Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 10 вересня 2015 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що відносини з відповідачем з часом погіршилися, подружжя стало фактично чужими один для одного людьми, мають різні погляди на життя та майбутнє сім`ї. Позивачка зрозуміла, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та дійшла висновку, що розірвання шлюбу є єдиним виходом побудувати щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю. Позивачка вказала, що збереження сім`ї та подальше спільне проживання із відповідачем є неможливим. Також, позивачка просила суд не надавати строк на примирення подружжя. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 20.11.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із ухвалою суду від 20.11.2023 та копією позовної заяви із доданими до неї документами направлене відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулося до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Водночас, вищевказане судове рішення та копія позовної заяви з доданими до неї документами, були вручені особисто відповідачу 12.01.2024 безпосередньо в суді, що підтверджується відповідною розпискою. (а.с. 18) У строк, визначений ухвалою суду від 20.11.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. Натомість, після початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання ним позовних вимог і відсутність заперечень щодо задоволення позову. Будь-які інші докази по справі, ніж ті, що були подані позивачем разом із позовом, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог, закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10.09.2015, актовий запис № 2647. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 8) Також судом встановлено, що подружжя від шлюбу має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. (а.с. 7) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладенесуд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~073, 60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 16.11.2023. (а.с. 5) Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073, 60 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved