Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС»), представник Сечко С.В. (а.с.28), звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 38 045,42 грн. та судовий збір - 2 481,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 47953а0к3 від 07 квітня 2020 року, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «BMW 320і», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 11 червня 2020 року в м. Києві по вул.Бальзака, 51/34 сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «RENAULT LOGAN VAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «BMW 320і», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Унаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року у справі 754/7684/20 водія автомобіля «RENAULT LOGAN VAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у даній дорожньо-транспортні пригоді. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT LOGAN VAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за договором-полісом № АО5607454 у ПАТ «НАСК ОРАНТА», інформація розміщена на веб-сайті - https://policy-web.mtsbu.ua. У позові вказується, що страхувальник своєчасного звернувся до позивача із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 87 406,37 грн.. ПАТ «НАСК ОРАНТА» за полісом, за вирахуванням зносу, виплатило на користь позивача 49 360,95 грн., а тому страхове відшкодування, яке має виплатити відповідач позивачу, становить різницю - 38 045,42 грн. (87 406,37-49 360,95-10 000). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 січня 2023 року направлено запити до Державної міграційної служби України про надання інформації щодо останнього відомого місця проживання/перебування [PERSON] , [INFO] (а.с.34). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року здійснено запити до Міністерства соціальної політики України про надання інформації щодо останнього відомого місця проживання/перебування [PERSON] , [INFO] (а.с.41, 42). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 червня 2023 року справу передано для розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудність, за останнім відомим місцем проживання відповідача [PERSON] , [ADDRESS] (а.с.55,56). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2023 року головуючою суддею визначено суддя А.В.Слободянюк (а.с.61). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва суду від 22 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с.65,66). За відомостями Електроного раєстру територіальної громади м.Києва «ГІОЦ/КМДА» останнє відоме місце проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.64). Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялась за останнім відомим місцем проживання. Поштове відправлення суду на адресу відповідачу [PERSON] повернулось до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (69). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ст.279 ЦПК України. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались, фіксування судового засідання про проводилось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 47953а0к3 від 07 квітня 2020 року, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «BMW 320і», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5-12). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року (справа № 754/7684/20) встановлено, що 11 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) о 17:00 год. в м.Києві по вул.Бальзака, 51/34 за участю автомобіля «RENAULT LOGAN VAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «BMW 320і», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Унаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у даній ДТП визнано [PERSON] , який керував транспортним засобом з порушенням п.13.1 Правил дорожнього руху України, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладанням штрафу (а.с.4). Відповідно до полісу № АО5607454 станом на 11 червня 2020 року відносно транспортного засобу, «RENAULT LOGAN VAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] цивільно-правова відповідальності власника транспортного засобу застрахована у ПАТ «НАСК ОРАНТА» (а.с.26). Власник пошкодженого автомобіля «BMW 320і», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] 11червня 2020 року звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з повідомленням про настання події та заявою про виплату страхового відшкодування за договором (а.с.15,16). Відповідно до ремонтної калькуляції від 26 червня 2020 року, загальна сума ремонтних робіт склала 87 406,37 грн. (а.с.18,19). Згідно із страховим актом від 26 червня 2020 року № АRХ2580532 сума страхового відшкодування становить 80 669,37 грн. (а.с.22,21). На виконання умов договору страхування, ПрАТ «СК «АРКС» виплатило страхове відшкодування у розмірі 80 669,37 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 682374 від 30 червня 2020 року (а.с.25). Як вбачається із платіжного доручення № 37816 від 26 липня 2020 року ПАТ «НАСК ОРАНТА» сплатила ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 49 360,95 грн. (а.с.27). Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами статті 1191 ЦК України. З наведеного слідує, що до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У зв`язку з вищевикладеним, позивач в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1194 ЦК України, набув права зворотної вимоги до відповідача, як винуватця ДТП. Відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язаннями. Отже, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статті 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., сплата якого документально підтверджено випискою від 23 серпня 2022 року про зарахування судового збору до спеціального фонду бюджету України (а.с.60). На підставі викладеного,

Outcome: approved