Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах позивачів 11.12.2023 звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної державної адміністрації про визнання недійними розпорядження Городоцької РДА № 465 від 20.07.2001 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,5009 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №085538 виданого 15.08.2001 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 465 від 20.07.2001, скасувавши його реєстрацію в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 122. Визнати за [PERSON] та [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , за кожним, по 1/2 права на земельну частку (пай) загальною площею 1,52 умовних кадастрових гектари, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату ЛВ №145603, виданого 22.04.1997 на ім`я [PERSON] . Позов мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , позивачі є дітьми спадкодавця, прийняли спадщину після її смерті, звернулись до нотаріуса для оформлення спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначену земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду, позивачі оформити спадщину не можуть, просила позов задовольнити. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з мотивів у ньому наведених. Представники відповідачів Городоцької міської ради Львівської області та Львівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились, відповідно 26.12.2023 і 03.01.2024 подали відзив та клопотання, не заперечили щодо задоволення позову, просили про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно. Заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, з урахуванням вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№ 7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із Державного акту серії ІІІ-ЛВ №085538 виданого на ім`я [PERSON] 15.08.2001 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 за №465 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності землю за № 122 датою його видачі є 15.08.2001 (а.с. 16). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11) убачається, що [PERSON] мерла [INFO] . Оскільки на час видачі державного акта серії ІІІ-ЛВ №085538,\~виданого на\~ім`я [PERSON] \~15.08.2001\~на підставі\~розпорядження голови\~Городоцької РДА\~від 20.07.2001\~за №465, остання померла, тому такий державний акт слід визнати недійсним, як і розпорядження на підставі якого він виданий. Між тим, із книги записів (реєстрації) на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Львівського району (колишня Повітненська сільська рада) Львівської області за [PERSON] значився зареєстрованим Сертифікат ЛВ № 145603 від 22.04.1997, за яким їй належало право на земельну частку (пай) площею 1,52 умовних кадастрових гектари на території Повітненської сільської ради. Вказане свідчить про те, що [PERSON] ще за життя була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), за життя отримала Сертифікат про право на земельну частку (пай), а отже видача бланку Державного акту після її смерті не може слугувати до звуження прав її спадкоємців та відмовою до визнання за позивачами права на пай в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Відтак належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку ( пай) площею 1,52 умовних кадастрових гектари, входить в склад спадщини після її смерті. Позивачі [PERSON] і [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.9, 10), прийняли спадщину після смерті останньої (а.с.12, 13). Отже, оскільки [PERSON] при житті належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, саме це право входить до складу спадщини, після її смерті, позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця, спадщину прийняли, є підстави до визнання за ними по 1/2 права на земельну частку (пай) площею 1,52 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved