Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати за [PERSON] право власності на (одну четверту) частку належної [PERSON] , трикімнатної квартири загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22 березня 1996 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира загальною площею 67,3 кв.м. розташована за адресою: [ADDRESS] . 30 жовтня 1993 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] та після одруження отримала прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік - [PERSON] , але остаточно оформити її не встиг бо помер [INFO] . На час смерті [PERSON] в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] , належала частина в порядку приватизації та 1/4 частина в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , а загалом 3/4 частини які в порядку спадкування за заповітом на праві власності були визнані за [PERSON] по рішенню Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2011 року справа № 2-974/11р.Позивач є сином [PERSON] , а [PERSON] не була матір`ю позивача, вона була його мачухою. Позивач більше 10 років користується квартирою за адресою: [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі, натомість місцезнаходження відповідача невідоме. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, представник позивача надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2023 р. позовну заяву залишено без руху. надано строк для усунення недоліків. У вказаний в ухвалі строк позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.09.2023 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2023 закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. На підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22 березня 1996 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира загальною площею 67,3кв.м. розташована за адресою: [ADDRESS] . 30 жовтня 1993 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] та після одруження отримала прізвище « [PERSON] » що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] виданим 30 жовтня 1993 року Комінтернівським відділом РАЦС м. Харкова. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть смерть [NUMBER] виданим 22 вересня 2008р. Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть смеріъ [NUMBER] виданим 27 січня 2010р. Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області. Згідно довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» вих. № 1284 від 16 червня 2023р. за архівними матеріалами бюро (станом на 31.12.2012р.) право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано по праву приватної спільної сумісної власності в цілому за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22 березня 1996 року б/н про що внесено запис в реєстрову книгу 23 під реєстровим № 3124/23 від 10.04.1996р. Таким чином, на час смерті [PERSON] в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] , частина належала в порядку приватизації та 1/4 частина в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] , а загалом частини які в порядку спадкування за заповітом на праві власності були визнані за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2011 року справа № 2-974/11р. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 11 листопада 1969 року Палацом новонароджених м. Харкова в якому [PERSON] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що до об`єктів нерухомого майна № 340087012 від 23.07.2023р. квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,3кв.м., житловою площею 40,5кв.м. належить в 3/4 частинах [PERSON] на підставі рішення суду серія та номер 2-974/11р, виданого 30.12.2011р. Харківським районним судом Харківської області. Згідно Технічного паспорту виготовленого ФОП [PERSON] [INFO] на квартиру у будинку квартирного типу розташовану за адресою: [ADDRESS] зазначена квартира має загальну площу 67,3кв.м., житлову площу 40,5кв.м. та складається з трьох житлових кімнат. Відповідно до Довідки виданої ФО-П [PERSON] 19 червня 2023р. виданої на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] самочинні перебудови, перепланування в квартирі відсутні. Суду надано банківські квитанції про сплату комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] , з 2012 р. по теперішній час. За відомостями Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 23.11.2023 №796/01-16/П після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених у судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яку успадкував після смерті батька [PERSON] . Друга частка квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за померлою [INFO] дружиною батька позивача [PERSON] . Натомість, син [PERSON] - [PERSON] звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжував відкрито, безперервно володіти часткою квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] , що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] ніхто не отримував, крім того, відповідачем жодних заперечень щодо позову не надано, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю та доходить висновку про доведеність вимог позивача у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved