Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

28.09.2023 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка 19 лютого 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Електрон Банк» (надалі т Банк) було укладено кредитний договір № KF 47191, відповідно до якого Банк відкрив Відповідачу кредитну лінію в сумі 1 250 000,00 доларів США (Один мільйон двісті п`ятдесят тисяч доларів 00 центів) з кінцевим строком повернення - до 18.08.2028. За користування кредитом (траншами) Відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно забезпечити сплату процентів у розмірі 12,5 % річних, а у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами - у розмірі 15,5 % річних. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитом, у [PERSON] утворилась значна заборгованість в розмірі 1 332 696 ( один мільйон триста тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто шість) доларів США 35 центів, що на 29.09.2009 року складає 10 674 897 (десять мільйонів шістсот сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 76 копійок!, з яких: сума заборгованості за кредитом: 1 208 160 (один мільйон двісті вісім тисяч сто шістдесят) доларів США 00 центів; сума заборгованості за відсотками: 124 585 (сто двадцять чотири п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США 35 центів. З метою захисту своїх прав, Банк був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. 21.12|2009 року Обухівський районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-1656/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KF 471941 від 19.02.2008 рою|, яким позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10 674 897 гри. 76 коп., сплачені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн., а всього стягнути 10 676 171 (десять мільйонів шістсот сімдесят шість тисяч сімсот сімнадцять) грн. 76 коп. Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наявність кредитних правовідносин, факт наявності заборгованості, її розмір, підстави та порядок нарахування вже були предметом дослідження під час судового процесу та, відповідно, не потребують доказування. В подальшому, 30.01.2013 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТОВ "«Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» набуло право кредитора (права вимоги) по Кредитному договору № KF 47191 від 19.02.2008 року, укладеним між Банком та [PERSON] . 27.06.2017 року між ТОВ «ФК «Базель-Фінанс» та ТОВ «Європейська Газова група» було укладено Договір міни цінних паперів, згідно якого ТОВ «Європейська Газова група» набуло право кредитора (права вимоги) по Кредитному договору №KF 47191 від 19.02.2008 року, укладеним між Банком та [PERSON] . За результатами відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-PS- 2021-02-25-000035-1 було укладено 15 квітня 2021 року Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №UA-PS-2021-02-25-00003 5-1 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська газова група » та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», за яким останнє набуло права вимоги ТОВ «Європейська газова група» до [PERSON] за кредитним договором Ke KF47191 від 19.02.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього. На підставі вказаного договору ТОВ «ДГДЖИ ФІНАНС» набуло права кредитора за Кредитним договором № ICF47191 від 19.02.2008 року. Оскільки відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та ухиляється від сплати передбачених договором коштів, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати. 06.10.2023 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 09.11.2023 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представниці відповідачки - [PERSON] ( [INFO] ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (vkz.court.gov.ua) . 13.11.2023 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 02.02.2023 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представниці позивача - [PERSON] ( [INFO] ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (vkz.court.gov.ua). Представниця позивача Міньковська А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представниця відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимоги заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на необґрунтованість позовною заяви. Вислухавши представниць позивача, відповідачки, перевіривши та дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В своїй позовній заяві позивач зазначив, що 19 лютого 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Електрон Банк» (надалі Банк) було укладено кредитний договір № КР47191, відповідно до якого Банк відкрив Відповідачу кредитну лінію в сумі 1 250 000,00 доларів США (Один мільйон двісті п`ятдесят тисяч доларів 00 центів) з кінцевим строком повернення - до 18.08.2028. За користування кредитом (траншами) Відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно забезпечити сплату процентів у розмірі 12,5 % річних, а у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами - у розмірі 15,5 % річних. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитом, у [PERSON] утворилась значна заборгованість в розмірі 1 332 696 ( один мільйон триста тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто шість) доларів США 35 центів, що на 29.09.2009 року складає 10 674 897 (десять мільйонів шістсот сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 76 копійок, з яких: сума заборгованості за кредитом: 1 208 160 (один мільйон двісті вісім тисяч сто шістдесят) доларів США 00 центів; сума заборгованості за відсотками: 124 585 (сто двадцять чотири п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США 35 центів. З метою захисту своїх прав, Банк був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. 21.12|2009 року Обухівський районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-1656/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KF 471941 від 19.02.2008 рою|, яким позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10 674 897 гри. 76 коп., сплачені позивачем судові витрати в розмірі 1820 грн., а всього стягнути 10 676 171 (десять мільйонів шістсот сімдесят шість тисяч сімсот сімнадцять) грн. 76 коп. Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наявність кредитних правовідносин, факт наявності заборгованості, її розмір, підстави та порядок нарахування вже були предметом дослідження під час судового процесу та, відповідно, не потребують доказування. В подальшому, 30.01.2013 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТОВ "«Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» набуло право кредитора (права вимоги) по Кредитному договору №KF 47191 від 19.02.2008 року, укладеним між Банком та [PERSON] . 27.06.2017 року між ТОВ «ФК «Базель-Фінанс» та ТОВ «Європейська Газова група» було укладено Договір міни цінних паперів, згідно якого ТОВ «Європейська Газова група» набуло право кредитора (права вимоги) по Кредитному договору №KF 47191 від 19.02.2008 року, укладеним між Банком та [PERSON] . За результатами відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-PS- 2021-02-25-000035-1 було укладено 15 квітня 2021 року Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №UA-PS-2021-02-25-00003 5-1 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська газова група » та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», за яким останнє набуло права вимоги ТОВ «Європейська газова група» до [PERSON] за кредитним договором Ke KF47191 від 19.02.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього. На підставі вказаного договору ТОВ «ДГДЖИ ФІНАНС» набуло права кредитора за Кредитним договором № ICF47191 від 19.02.2008 року. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, у позовній заяві Позивач просить стягнути з Відповідача на користь Позивача грошові кошти, нараховані на підставі ст. 625 ЦК України у сумі 2 331 910 (два мільйони триста тридцять одна тисяча дев`ятсот десять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки, яка складається з: 1 865 408, 54 грн. - інфляційне збільшення; 466 502, 38 грн. - 3% річних. 21.12.2009 року судом було вирішено справу № 2-1656/09 між Відповідачем та ПрАТ Фольксбанк», під час вирішення якої, зокрема було вирішено питання вимог за договором № КF 47191 від 19.02.2009 року (надалі також - «Договір») з боку ПрАТ «Фольксбанк», який був первісним кредитором за Договором. 05.07.2010 року на виконання рішення суду від 21.12.2009 року у справі № 2-1656/09 було видано виконавчий лист. 01.09.2010 року виконавчий лист на виконання рішення суду у справі № 2-1656/09 було пред`явлено до примусового виконання, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження 221381431. Отже, первісним кредитором за Договором було реалізовано своє право на примусове виконання рішення суду шляхом подання позовної заяви у 2009 році, і жодних додаткових вимог заявлено не було. 23.05.20217 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду у зв`язку з поновленням судом строку на подання апеляційної скарги на рішення суду від 21.12.2009 року у справі 2-1656/09. 20.06.2017 року апеляційним судом Київської області винесено ухвалу, якою рішення суду від 21.12.2009 року у справі № 2-1656/09 залишено без змін. У вересні 2021 року Позивач звернувся з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити стягувана ПрАТ «Фольксбанк» по справі № 2-1656/09 на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс». Ухвалою суду від 19.10.2021 року у справі № 372/2258/22, залишеною в силі Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.02.2022 року замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-1656/09 з ПрАТ «Фольксбанк» на Позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 372/2258/22 були скасовані ухвали судів попередніх інстанцій та прийнято рішення, яким було відмовлено Позивачу у задоволенні заяви про заміну стягувана по справі № 2-1656/09. Мотивуючи відмову у задоволенні заяви про заміну стягувана Верховний Суд зазначив, що відсутні підстави для задоволення заяви Позивача про заміну стягувана щодо виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2009 року по справі № 2-1656/09 до вирішення питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також, у Постанові Верховного Суду по справі № 372/3765/21 від 16.11.2022 року зазначено, що у відповідності до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Обухівського районного суду Київської області 27 вересня 2022 року у справі № 372/2258/22 у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документу по цивільній справі № 2-1656/09 від 05 липня 2010 року - відмовлено. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, пропуск Позивачем строку пред`явлення виконавчого документа у справі № 2- 1656/09 до виконання, а також факт того, що Позивач не є стороною виконавчого провадження, відкритого на виконання рішення суду від 21.12.2009 року у справі № 2- 1656/09, не потребують доказування. Підтверджена рішенням суду остаточна втрата позивачем (кредитором) права на задоволення вимоги щодо основного зобов`язання (основного боргу) в процесуальному (судовому) порядку призводить до втрати ним права на стягнення штрафних санкцій як додаткової вимоги (Постанова Верховного Суду справі № 904/6892/17 від 17.11.2020 року). Таким чином, Позивач разом з пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, втратив право стягнення штрафних санкцій за Договором, як додаткової вимоги Відповідача. Крім того, аргументуючи вимогу про стягнення грошових коштів у сумі 2 331 910,92 на підставі ст. 625 ЦК України Позивач посилається на те, що він набув право кредитора за договором № КF 47191 від 19.02.2009 року. Як вже зазначалося вище, питання вимог первісного кредитора за Договором вже було предметом судового розгляду між Первісним кредитором та Відповідачем (справа №2- 1656/09). Позивач заявляє, що він набув вимоги ПрАТ «Фольксбанк» як первісного кредитора при цьому Позивачем не ставиться на розгляд суду вимога про задоволення основного зобов`язання за договором № КF 47191 від 19.02.2009 року. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами. Згідно з п. З ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі; що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Отже, очевидним є те, що не заявляючи вимогу по основному зобов`язанню за договором № КF 47191 від 19.02.2009 року, Позивач намагається уникнути підстав для відмови у відкритті провадження за його позовною заявою. Адже Позивачем по суті, пред`явлено вимогу, яка є похідною вимогою від основної вимоги за Договором, спір по якому не був предметом розгляду судом з тих самих підстав та між Відповідачем та стороною, права якої Позивач заявляє, що набув. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (Постанова Верховного Суду у справі № 15/3536/20 від 23.11.2022 року). Однак, основна вимога Позивача за договором № КF 47191 від 19.02.2009 року не може бути захищена в судовому та примусовому порядку, адже таку вимогу вже було вирішено судом у спорі з тим самим предметом, з тих самих підстав та між Відповідачем та стороною, зава якої Позивач заявляє, що набув. Крім того, як вже було зазначено вище, Позивачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, що встановлено Верховним Судом у справі № 372/3765/21. Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою (п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4590/19 від 07.04.2020 року; 7.53 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №520/17342/18 від 09.02.2021 року). Таким чином, Позивачем заявлено додаткові вимоги за основною вимогою, щодо якої вже було вирішено справу по суті та пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання судового рішення по такій справі, у зв`язку з чим, така додаткова вимога не підлягає захисту в судовому (примусовому) порядку, оскільки є похідною від основної вимоги за Договором. Натуральним є зобов`язання (вимога), в якому не може бути захищена в судовому примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном постанова Верховного Суду у справі № 757/44680/15-ц від 06.03.2019 року). Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому примусовому) порядку (Висновок Верховного Суду у Постанові від 23.11.2022 року по № 285/3536/20, у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року по справі № 757/44680/15-ц). Відповідно до ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, на підставі вищевикладеного можна стверджувати, що Позивач немає жодних підстав заявляти вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних з Відповідача за Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, Позивач набув права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували для первісного кредитора. Відповідно до п. 5.2.3 Договору на Відповідача покладено повне погашення кредиту за договором не пізніше 18.02.2028 року. Право на дострокове виконання зобов`язання Відповідачем по Договору первісний кредитор реалізував у 2009 році шляхом пред`явлення позовної заяви (Рішення Суду у справі 1656/09). Дані обставини не заперечуються Позивачем зокрема і у позовній заяві у цій справі. Також слід зазначити, що Позивачу відомо про те, що ним пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі 2-1656/09, що підтверджується, зокрема ухвалою Обухівського районного суду Київської області 27 вересня 2022 року у справі № 372/2258/22, якою у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документу по цивільній справі № 2-1656/09 від 05 шия 2010 року - відмовлено. Крім того, Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 372/2258/22 було відмовлено Позивачу у задоволенні заяви про заміну стягувана по справі № 2-1656/09. Про наявність вищенаведених обставин Позивачу відомо, оскільки він брав безпосередньо участь у судових справах як сторона. Однак, попри це, Позивачем подається позовна вимога за Договором, спрямована на стягнення з Відповідача коштів з підстав, які вже були предметом розгляду у суді. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін ) Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res iudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 Рішення ЄСПЛ у справі Устименко проти України від 29.10.2015 року, заява № 32053/13). Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час розгляду справи, від повного, всебічного та об`єктивного встановлення судом обставин щодо наявності та розміру заборгованості за кредитом позивач ухилився. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язань сплатити визначених позовом коштів, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідачку в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed