Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Представник позивача кредитної спілки «Наші люди» Ільїн О.П. звернувся до суду з позовною заявою, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в новій\~редакції,\~яка надійшла\~до суду\~01.11.2023\~року позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на свою користь 309302,01 грн. основної суми кредиту та 47504,53 грн. відсотків за користування кредитом, а всього на суму 356806,54 гривні. Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Кредитної спілки «Наші люди» заборгованість по кредитному договору № 2274-Л від 16.06.2021 року в розмірі 293810,22\~гривень та судові витрати в справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між кредитною спілкою «Наші люди» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2274-Л від 16.06.2021 року. На виконання цього договору позичальник отримала кредит у розмірі 260 000 гривень. Згідно п. 3.1 договору плата за користування кредитом є фіксованою, і становить 52% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відсотки нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Порядок повернення кредиту та сплати відсотків, передбачений п.п.2.1 та розділом 3 договору. Пунктом 3.5 договору встановлено, що позичальник зобов`язується сплачувати суму нарахованих згідно п. 3.1 договору процентів за кожен період не пізніше 25-го числа цього періоду. Свої зобов`язання кредитна спілка виконала в повному обсязі, а саме надала кредит у розмірі встановленому в договорі. В забезпечення цього зобов`язання було укладено договори поруки, за якими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] в обсязі 100% від суми зобов`язань (260 000 гривень), відсотками, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків завданих спілці. В подальшому між кредитною спілкою «Наші люди» та позичальником [PERSON] було укладено додаткові угоди № 1 від 07.02.2022 року та №2 від 24.02.2022 року, згідно яких було збільшено ліміт по кредитному договору №2274-Л до 310 000 гривень. За даними угодами поручителями виступають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Порядок повернення кредиту та сплати відсотків, передбачений п.п. 2.1 та розділом 3 Договору. Проте, позичальник свої обов`язки по договору виконує не належним чином, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Окрім того, згідно договору позичальник зобов`язана була повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку договору, а саме до 25 травня 2022 року, проте цього не зробила. Станом на 26.10.2023 року заборгованість за договором становить 309302,01 гривні основної суми кредиту та 47\~504,53 гривні відсотків за користування кредитом, а всього на загальну суму 356\~806,54 гривні. Також зазначають, що спілка зверталась до поручителів з листами вимогами стосовно сплати простроченої заборгованості, проте прострочену заборгованість не сплачено. Підтримуючи вищевикладене, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на користь кредитної спілки 309302,01 гривні основної суми кредиту та 47\~504,53 гривні відсотків за користування кредитом, а всього на загальну суму 356\~806,54 гривні. Стягнути солідарно з [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 258622,01 гривні основної суми кредиту та 35188,21 гривні відсотків за користування кредитом а разом 293810,22 гривні. Вирішити питання розподілу судових витрат по справі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28.09.2023 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Венерського О.С. про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 березня 2023 року в справі №724/1647/22, та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 19.10.2023 року від представника відповідача [PERSON] -адвоката Венерської Г.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якій посилається на те, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, так кя кредитним договором не визначено орієнтовану реальну річну відсоткову ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту, всупереч ЗУ «Про споживче кредитуваня». Зазначення у договорі про споживчий кредит орінтованої реальної річної відсоткової ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит є істотною умовою такого договору, і її відсутність свідчить про недійсність договору. Договір, на який посилається позивач є недійсним, що свідчить про відсутність законних підстав для стягнення з відповідачки будь-яких сум за цим договором, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 23.10.2023\~року на\~адресу суду\~надійшла зустрічна\~позовна заява\~ [PERSON] , від імені якої діє адвокат Венерська Ганна Іванівна, до кредитної спілки «Наші люди», заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору про споживчий кредит недійсним. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що свої вимоги кредитна спілка обґрунтовує тим, що [PERSON] належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором та з березня 2022 року не сплатила жодного платежу, однак [PERSON] вважає, що кредитний договір є недійсним, а тому позивач не має права стягувати заборгованість за вказаним договором. Кредитним договором не визначено орієнтовану реальну річну відсоткову ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Зазначає, що згідно п.9 ч.1 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначається орієнтовна реальна річна відсоткова ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит, однак всупереч вказаному положенню, у кредитному договорі [PERSON] взагалі не зазначив орієнтовну реальну річну відсоткову ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Зазначення в договорі орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є істотною умовою такого договору. Водночас [PERSON] з паспортом споживчого кредиту а також з орієнтовною реальною річною відсотковою ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту ознайомлена не була. Вказує, що таким чином були порушені законні права [PERSON] , як «найслабшої», незахищеної сторони у відносинах із кредитною спілкою «Наші люди», яка є суб`єктом господарювання та надає фінансові послуги на професійній основі. [PERSON] не було відомо всієї необхідної та визначеної законом інформації для прийняття рішеня про укладення кредитного договору. Так, без відомостей про орієнтовну реальну річну відсоткову ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту вона була позбавлена можливості об`єктивно оцінити умови договору та прийняти рішення про необхідність його укладення. Кредитна спілка в свою чергу скористалася своїм становищем та необізнаністю [PERSON] , схилила її до укладення договору без повідомлення всіх істотних його умов. Вище зазначені обставини свідчать по те, що кредитний договір є недійсним. Просить визнати недійсним кредитний договір №2274-Л від 16.06.2021 року, який укладено між кредитною спілкою «Наші люди» та [PERSON] . Вирішити питання розподілу судових витрат. 01.11.2023 року на адресу суду надійшла нова редакція позовної заяви кредитної спілки «Наші люди», яку ухвалою Хотинського районного суду від 01.11.2023 року прийнято до провадження та вирішено в подальшому розглядати справу з урахуванням позовної заяви в новій редакції. Прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання договору про споживямй кредит недійсним, та об`єднано в одне провадження вимоги за первісним та зустрічними позовними вимогами. 30.11.2023 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. 13.12.2023 року на адресу суду надійшли пояснення щодо зустрічної позовної заяви в яких, представник кредитної спілки «Наші люди» адвокат Ісопчук В.В. вказує на те, що доводи викладені у зустрічній позовній заяві є надуманими та такими, що не підлягають до задоволення. Посилається на те, що п.10.5 кредитногодоговору чітко передбачає, що підпис позичальника [PERSON] в розділі 11 цього договору є підтвердженням, у тому числі того, що позичальник отримав інформацію вказану в п.10.4 цього договору, паспорт споживчого кредиту, в якому вказана орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування та реальна річна відсоткова ставка. Позичальником отримано всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано цей договір до потреб та фінансової ситуації позичальника, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації. Інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання, тому реально права [PERSON] ніяким чином порушено не було. Також зазначає, що з моменту укладення кредитного договору та протягом більше як пів року [PERSON] належним чином виконувала взяті на себе обов`язки та відповідно справно погашала відсотки за кредитною лінією, а вже на стадії виконання рішення суду почала висувати вимоги щодо нікчемності договору. Відсутні будь-які підстави для визнання кредитного договору нікчемним. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі. Наголошує, що норма закону, на яку [PERSON] посилається як на підставу свого позову на момент виникнення кредитних відносин між сторонами не діяла, тому в задоволенні зустрічних вимог відмовити. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Венерський О.С. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності [PERSON] .. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, також через оголошення на сайті, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, також через оголошення на сайті, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, також через оголошення на сайті, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 19.10.2023 року подала до суду заяву, в якій просила проводити судові засідання без її участі, позовні вимоги не визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, також через оголошення на сайті, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, також через оголошення на сайті, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо первісних позовних вимог про стягнення заборгованості Судом встановлено, що між кредитною спілкою "Наші люди" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії № 2274-Л від 16.06.2021 року, на виконання якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 260 000 гривень (т.1 а.с.5-9). Згідно п.1.1. кредитодавець зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит у формі кредитної лінії, тобто встановлює ліміт кредитування у розмірі 260000гривень. Згідно п.2.1. кредит надається строком 16.06.2021 року по 25.05.2022 року. Згідно п. 3.1 договору плата за користування кредитом є фіксованою, і становить 52% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відсотки нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Порядок повернення кредиту та сплати відсотків, передбачений п.п.2.1 та розділом 3 договору. Пунктом 3.5 договору встановлено, що позичальник зобов`язується сплачувати суму нарахованих згідно п. 3.1 договору процентів за кожен період не пізніше 25-го числа цього періоду. Свої зобов`язання кредитна спілка виконала в повному обсязі, а саме надала кредит у розмірі встановленому в договорі. Відповідно до п.10.1 цей договір є чинним з моменту його підписання обома сторонами та діє до 25 травня 2022 року, або в разі несвоєчасного виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, до моменту повної сплати позичальником кредиту та відсотків. Пунктом 10.5договору визначено, підпис позичальника в розділі 11 цього договору є підтвердженням в числі того, що позичальник отримав у письмовій формі інформацію вказану в паспорті споживчого кредиту та один оригінал цього договору до надання йому фінансової послуги, зазначеної в п.1.1. цього договору. Додатковою угодою №1 до кредитного договору про споживчий кредит укладеної 07.02.2022 року , позичальнику встановлено новий ліміт кредитуванняу сумі 270000 гривень (т.1 а.с.8). В подальшому між кредитною спілкою «Наші люди» та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2, згідно умов якої було збільшено ліміт по вищевказаному кредитному договору в сумі 310000,00 гривень (т.1.а.с.9). Як вбачається із видаткових касових ордерів від 16.06.2021 року,07.02.2022 року та 24.02.2022 року [PERSON] отримала кредитних коштів на загальну суму 310\~000 гривень (т.1 а.с.11,12,13,14). Договором поруки №2274-Л від 16.06.2021року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором від 16.06.2021 року в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 260000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 52% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (т.1а.с.15). Договором поруки №2274-Л від 16.06.2021року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором від 16.06.2021 року в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 260000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 52% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (т.1а.с.16). Договором поруки №2274-Л від 16.06.2021року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] , за кредитним договором від 16.06.2021 року, в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 260000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 52% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (т.1а.с.17). Договором поруки №2274-Л від 24.02.2022року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № 2274-Л від 24.02.2022 року в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 310000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 52% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (т.1а.с.18). Договором поруки №2274-Л від 24.02.2022року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № 2274-Л від 24.02.2022 року в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 310000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 52% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (т.1а.с.19). Договором поруки №2274-Л від 24.02.2022року підтверджено що [PERSON] , як поручитель, зобов`язується перед спілкою відповідати за грошовими зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № 2274-Л від 24.02.2022 року в обсязі 100% від суми зобов`язань тобто за погашення кредиту в сумі 310000 гривень, відсотків за користування кредитом за ставкою 52% річних, а також за сплату штрафних санкцій та за відшкодування збитків, завданих спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору (т.1а.с.18). Відповідно до матеріалів справи, позичальник свої обов`язки по договору виконує не належним чином, періодично не сплачує платежі по кредиту, внаслідок чого в неї виникла прострочена заборгованість. Відповідно до матеріалів справи, позичальник зобов`язана була повністю повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку договору, а саме до 25 травня 2022 року, проте цього не зробила. 04 травня 2022 року боржнику [PERSON] , поручителям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] направлено вимоги про сплату заборгованості за кредитим договором (т.1 а.с.32,33,34,35,36,37,38). Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором відповідачі порушили умови кредитного договору. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання нею та поручителями умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у новій редакції позовної заяви, які відповідачем не спростовані. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь кредитної спілки становить 356 806 (триста п`ятдесят шість тисяч вісімсот шість) гривень 54 копійки. Щодо зустрічних позовних вимог про визнання договору про споживчий кредит недійсним Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами представник [PERSON] -адвокат Венерський О.С. посилається на недійсність кредитного договору, а тому кредитна спілка «Наші люди» не має права стягувати заборгованість за цим договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що кредитним договором не визначено орієнтовану реальну річну відсоткову ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Згідно п.9 ч.1 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються орієнтовану реальну річну відсоткову ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача на дату укладання договору про споживчий кредит. Всупереч вказаному положенню, у кредитному договорі взагалі не зазначено орієнтованої реальної річної відсоткової ставки та орієнтовану загальну вартість кредиту, що є істотною умовою такого договору, та свідчить про те, що кредитний договір є недійсним. Відповідно до п.3.9 кредитного договору відсутні відомості щодо орієнтованої реальної річної відсоткової ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту (т.1 а.с.5зв.) Як вбачається з п.10.5 кредитного договору в якому чітко передбачено, що підпис позичальника в розділі 11 цього договору є підтвердженням, у тому числі того, що [PERSON] отримала інформацію вказану у п.10.4 кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, в якому вказано орієнтовану реальну річну відсоткову ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] 16.06.2021 року уклала з кредитною спілкою «Наші люди» договір про споживчий кредит у формі кредитної лінії №2274-Л про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та у рамках цього договору отримала 260000 гривень кредиту. Додатковою угодою №1 до кредитного договору про споживчий кредит укладеної 07.02.2022 року [PERSON] встановлено новий ліміт кредитуванняу сумі 270000 гривень та в подальшому між кредитною спілкою «Наші люди» та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2, згідно умов якої було збільшено ліміт по вищевказаному кредитному договору в сумі 310000 гривень. Факт отримання кредитних коштів сторонами на оспорюється. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачка за первісним позовом [PERSON] отримала кредитні кошти на загальну суму 310000 гривень, на умовах повернення вказаних коштів з врахуванням відсотків за користування кредитом та за наявності порушення зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, повинна відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 цього Кодексу). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України). Щодо укладених між сторонами договору кредиту та поруки, у тому числі пункту 3.1 договору поруки, яким його сторони визначили, що порука припиняється з припиненням (виконанням) забезпеченого нею зобов`язання. Згідно п.2.1 договору поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, тобто кожен поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором лише за боржника, тому розмір заборгованості необхідно стягнути у солідарному порядку з [PERSON] та кожного з поручителів окремо, а не солідарно з усіх відповідачів, як просив банк. Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог статті 559 ЦК України. Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03 липня 2018 року № 2478-VIII у статтю 559 ЦК України внесено такі зміни: - частину першу викладено у такій редакції: «1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання». Як вбачається із долучених до матеріалів справи договорів поруки, [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] уклали договори поруки 16 червня 2021 року та поручилися за погашення кредиту отриманого [PERSON] 16.06.2021 року на загальну суму 260000 гривень. Після цього, додатковими угодами було збільшено ліміт кредитування до 310000 гривень, проте [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] не надавали своєї згоди на збільшення обсягу відповідальності [PERSON] , та не поручалися за повернення кредиту в сумі 310000 гривень, так як відповідних договорів порук із вказанами особами укладено не було. Частиною 1 ст.559 ЦК України чітко передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що поручителі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не можуть нести відповідальності за порушення [PERSON] зобов`язань за договором на умовах, які настали після укладення додаткових угод щодо збільшення ліміту кредитування, тому несуть відповідальність за порушення [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми боргу, на підставі підписаних ними договорів поруки а саме на суму отриманого позичальником кредиту в розмірі 260000 гривень та відсотків за його користування по 07.02.2022 року, тобто до моменту укладення додаткової угоди №1 від 07.02.2022 року щодо збільшення кредитного ліміту на 270000 гривень. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №2274-Л від 16.06.2021 року [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 260000 гривень 16.06.2021 року. За період з 16.06.2021 року по 07.02.2022 року [PERSON] було погашено основного боргу на суму 1376,06 гривень, та відсотків за користування кредитом на суму 84799,94 гривні. Тобто станом на 07.02.2022 року [PERSON] було сплачено суму нарахованих відсотків за вказаний період а також 1376,06 гривень тіла кредиту, тому до стягнення підлягає сума заборгованості в розмірі 258622,01 гривні, яку слід стягнути з [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відсотки нараховані після 07.02.2022 року стягненню не підлягають так як нараховувалися на збільшений розмір кредитного ліміту, на який поручителі своєї згоди не надавали. Щодо укладення додаткової угоди №2 від 24.02.2022 року, згідно умов якої кредитний ліміт [PERSON] був збільшений до 310000 гривень, та згідно вказаної угоди за договорами поруки, на суму збільшеного кредитного ліміту [PERSON] , поручилися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому з вказаних осіб підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням сплати [PERSON] суми боргу, на загальну суму 356806,54 гривні, яка складається із основоної суми кредиту на суму 309302,01 гривні та 47504,53 гривні відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Оскільки норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У даному випадку предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Ураховуючи викладене, а також те, що ані нормами закону, ані умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості, згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України, відсутні. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17.12.2014 року по справі № 6-185цс14 та від 01.07.2015 року по справі № 6-745ц15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх судів України. Заперечення представника відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвоката Венерської Г.І., що позовні вимоги кредитної спілки фактично спрямовані на подвійне стягнення заборгованості є безпідставними. За таких\~обставин,\~суд вважає\~за необхідне\~позовні вимоги\~кредитної спілки\~«Наші люди»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~за кредитним\~договором про стягнення заборгованості задовольнити частково та стягнути заборгованість по кредитному договору та додатковим угодам з боржника та кожного його поручителя окремо. На підставі вищенаведеного, з урахуванням суми отриманого кредиту та сплати відстоків за його користування, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів за первісним позовом на користь кредитної спілки становить 356 806 (триста п`ятдесят шість тисяч вісімсот шість) гривень 54 копійки. Щодо зустрічних позовних вимог про визнання договору про споживчий кредит недійсним, у зв`язку із відсутності у кредитому договорі орієнтованої реальної річної відсоткової ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, то такі вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Венерський О.С., зазначає відповідачем у справі кредитну спілку «Наші люди», а поручителів за кредитним договором зазначає як заінтересованих осіб. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Положеннями статті 43 ЦПК України визначені загальні процесуальні права та обов`язки учасників справи. Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, та які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору врегульованого нормами статей 52,53 ЦПК України. Підставою участі третіх осіб у справі є їх юридична заінтересованість, яка ґрунтується на матеріально-правових відносинах з однією із сторін справи або обґрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов`язки осіб, які не є стороною у справі зокрема:\~ якщо за наслідками вирішення справи можуть змінитися та/або припинитися або виникнуть (між стороною по справі і третьою особою) нові правовідносини (права і обов`язки). Водночас позивач за зустрічним позовом не правильно визначив процесуальний статус осіб, зазначивши їх як заінтересовані особи, оскільки у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Зміст зустрічних позовних вимог зводиться щодо недійсності кредитного договору, а тому вважають, що кредитна спілка «Наші люди» не має права стягувати заборгованість за цим договором. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов). Згідно ч.2. ст.9 Закону «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Як вбачається із постанови від 11.06.2021 року за №48 про затвердження змін до правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно з якими затверджено зміни до вказаних правил, зокрема і щодо ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», тобто вказані зміни набрали чинності з 14.07.2021 року, тобто після укладення оспорюваного договору від 16.06.2021 року, тому підстав для застосування вказаної норми до вказаного кредитного договору не має. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, за загальним принципом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Судом встановлено, що сторони досягли згоди з усіх умов за оспорюваним кредитним договором, відповідачка [PERSON] мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення договору [PERSON] не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, була проінформована про всі умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни сплати відсотків та інших платежів, виконувала умови кредитного договору, підписувала додаткові угоди, тому відсутні підстави вважати дії кредитної спілки при укладанні оспорюваного договору, як нечесну підприємницьку практику, та не можуть слугувати підставою для визнання кредитного договору не дійсним. Крім того, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто - таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 338/180/17 (провадження №14-144цс18), № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), № 910/3907/18 (провадження№ 12-46гс19). Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)). Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс19) дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої\~статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) сформульовано висновки про те, що такий cпociб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину, обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] , від імені якої діє адвокат Венерський Олександр Сергійович, до Кредитної спілки\~«Наші люди»,\~заінтересовані особи:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~про визнання\~договору про\~споживчий кредит\~недійсним не підлягають задоволенню саме у зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , від імені якої діє адвокат Венерський Олександр Сергійович, до Кредитної спілки «Наші люди», заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору про споживчий кредит недійсним, у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення. Розподіл судових витрат Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з чого слідує, що суму сплачених позивачем судових витрат в розмірі 5716,92 гривень, слід стягнути з відповідачів в рівних частках з кожного по 816,70 гривень. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 610 - 612, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial