Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

17.10.2023 позивачі [PERSON] та [PERSON] , інтереси яких представляє адвокат Макух А.В., звернулися до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та 24.11.2023 року з заявою про уточнення позовних вимог, в якому просять суд стягнути з відповідача на користь позивачів на кожного по 20 100,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди. Також просять вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.01.2023 мала місце ДТП, де водій транспортного засобу марки «Mitsubishi L200», д.н.з. [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті яких останній загинув на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». 08.03.2023 року позивачі через свого представника звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди. У серпні 2023 року відповідач виплатив позивачам страхове відшкодування у розмірі 40 200,00 грн. на двох. Листом від 14.08.2023 року відповідач повідомив, що сума страхового відшкодування зменшується на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачі вважають таке рішення відповідача незаконним, оскільки відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Тому позивачі просять стягнути різницю невиплаченого страхового відшкодування по 20 100,00 грн. на кожного з позивачів та стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 19.10.2023 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 13.11.2023 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю, з огляду на те, що кримінальне провадження за фактом даної ДТП було закрито, так як причиною такої ДТП були дії пішохода. Так, покійний [PERSON] у момент ДТП був у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, а саме у темну пору доби під час дощу не виділив себе і поза межами пішохідного переходу перебігав проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Вказане, на переконання відповідача, дає підстави для застосування положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України та п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також враховуючи ту обставину, що ДТП трапилося через невідповідність дій пішохода вимогам Правил дорожнього руху України, характеру його дій (нехтування правилами безпеки руху), обставин завдання шкоди (водій транспортного засобу діяв відповідно до вимог Правил дорожнього руху України і його дії не перебували у причинно-наслідковому зв`язку із заподіяною шкодою) та настанням, у зв`язку з цим його цивільно-правової відповідальності, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану (перебування у стані алкогольного сп`яніння), страховиком було прийнято правомірне рішення про здійснення виплати страхового відшкодування в загальному розмірі 40 200,00 грн. Ухвалою суду від 11.01.2024 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, які наведені у позовній заяві, зауважила, що необережні дії потерпілого не є підставою для зменшення розміру відшкодування, оскільки розмір страхового відшкодування визначається спеціальним Законом України. Підтвердила, що позивачі частково отримали страхове відшкодування у загальному розмірі 40200,00 грн. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Мамедова І.Р. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 19.01.2023, на автодорозі Н-09 в м. Яремче Івано-Франківської області відбулась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участі транспортного засобу марки «Mitsubishi L200», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , а відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті, причинами смерті останнього зазначені: закрита травма живота, розрив печінки та гостра крововитрата (а.с.14-16). За наслідками даної ДТП було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12023090000000026 від 20.01.2023, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.13). Постановою слідчого - заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту ГУНП в Івано-Франківській області від 31.05.2023 кримінальне провадження за №12023090000000026 від 20.01.2023 було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. У вказаній постанові також зазначено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необережних дій пішохода [PERSON] (а.с.25-31). Відповідно до інформаційної довідки про склад сім`ї потерпілого [PERSON] , він одружений не був, дітей не має, родичами першого ступеня споріднення померлого є: батько - [PERSON] , [INFO] та мати - [PERSON] , [INFO] (а.с.21,22). Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Mitsubishi L200», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» згідно полісу №208797580 (а.с.23). ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування», діючи в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (а.с.11-12) в загальному розмірі 80 400, грн., розмір відшкодування [PERSON] - 40 200,00 грн. (відшкодування моральної шкоди - ст. 27 Закону), розмір відшкодування [PERSON] - 40 200,00 грн. (відшкодування моральної шкоди - ст. 27 Закону). Однак, листом від 14.08.2023 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» повідомила, що страхове відшкодування за вищевказаним випадком склало 40 200,00 грн., з яких: 20 100,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, спричиненої [PERSON] , 20 100,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, спричиненої [PERSON] , так як було розподілено згідно п.36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.32). Позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали страхове відшкодування у загальному розмірі 40 200,00 грн., що не заперечувалося представником позивачів. Вважаючи відмову у решті виплати страхового відшкодування незаконною, позивачі звернулися до суду з даним позовом. Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 27.3. цього закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня 2023 року становить 6700,00 грн. Відтак, враховуючи те, що застрахований відповідачем транспортний засіб завдав моральну шкоду батькам покійного пішохода [PERSON] , то така шкода підлягає відшкодуванню у визначеному законом розмірі, а саме - 80 400,00 грн. У межах даної справи сторони не доводили перед судом та не посилалися на те, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому такі аргументи судом не оцінювалися. Разом з тим, відповідач вказував, що загальна сума моральної шкоди не підлягає повному відшкодуванню на підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України, з огляду на те, що мала місце груба необережність потерпілої особи, а повинна бути зменшена на половину відповідно до положень п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оцінивши такі доводи, суд дійшов висновку про їх безпідставність, з огляду на таке. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає, що оскільки спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у п. 27.3. ст. 27 визначено, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, то такий розмір не може бути зменшений. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 24.11.2021 по справі № 342/709/20 це мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди. Тому, на переконання суду, незважаючи на те, що груба необережність потерпілого [PERSON] мала місце у даній ДТП, яка проявилися у тому, що у момент ДТП останній був у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, а саме у темну пору доби під час дощу не виділив себе і поза межами пішохідного переходу перебігав проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, така обставина не дозволяє зменшити розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який визначений у п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є мінімально гарантованим розміром, встановленим законом. Відтак, положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що: «42. Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали. Застосовуючи положення ст. 36 Закону при здійсненні страхової виплати, страховик не врахував, що моральна шкода в цій справі не завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, а тому підстави для застування абзацу 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні розміру моральної шкоди. За вказаних обставин, твердження відповідача, що при визначенні суми страхового відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати вину потерпілого, є хибним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме у розмірі 80 400,00 грн. на двох, а для кожного по 40 200 грн. Тому, суд має стягнути різницю, яка становить 20 100,00 грн. на кожного з позивачів, оскільки такі вимоги є законними та обґрунтованими. Одночасно з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Так як позивачі були звільнені від сплати судового збору в момент подання даного позову, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави за наслідками вирішення справи. Як зазначено у ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги, а мінімальна ставка судового збору станом на момент подання даного позову становила 1073,60 грн., за кожну позовну вимогу, то стягненню підлягає судовий збір, який у загальному розмірі становить 2147,20 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то представником позивачів в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, заявлено усну заяву про те, що відповідні докази на підтвердження розміру таких витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved