та процентами за користування кредитом за договором №GP-5237075 від 14.10.2013 року з 31 травня 2016 року. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 15.11.2013 по 31.05.2016 а саме: за кредитом у сумі 8266,01 грн, за процентами у сумі 1907,45 грн, за комісією 10112,26 грн, на загальну суму 20285,72 грн, заявлені поза межами позовної давності. Відтак, сума заборгованості за договором №GP-5237075 від 14.10.2013 року станом на дату подання позову, з урахуванням строків позовної давності становить: за кредитом 9161,60 грн., за процентами 712,15 грн, за комісією 10\~112,26 грн, а разом 19986,01 грн.. Відповідачем у поясненнях до позовної заяви зазначено, що за виконавчими провадженнями №56769255 від 25.07.2018 та №61552088 від 06.04.2020 з доходів [PERSON] примусово стягувались кошти. Так за період з 20.12.2018 по 11.11.2019 на користь АТ «ПУМБ» було стягнуто 4\~814,79 грн, а за період з за період з серпня 2021 по лютий 2022 було стягнуто 10\~588,81 грн, за травень 2023 1560,43 грн. Всього, в рамках зазначених виконавчих проваджень з позивача було стягнуто 16964,03 грн. На підтвердження зазначених перерахувань, позивачем додано оригінали та копії звітів про погашення заборгованості згідно виконавчого провадження №56769255 від 25.07.2018 та виконавчого провадження №61552088 від 06.04.2020. Відповідно до звіту про погашення заборгованості згідно виконавчого провадження №56769255 від 25.07.2018, виданого КП «Полтававодоканал» вбачається що станом на 31.01.2023, підприємством, з заробітної плати [PERSON] , за період з липня 2018 по січень 2019 року, було утримано кошти на загальну суму 4\~814,79 грн. Згідно з випискою по рахунку [PERSON] , наданою позивачем, погашення заборгованості згідно виконавчого провадження №56769255 від 25.07.2018 з метою виконання виконавчого напису нотаріуса КМНО Хара Н.С. від 06.06.2018 №4880 (ВП №56769255) за період з липня 2018 по січень 2019 року, погашено суму боргу на загальну суму 4\~273,37 грн. Згідно виконавчого напису нотаріуса КМНО Хара Н.С. від 06.06.2018 №4880 (ВП №56769255), пропонувалось стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у суму 44\~544,45 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 18833,15 грн, прострочена заборгованість за комісією 22485,10 грн, прострочена заборгованість за процентами 3226,20 грн. При зверненні до суду 31.05.2019 позивач фактично просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 117466,00 грн, з яких: 17427,61 грн\~ заборгованість за кредитом; 2619,61 грн \~заборгованість за процентами; 20225,62 \~заборгованість за комісією, 77193,16 штрафні санкції. Отже, судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем було враховано платежі стягнуті у виконавчому провадженні №56769255 при примусовому виконанні виконавчого напису. Відповідно до копії звіту про погашення заборгованості згідно виконавчого провадження №61552088 від 06.04.2020, виданого КП «Полтававодоканал», вбачається що підприємством, з заробітної плати [PERSON] , за період з серпня 2021 по листопад 2021 було утримано кошти на загальну суму 6 508,72 грн. З виписки по рахунку [PERSON] наданої позивачем, встановлено, що в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого провадження №61552088 від 06.04.2020, за період з 08.09.2021 по 12.06.2023 з заробітної плати відповідачки було стягнуто кошти на загальну суму 12149,24 грн. Отже, судом встановлено, що внаслідок примусового виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15.10.2019 з [PERSON] в рахунок погашення боргу за кредитним договором №GP-5237075 від 14.10.2013 було стягнено 12149, 24 грн. Оскільки судом встановлено, що сума заборгованості за договором №GP-5237075 від 14.10.2013 року станом на дату подання позову, з урахуванням строків позовної давності становить разом 19986,01 грн, тому з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню 7836,77 грн. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо сплати судового збору. Згідно з матеріалами справи, при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Позовні вимоги позивача задоволені частково на 6,67%. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) судовий збір у розмірі 128,13 грн. (1921х6.67%), який сплачений при подачі позову. Щодо витрат на правову допомогу. Частинами 1-2\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем на підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги від 02.05.2023, розрахунок компенсації витрат на правову допомогу від 19.12.2023 та квитанцію від 02.05.2023 №б/н на суму 10000,00 грн. Оцінивши надані відповідачем докази, суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу, які вже сплачені, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру. Позовні вимоги позивача задоволені частково на 6,67%. Отже, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) сплачені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 667,00 грн. (10000х6.67%).

Outcome: partial