Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08 листопада 2023 року надійшла позовна заява КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання в розмірі 29 258,08 грн., з яких: основний борг у розмірі 11 648,72 грн.; 3% річних у розмірі 1 102,34 грн.; інфляційні витрати у розмірі 5 196,37 грн., пеня у розмірі 11 310,65 грн., а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 01 жовтня 2005 року між МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» та [PERSON] , фізичною особою-підприємцем у період з 17 квітня 2002 року по 26 грудня 2018 року, було укладено договір про постачання теплової енергії. З положень Договору слідує, що послуги з постачання теплової енергії надавало КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР. Однак, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 28/12 від 27 липня 2016 року «Про надання дозволу на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» об`єктів і мереж теплопостачання», акту приймання - передачі об`єктів і мереж теплопостачання, КП «Теплоенерго» отримало від КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» засоби для теплопостачання приміщень відповідача. У зв`язку із невиконанням відповідачем покладеного договором обов`язку із оплати послуг з постачання теплової енергії виникла заборгованість у розмірі 11 648,72 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 листопада 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 10 листопада 2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху. Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 15 листопада 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 15 листопада 2023 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 01 жовтня 2005 року між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» та [PERSON] , яка була фізичною особою-підприємцем у період з 17 квітня 2002 року по 26 грудня 2018 року, було укладено договір про постачання теплової енергії. З положень договору слідує, що послуги з постачання теплової енергії надавало КП «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради. Однак, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 28/12 від 27 липня 2016 року «Про надання дозволу на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» об`єктів і мереж теплопостачання», акту приймання - передачі об`єктів і мереж теплопостачання, КП «Теплоенерго» отримало від КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» засоби для теплопостачання приміщень відповідача. Наведені обставини призвели не лише до заміни сторони-кредитора, але й зумовили неможливість подальшого виконання Комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» обов`язків з теплопостачання об`єктів за Договором, оскільки виконання зазначених функцій в повній мірі перейшли до КП «Теплоенерго». На підставі зазначеного, відповідачу було запропоновано укласти додаткову угоду до договору, предметом якої є зміна енергопостачальної організації та внесення відповідних змін до основного договору в частині його сторін та їх реквізитів. Повідомлення про зміну енергопостачальної організації та додаткову угоду було вручено нарочно представнику відповідача, що підтверджується підписом на повідомленні. Так, відповідачем було прийнято три примірники додаткової угоди до договору, однак, на час звернення до суду додаткова угода відповідачем не підписана та на адресу позивача не повернута. Відповідно до п. 3.4. додаткової угоди, у разі неотримання новою енергопостачальною організацією підписаної угоди або обґрунтованих заперечень в її підписанні на протязі 30 днів з дня її отримання, додаткова угода вважається погодженою. Відповідно до ч. 2 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Оскільки відповідач продовжила отримувати теплопостачання від позивача, нею було здійснено звернення до позивача про направлення їй рахунків на електронну адресу, а також підписано ряд актів прийому-передачі теплової енергії. В свою чергу, відповідно до положень додаткової угоди, КП «Теплоенерго» є новою енергопостачальною організацією та набуває прав і обов`язків, належних енергопостачальній організації за основним договором, укладеним зі споживачем і стає стороною за основним договором. Права, зобов`язання та відповідність за основним договором переходять до нової енергопостачальної організації в тому обсязі, в якому вони належали енергопостачальній організації (п. 1.1.4. додаткової угоди). Згідно з п. 1.1.6. додаткової угоди при наявності дебіторської заборгованості, енергопостачальна організація має право користуватися правами за основним договором. З урахуванням вищевикладеного, додаткова угода до договору вважається погодженою, а КП «Теплоенерго» набуло усіх прав та обов`язків сторони виконавця за основним Договором. Невиконання Відповідачем покладеного на неї чинним законодавством та Договором обов`язку із оплати послуг з постачання теплової енергії, порушує право Позивача на належне отримання оплати послуг. В даному випадку договір був укладений із суб`єктом підприємницької діяльності (приватним підприємцем) і пов`язаний він був з її підприємницькою діяльністю, оскільки опалювальне приміщення на момент укладання договору було комп`ютерним клубом, а пізніше зоомагазин (п.5.2. договору, заява від 07 листопада 2018 року). Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських об`єднань, 26 грудня 2018 відповідач припинила свою підприємницьку діяльність. Відповідно до ст. 52 Цивільного Кодексу України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Також відповідно до ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення. Частиною 9 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплює, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Отже, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Суб`єкт підприємницької діяльності (навіть ліквідований, як у даному випадку) відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці. Отже, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася відповідною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. Однак, в ході розгляду справи № 904/6861/21, Господарський суд Дніпропетровської області дійшов висновку, що оскільки відповідач припинила господарську діяльність як підприємець до моменту виникнення заявленої у даному позові заборгованості, спір не пов`язаний, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася відповідною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Відповідно до п.3.2.5. Договору споживач зобов`язалась письмово сповіщати енергопостачальну організацію про зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів тощо, а також про зміну користувачів приміщень та теплових мереж споживача (субспоживачів) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених змін. На виконання умов Договору, споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а енергопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах. Зазначений Договір набув чинності з моменту підписання та діяв до 01 жовтня 2008 року (п. 11.1 Договору), але відповідно до п 11.4, вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Оскільки жодних заяв про припинення Договору не надходило, договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами. Споживачем послуг у зазначеному нежитловому приміщенні за договором є саме іідповідач на підставі свідоцтва про право власності від 23 жовтня 2002 року. Згідно зі ст. 20 ЗУ «Про теплопостачання», тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством. Тарифи, згідно яких формувались рахунки відповідача затверджені постановами НКРЕКП № 2257 від 30 листопада 2020 року, № 632 від 07 березня 2020 року, № 90 від 14 січня 2020 року, № 1733 від 10 грудня 2018 року. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до п. 3.2.2. договору споживач зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені умовами цього договору. Згідно п. 5.2. договору, облік споживання теплової енергії здійснюється приладом обліку за адресою: [ADDRESS] Комп`ютерний клуб «Non Stop». Згідно п. 5.5 Договору, соживач, що має прилади обліку, щомісячно передає до Енергопостачальної організації звіти про фактичне споживання теплової енергії. Кількість фактично спожитої теплової енергії зафіксована в Актах споживання теплової енергії, копії яких додаються. Пунктом 7.2 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується Акт здачі-приймання теплової енергії (далі Акт) за відповідний розрахунковий період (в двох примірниках). Відповідно до п.3.1.5 у разі порушення Енергопостачальною організацією умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Згідно п.3.1.6 Договору споживач також має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законом. Відсутність будь-яких звернень (претензій) від споживача, а також факт підписання більшості Актів, є підтвердженням отримання ним послуг від Енергопостачальної організації в повному обсязі та його згоди з відомостями, викладеними в Актах та рахунках. Згідно п. 7.4. договору, остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку, який направляється енергопостачальною організацією. Враховуючи викладене, з урахуванням вихідних днів, датою початку порушення зобов`язання є: -за листопад 2019 року 12.12.2019 (рахунок та Акт вручені 06.12.2019); -за грудень 2019 року 30.01.2020 (рахунок та Акт вручені 24.01.2020); -за січень 2020 року 18.02.2020 (рахунок та Акт вручені 11.02.2020); -за лютий 2020 року 12.03.2020 (рахунок та Акт вручені 06.03.2020); -за березень 2020 року 16.04.2020 (рахунок та Акт вручені 10.04.2020); -за квітень 2020 року 19.05.2020 (рахунок та Акт вручені 12.05.2020); -за листопад 2020 року 16.12.2020 (рахунок та Акт вручені 10.12.2020); -за грудень 2020 року 20.01.2021 (рахунок та Акт вручені 14.01.2021); -за січень 2021 року 23.02.2021 (рахунок та Акт вручені 16.02.2021); -за лютий 2021 року 12.03.2021 (рахунок та Акт вручені 06.03.2021); -за березень 2021 року 14.04.2021 (рахунок та Акт вручені 08.04.2021); -за квітень 2021 року 18.05.2021 (рахунок та Акт вручені 11.05.2021). Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 1 ст. 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2\~ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, встановлено, що відповідач отримувала послуги з теплопостачання, але не сплачувала належним чином за надані послуги з теплопостачання у належному їй на праві власності нежилому приміщенні, а тому позовні вимоги КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості за теплопостачання в розмірі 29 258,08 грн., з яких: основний борг у розмірі 11 648,72 грн.; 3% річних у розмірі 1 102,34 грн.; інфляційні витрати у розмірі 5 196,37 грн., пеня у розмірі 11 310,65 грн. є обґрунтованими. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved