Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

14 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , до Київської міської ради про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування. Документ сформований в системі «Електронний суд» 11 серпня 2023 року. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , на ім`я якого було видано ордер на вселення в квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Після смерті останнього його син - [PERSON] був спадкоємцем зазначеної квартири, однак він також помер [INFO] , також не встигнувши зареєструвати право власності на вказану квартиру. Наразі [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , просить суд визнати за ними, як за спадкоємцями померлого [PERSON] , право власності на зазначену квартиру у рівних долях. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи 16 серпня 2023 року між суддями матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу передано судді 18 серпня 2023 року. Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 25 серпня 2023 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків. 31 серпня 2023 року до суду від ДП "Інформаційні судові системи" надійшов лист стосовно факту зарахування сплаченої суми судового збору. У період з 01 вересня 2023 року по 14 вересня 2023 року суддя Шаповалова К.В. перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Окрім того, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Житлово-будівельний кооператив "Метробудівник-3". Також даною ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ: № 681/2011 після померлого [PERSON] та № 512/2020 після померлого [PERSON] 10 жовтня 2023 року на виконання вимог згаданої ухвали Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою до суду були надіслані належним чином завірені копії спадкових справ: № 681/2011 після померлого [PERSON] та № [NUMBER] після померлого [PERSON] . Підготовче засідання призначене на 31 жовтня 2023 року було відкладено на 12 грудня 2023 року на 15:30 год. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2024 року на 10:00 год. У судове засідання призначене на 05 лютого 2024 року учасники справи не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника. Причини неявки представника відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - суду невідомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення судових повісток, які повернулися на адресу суду, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представників до суду не надходило. Враховуючи обставини справи, а також докази долучені до матеріалів справи та обґрунтування, зазначені представником позивача, суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, доходить наступного висновку. На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 21 липня 1987 року [PERSON] видано ордер на вселення серії Ж №063188 в квартиру за адресою: [ADDRESS] , склад родини: він, [PERSON] - дружина та [PERSON] - син (а.с.12). Відповідно до довідки голови правління ЖБК від 30 січня 1986 року [PERSON] рішенням управління ЖБК від 30 січня 1986 року затверджений членом ЖБК "Метробудівник-3" та йому дозволено внести гроші за 3-кімнатну квартирув розмірі 4500 руб. на розрахунковий рахунок кооперативу (а.с. 14). Згідно з квитанцією від 6 лютого 1986 року № 42 [PERSON] вніс пайовий внесок на рахунок ЖБК "Метробудівник-3" в розмірі 4500 руб. [INFO] помер [PERSON] , що пiдтверджується свiдоцтвом про смерть № [NUMBER] 28 червня 2002 року (а.с. 18). Згідно із довідкою ЖБК "Метробудівник-3" від 28 серпня 2007 року № 1025, [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] . Сума пайового внеску на квартиру в розмірі 10910,45 руб сплачена 29 червня 1992 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення (а.с. 120). Відповідно до довідок ЖБК "Метробудівник-3" від 14 лютого 2019 року № 11 та від 1 травня 2023 року № 14/2 [PERSON] був членом ЖБК "Метробудівник-3" на підставі рішення иконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 21 липня 1987 року. Сума пайового внеску за квратиру, в розмірі 11291,01 крб спрачена у повному обсязі (а.с. 25-26). Як вбачається із долучених до позовної заяви документів та не спростовувалось відповідачем та третьою особою у справі, [PERSON] за життя не встиг оформити право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Із копії спадкової справи, що була надіслана суду Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що 13 вересня 2011 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . На вказаній заяві державним нотаріусом здійснено напис, що факт своєчасного прийняття спадщини підтверджується фактичним вступом в управління спадковим майном, про що свідчить спільне проживання спадкоємця та спадкодавця з 11 серпня 1994 року. Згідно із копії свідоцтва про смерть від 5 липня 2007 року серії [NUMBER] , [PERSON] (дружина [PERSON] та мати [PERSON] ) померла [INFO] (а.с. 114). Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 13 вересня 2011 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заповіти чи спадкові договолри щодо майна не посвідчувались (а.с. 116). Відповідно до довідки від 21 вересня 2019 року, виданої Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою (а.с.23) та довiдки Голови правління ЖБК «Метробудівник-3» № 11 вiд 14 лютого 2019 pоку (а.с.26) після смерті [PERSON] його син - [PERSON] був спадкоємцем, однак помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] 08 липня 2020 року (а.с.19), не встигнувши зареєструвати право власності на зазначену квартиру. У позовній заяві зазначено, що зв`язку з життєвими обставинами (тривалими хворобами, похилим віком, браком коштів) [PERSON] , як і його син - [PERSON] , не встигли належним чином оформити право власності на квартиру [ADDRESS] . 22 грудня 2018 року [PERSON] звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно Кендзьора В. Я. департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, але отримав відмову через відсутність правовстановлюючого документу на зазначену квартиру (а.с.36). Позивачка [PERSON] - дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11 квітня 2008 року № [NUMBER] (а.с.20). [PERSON] - син померлого [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження від 31 липня 2010 року № [NUMBER] (а.с.21). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, з квартири [ADDRESS] , яку у свою чергу він успадкував від свого батька - [PERSON] . Із копії спадкової справи, що була надіслана суду Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що 8 вересня 2020 року до державного нотаріуса звернулась [PERSON] та подала заяву від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON] про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 8 вересня 2020 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заповіти чи спадкові договолри щодо майна не посвідчувались (а.с. 97). Згідно із відповіді КП КМР "БТІ" від 17 лютого 2021 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 106). Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2434/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Підставою відмови вказано відсутність правовстановлюючого документу на зазначену квартиру (а.с.34-35). Частинами першою та третьою статті 15 Закону України «Про власність» (який набрав чинності 15 квітня 1991 року) визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 рокуправила Книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Враховуючи те, що [PERSON] помер [INFO] та строк на прийняття спадщини закінчився до 1 січня 2004 року, а також з огляду на те, що [PERSON] помер у 2020 році, до спірних правовідносин застосовуються як норми ЦК Української РСР, так і норми ЦК УКраїни. Згідно з положеннями статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 ЦК Української РСРвизначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , за життя заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину у встановлений законом строк (вступили в управління та володіння квартирою, були зареєстровані в ній) його дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] та його син - [PERSON] . Доказів протилежного матеріали справи не містять. [INFO] [PERSON] помер, за життя заповіту не склав. За наявності перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину, наявності спору про право на нерухоме майно, спадкоємець може звернутись до суду з вимогами про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач та її син, в інтересах якого також подано до суду цей позов, є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] (дружина та син). У відповідності до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був, у свою чергу, спадкоємцем [PERSON] , який був членом житлово-будівельного кооперативу «Метробудівник-3» », та на його ім`я видавався ордер на житло за адресою: [ADDRESS] , пайовий внесок за кооперативну квартиру був сплачений у повному обсязі у 1992 році, при цьому реєстрацію права власності на нерухоме майно в установленому законом порядку ані [PERSON] , ані [PERSON] не проводили. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, з огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] за життя не оформили у встановленому порядку право власності на нерухоме майно, за яке було повністю виплачено пайовий внесок членом ЖБК "Метробудівник-3" [PERSON] , з огляду на відсутність будь-яких заперечень та спростування позовних вимог від відповідача КМР та третьої особи ЖБК "Метробудівник- 3", зважаючи на те, що позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , інші особи не звертались до нотаріальних контор із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , (протилежного судом не встановлено), суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стосовно визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яким є квартира [ADDRESS] , а саме по 1/2 частини квартири за кожним, оскільки позивач, яка діє в своїх інтресах та інтересах свого малолітнього сина позбавлена можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. З огляду на викладене,

Outcome: approved