Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 768020 грн. 20 коп., яка складається з 696020 грн. 20 коп. реальних збитків та 72000 грн. упущеної вигоди, моральну шкоду у розмірі 150000 грн., а також судові витрати. Мотивував позовні вимоги тим, що 28 листопада 2022 року о 21 год. 23 хв. на 530 км + 600 м автодороги М-06 «Київ-Чоп» відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Вольво» номерний знак [NUMBER] з причіпом марки «Менсі» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , транспортного засобу марки «МАН» номерний знак [NUMBER] з причіпом марки «Стак» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] , та автомобіля марки «БМВ» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 850 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 150000 грн. Водночас, згідно звіту № 23836 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, який був виконаний оцінювачем [PERSON] , встановлено вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка складає 846020 грн. 20 коп. Крім цього зазначив, що упущена вигода, внаслідок вищевказаної ДТП, становить 72000 грн., оскільки [PERSON] не могла виконати покладені на неї зобов`язання, передбачені договором оренди транспортного засобу, внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній події з вини [PERSON] . Зауважив, що позивачу також завдано моральної шкоди, що виразилось у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна, розмір яких оцінила в сумі 150000 грн. Крім цього, долучив до матеріалів позову заяву про письмове опитування відповідача у якості свідка та клопотання про витребування доказів. З огляду на вказане просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 27 листопада 2023 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 27 листопада 2023 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено. 28 листопада 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. В підготовче судове засідання 29 листопада 2023 року о 09 год. 00 хв. сторони та їх представники не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача [PERSON] подав цього ж дня клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав долучені до матеріалів позову заяву та клопотання, просив такі задовольнити. Ухвалою підготовчого\~судового засідання\~від 29\~листопада 2023\~року відмовлено\~у задоволенні\~заяви та\~клопотання представника\~ [PERSON] \~про письмове\~опитування відповідача,\~як свідка,\~та витребування\~доказів. Закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 12 лютого 2024 року. В судове засідання 12 лютого 2024 року о 09 год. 00 хв. сторони та їх представники не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача [PERSON] у вказаний день подав клопотання, згідно мотивів якого позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, а розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року відповідача визнано винним у вчиненні 28 листопада 2022 року о 21 год. 23 хв. на 530 км + 600 м автодороги М-06 «Київ-Чоп» ДТП за участю автомобіля під його керуванням та транспортного засобу відповідача, накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 850 грн. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «МАН» номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вказане, винуватість відповідача у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову та моральну шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Відтак, саме відповідач несе майнову відповідальність за завдану шкоду. За п.\~22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з\~п.\~9.4\~ст.\~9\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Матеріалами справи стверджується, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про страхове відшкодування № 30017 ОЦВ від 30 листопада 2023 року, позивач звернулась до страхової компанії відповідача для виплати страхового відшкодування. Страховим актом № 23836/1 розраховано суму страхового відшкодування, яка становить 152600 грн. без врахування франшизи, 150000 грн. з врахуванням розміру франшизи. Розпорядженням № 23836/1/1 вирішено перерахувати страхове відшкодування в розмірі 150000 грн. на рахунок позивача [PERSON] . З роздруківки про зарахування грошових коштів на банківську карту від 11 січня 2023 року вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу 150000 грн. страхового відшкодування. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Звітом № 23836 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеним оцінювачем [PERSON] 20 грудня 2022 року, встановлено наступні вартісні показники. Ринкова вартість транспортного засобу марки «МАН» номерний знак [NUMBER] складає 590476 грн. 80 коп. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 2226493 грн. 29 коп. Вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складає 846020 грн. 20 коп. Розмір заподіяного матеріального збитку власнику вказаного автомобіля складає 590476 грн. 80 коп. Звітом про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу № 270/12/22, який складено 19 грудня 2022 року оцінювачем [PERSON] , утилізаційна вартість вищевказаного транспортного засобу становить 192938 грн. 67 коп. За ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, транспортний засіб марки «МАН» номерний знак [NUMBER] вважається фізично знищеним. З врахуванням вищевикладеного, матеріальна шкода, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинна складати 590476 грн. 80 коп., що з врахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 150000 грн., утилізаційної вартості вищевказаного транспортного засобу у розмірі 192938 грн. 67 коп., становить 247538 грн. 13 коп. З договору оренди транспортного засобу, укладеного 24 травня 2022 року між [PERSON] та ТзОВ «КОНКОР АҐРІ ТРАНС», посвідченого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Пришко О.О., вбачається, що позивач надала в оренду ТзОВ «КОНКОР АҐРІ ТРАНС» транспортний засіб марки «МАН» номерний знак [NUMBER] з причіпом марки «Стак» номерний знак [NUMBER] за плату в розмірі 72000 грн. Позивач покликається на те, що оскільки транспортний засіб марки «МАН» номерний знак [NUMBER] пошкоджено з вини [PERSON] , вона не може виконати зобов`язання за вищевказаним договором, а як наслідок отримати плату за оренду. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення протиправної поведінки особи (боржника); збитків, заподіяних такою особою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 04 липня 2011 року у справі № 3-64гс11 та постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 908/2261/17, від 31 липня 2019 року у справі № 910/15865/14 та від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20). При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18). Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18). Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2019 року у справі № 908/2486/18, від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/3669/19, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт завдання збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 72000 грн., необґрунтовано їх розмір, не доведено реальної можливості отримання визначених нею доходів, тобто, що ці доходи не є абстрактними, а дійсно були б нею отримані, не долучено доказів на підставі яких мала здійснюватись, або була здійснена оплата, а також будь-яких актів виконаних робіт/наданих послуг, якими підтверджувалося б виконання для ТзОВ «КОНКОР АҐРІ ТРАНС» договору оренди, причини невиконання такого в частковому, або повному обсязі. Таким чином, суд не має можливості встановити дійсність оплати ТзОВ «КОНКОР АҐРІ ТРАНС» на користь позивача 72000 грн. на підставі договору оренди від 24 травня 2022 року, а як наслідок спричинення останній майнової шкоди у виді упущеної вигоди. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Що стосується стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 150000 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В силу ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи наведені обставини, суд частково погоджується з покликаннями представника позивача про те, що внаслідок ДТП [PERSON] була завдана моральна шкода. Так, очевидно, що знищення транспортного засобу викликає гострі душевні страждання, які неможливо визначити у грошовому вимірі. Аналогічно докладання позивачем додаткових зусиль для відновлення порушеного права, що призводить до порушення нормального способу життя також завдало моральної шкоди. Визначаючи розмір грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду, суд враховує характер правопорушення, глибину і тривалість душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а тому,

Outcome: partial