Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує, що 19 липня 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу з відповідачем народилось двоє доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2021 року шлюб між ними було розірвано. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на двох дітей в розмірі 6 000 грн 00 коп. з моменту подачі позову до суду та до досягнення кожною дитиною повноліття Ухвалою суду від 21.11.2023 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання. 26.12.2023 відповідачем подано відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 3 000 грн 00 коп. 08.02.2024 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі 4 000 грн 00 коп. Від представника відповідача, 08.02.2024 надійшла заява, згідно якої відповідач визнає позовні вимоги з урахування заяви про зменшення позовних вимог. Просить розгляд справи здійснювати без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підлягають до задоволення, з огляду на таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 19 квітня 2010 року, актовий запис № 905, у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 31 липня 2012 року, актовий запис № 2040, у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено поняття прожиткового мінімуму як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд, враховуючи фактичні обставини справи, визнання відповідачем позову, з огляду на рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає, що є усі підстави позов про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2 000 грн 00 коп на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд також враховує ту обставину, що обов`язок по утриманню дітей лягає на плечі обох батьків, які відповідно до ст.180 СК зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, а також те, що при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову до суду в сумі 536, 80 грн.

Outcome: approved