Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У жовтні 2023 року начальник КП БМР ЖЕК № 6 [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь КП БМР ЖЕК № 6 заборгованості за надані послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій та послугу з управління багатоквартирним будинком, у розмірі 32 172,34 грн. і судових витрат в розмірі 2684,00 грн. І. Позиція сторін у справі. Відповідач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] . 01.02.2007 року між [PERSON] та КП БМР ЖЕК № 2 було укладено «Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». У відповідності до рішення Білоцерківської міської ради №198-09-VІ «Про припинення діяльності комунальних підприємств Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційних контор №№2,4,5,8» та згідно п. 1.1 Розділу «Загальні положення» Статуту КП БМР ЖЕК № 6 - позивач КП БМР ЖЕК № 6 є правонаступником майна, прав та обов`язків КП БМР ЖЕК № 2. Отже, КП БМР ЖЕК № 6 є виконавцем і надавало житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій та надає послугу з управління багатоквартирним будинком де мешкає відповідач. Відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги» (в ред. 07.06.2018 р.), у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про форму управління багатоквартирним будинком договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцем таких послуг або управителем, визначеним згідно із цим Законом до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, втрачають чинність з дати, визначеної зборами співвласників багатоквартирного будинку, або з дати початку виконання зобов`язань за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним за правилами, визначеними цим Законом. Та, оскільки 26.07.2021 року протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку, мешканцем якого є відповідач, вирішено питання про затвердження умов та цін договору про надання послуг з утримання даного будинку, та згідно Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» 31.08.2021 року було укладено договір № 43 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] , який діє з 01.09.2021 року. Позивач зазначає, що договірні правовідносини безпосередньо з відповідачем про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, припинили свою чинність 01.09.2021 року, оскільки набув чинності договір № 43 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» від 31.08.2021 року. Згідно розділу 5 вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць, плата за послугу нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником на розрахунковий рахунок управителя не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, ціна послуги з управління становить 7,4505 грн з ПДВ на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Позивач вказує, що загальна площа квартири відповідача становить 68,39 кв.м., а тому [PERSON] повинен сплачувати щомісяця 509,61 грн. за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, але відповідач заперечує свій обов`язок по оплаті послуг. Оскільки боржник не виконує належним чином своїх обов`язків з оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та за управління багатоквартирним будинком, станом на 01.10.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 32 172,34 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Заперечуючи позовні вимоги відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено що, у зв`язку з невиконанням позивачем умов договору від 01.02.2007 року та закінченням строку на який був укладений той договір відповідач запропонував [PERSON] заключити новий договір, який би відповідав чинному законодавству, однак [PERSON] відмовився заключати такий договір. Відповідач вказує, що з 12.07.2013 року у позивача відсутні правові підстави нараховувати кошти. В 2014 році [PERSON] відмовився виконувати припис Київської обласної державної адміністрації про приведення договорів у відповідність до форми типового договору згідно вимог КМУ від 20.05.2014 року та приведення укладених договорів про надання житлово-комунальних послуг зі споживачами у відповідність до вимог ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, відповідач стверджує, що вартість послуг позивача розбита на дві частини, одна з яких іде на рахунок комунального підприємства, а інша - на особистий рахунок [PERSON] . Відповідач ставить під сумнів право підпису та легітимність начальника КП БМР ЖЕК № 6 [PERSON]., а також зазначив про відсутність підпису іншої сторони в договорі №43, а тому вважає, що договір № 43 від 31.08.2021 року немає юридичної сили та взагалі підроблений, триває кримінальне провадження з даного питання. Також, відповідач вважає, що боргу перед позивачем не має, а тому в задоволенні позову слід відмовити та, крім іншого, [PERSON] послався на ст. 257 ЦПК України, просив застосувати положення про строки позовної давності до вимог в даній справі. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що укладений 01.02.2007 року договір між [PERSON] та КП БМР ЖЕК № 2 автоматично пролонгувався, оскільки від споживача жодного разу не надходило письмової заяви про закінчення строку дії договору або його перегляду. Позивач зазначив, що приписи Київської обласної державної адміністрації щодо укладення типового договору носять рекомендаційний характер. А також повідомили, що 06.11.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено рішення по справі № 357/10749/13-ц за позовом [PERSON] , до КП БМР ЖЕК № 6 про відшкодування шкоди, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, та в якому зазначено, що [PERSON] неодноразово направлявся договір про надання послуг, однак споживач ухиляється від його укладення. Представник позивача, посилаючись на Постанову Верховного Суду від 27.04.2016 року у справі № -269гс16, зазначає що в даних правовідносинах не можуть бути застосовані строки позовної давності з огляду на те, що відповідач тривалий час був обізнаний про наявний борг, подавав заяву до позивача про перерахунок цього боргу, звертався в різні інстанції, де зазначав, що після перерахунку вартості послуг оплатить всі реально надані послуги ЖЕК № 6, а тому позивач заперечує застосування строків позовної давності до даних правовідносин. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 03.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с. 150). 01.12.2023 року [PERSON] подав заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву (а.с. 154-155, 156-168). Ухвалою суду від 04.12.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, приєднано до матеріалів справи відзив, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про перехід із спрощеного до загального провадження, оголошено перерву за клопотанням представника позивача, у зв`язку з підготовкою відповіді на відзив (а.с. 169-170). 21.12.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.173-188). 02.01.2024 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів (а.с. 190-206, 207-208). 29.01.2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи довіреності (а.с.209-210). Ухвалою суду від 29.01.2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Ковбасюк-Боброва А.І. підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №6 є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій . Встановлено, що 01.02.2007 року між Білоцерківською житлово-експлуатаційною конторою № 2 та [PERSON] було укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 29). Встановлено, що КП БМР Житлово-експлуатаційна контора № 6 є правонаступником майна, прав та обов`язків КП БМР Житлово-експлуатаційна контора № 2, відповідно рішення Білоцерківської міської ради №198-09-VІ «Про припинення діяльності комунальних підприємств Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційних контор №№2,4,5,8» та відповідно пункту 1.1 Розділу «Загальні положення» Статуту КП БМР ЖЕК № 6 (а.с. 26-27, 15-22). Встановлено, що 31.08.2021 між КП БМР ЖЕК № 6 (управитель) та уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] було укладено договір № 43 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 30-39). З пункту 1.1. вказаного договору вбачається, що управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління за встановленою договором ціною, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням будинком, у разі, коли управитель отримав на такі витрати згоду співвласників. Згідно п. 5.1. договору № 43 ціна послуги з управління становить 7,4505 грн. з ПДВ на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Згідно п. 5.2. даного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником на розрахунковий рахунок управителя не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно довідки по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 січня 2007 року по вересень 2023 року рахується заборгованість в розмірі 32 172,34грн. (а.с. 50-54). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Отже, статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Згідно ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 5, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Згідно п.1.1. Договору №43 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком», управитель зобов`язується надати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою : [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління за встановленою Договором ціною, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням будинком, у разі коли управитель отримав на такі витрати згоду співвласників. Дійсно, з наданих відповідачем до відзиву матеріалів справи, вбачається його незгода та заперечення щодо Договору № 43 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» від 31.08.2021р. При цьому, [PERSON] стверджує, що волевиявлення мешканців будинку на укладення такого договору було відсутнє, протокол зборів підроблений, внаслідок чого триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, що перебуває у провадженні сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області за ч. 1 ст. 358 КК України (а.с.200). Однак, на час розгляду даного спору судом, Договір №43 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» від 31.08.2021р. є чинним, вирок суду, що набрав законної сили у вищезазначеному кримінальному провадженні, відсутній. Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач не надав суду доказів в спростування факту надання послуг позивачем. Також, відповідачем не надано доказів, що будь-яка інша організація надає послуги по утриманню будинку та прибудинкової території і послуги з управління будинком [ADDRESS] . В матеріалах справи наявні заяви відповідача до позивача про перерахунок боргу за житлово-комунальні послуги, що також підтверджує факт користування такими послугами. Таким чином, відповідач є споживачем послуг, що надає позивач та зобов`язаний оплачувати дані послуги. Відповідач, серед інших заперечень на позов, подав суду заяву про застосування строків позовної давності. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно з вимогами статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.10.2020 року по 01.10.2023 року. Протягом зазначеного періоду відповідач не вчиняв дій, що вказують на переривання перебігу позовної давності (ст. 264 ЦК України). Звернення відповідача із заявою про перерахунок боргу, направлення чисельних скарг на ім`я начальника КП БМР ЖЕК № 6 та звернення до органів місцевого самоврядування і правоохоронних органів з приводу діяльності КП БМР ЖЕК № 6 - не є діями, що вказують на визнання [PERSON] боргу, а навпаки такі дії свідчать про категоричну незгоду відповідача з боргом та зобов`язанням по оплаті послуг позивачу. Суд вважає за можливе, в рамках даного позову застосувати положення про строк позовної давності, та оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом в жовтні 2023 року, то підлягає до задоволення вимога позивача за останні три роки. При цьому, суд зазначає, що в період воєнного стану та в період встановленого Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, позивач /юридична особа/ не припиняв свою діяльність, звертався до суду з позовами та мав об`єктивну можливість захистити свої права і інтереси в даному спорі, за інший період, починаючи з 2007 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 684 грн., що підтверджено платіжною інструкцією (а.с.141), та оскільки позов задоволено на 50,68 % (16306,82 грн. х 100 : 32172,34 грн.), судовий збір слід стягнути з відповідачів в розмірі 1360,52 грн. (2 684,00 грн. х 50,68 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial