Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до Публічного\~акціонерного товариства\~Акціонерний банк\~«Укргазбанк»,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог:\~Кропивницька міська\~державна нотаріальна\~контора №2 про визнання припиненою іпотеку за договором застави від 20.06.1995 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №422, що укладений між Українським акціонерним банком розвитку нафтогазового комплексу та Приватним Малим Транспортним підприємством «Сувенір» та [PERSON] , виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону нерухомого майна реєстраційний номер 7309868 зареєстрований 03.06.2008 року, об`єкт обтяження будинок за адресою [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що між Українським акціонерним банком розвитку нафтогазового комплексу правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» і Приватним Малим Транспортним Підприємством «Сувенір» та [PERSON] , який виступав майновим поручителем було укладено договір застави для забезпечення своєчасного виконання кредитного договору №10 від 20.06.1995 року. Для забезпечення договору заставодавці заклали заставодержателю майно, а саме: Приватне Мале Транспортне Підприємство «Сувенір» - грузовий автомобіль Камаз 5320, [PERSON] - будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок належить позивачу на підставі договору купівлі - продажу посвідченому Третьою Кіровоградською державною нотаріальною конторою. Заставодавці стверджують, що умови кредитного договору №10 від 20.06.1995 року ними було виконано в повному обсязі, а заборгованість відсутня, однак, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будинок, що перебуває у власності [PERSON] зареєстроване обтяження на підставі договору застави б/н 22.06.1995 року. Вказує, що у відповіді на запит листом від 26.08.2021 року АБ «Укргазбанк» повідомив, що в автоматизованій банківській системі банку відсутні будь-які відомості щодо позичальника Приватне Мале Транспортне Підприємство «Сувенір» та заставодавця [PERSON] . Крім того, в листі від 17.03.2023 року Національний Бак України вказано, що згідно рішення загальних зборів акціонерів АКБ «Укрнафтозагбанк» від 20.09.1999 року (протокол №15) та загальних зборів загальних зборів АБ «Укргазбанк» від 01.09.1999 року (протокол №18) прийнято рішення про реорганізацію АКБ «Укрнафтозагбанк». Управління Національного банку по м. Києву і Київській області дало згоду на проведення реорганізації АКБ «Укрнафтозагбанк» шляхом приєднання до АБ «Укргазбанк». 11.08.2000 року Національний банк зареєстрував статут АБ «Укргазбанку» у новій редакції, в якому міститься інформація про те, що АБ «Укргазбанк» є правонаступником АКБ «Укрнафтозагбанк». Зазначає, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Вказує, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому іпотека повинна була припинена ще 20.07.1995 року внаслідок припинення основного зобов`язання за кредитним договором. Тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.04.2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 17.08.2023 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, також через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом з`ясовано, що 20.06.1995 року між Українським акціонерним банком розвитку нафтогазового комплексу в особі директора Кіровоградської філії Муравським Володимиром Анатолійовичем, який діє по дорученню № 437 від 12.08.1994 року та Приватним Малим Транспортним Підприємством «Сувенір» м. Кіровограда в особі засновника [PERSON] , який діє на підставі статуту та [PERSON] укладений договір застави, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Е. 20.06.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №422. За умовами договору для забезпечення своєчасного виконання договору позики заставодавці заклали заставодержателю таке майно: МЧП «Сувенір» - грузовий автомобіль Камаз 53200, випуск 1987 року двигун [NUMBER] , шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований МРЕВ ДАІ Кіровоградської області 15.09.1992 року, належний заставодавцю на підставі технічного паспорту ВП№262093, виданим Смілянським МРЕВ ДАІ Черкаської області0 [PERSON] будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 3. Договору застави заставне майно оцінюється сторонами в 2300000000 крб. За згодою сторін заставне майно не страхується і залишається в користуванні заставодавців. На підставі договору застави, б/н. 22.06.1995 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.06.1995 року зареєстрована заборона на нерухоме майно під реєстраційним номером обтяження 730986. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України). Статтею 546\~ЦК України\~передбачено виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. За ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження (частина п`ята статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Згідно п.9 договору застави дія договору припиняється за виконанням усіх зобов`язань за кредитним договором. З листа державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 В.Є. Ляшенко від 01.11.2021 року про роз`яснення щодо порядку зняття заборони на будинок вбачається, що нотаріус може зняти заборону відчуження заставного майна за заявою боржника, як доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються: копія зобов`язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне та безумовне виконання зобов`язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу на депозит, копія заяви боржника тощо. Повідомлення про припинення договору застави (іпотеки) для зняття заборони не надано. Відповідно до статті 79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80\~ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У Статті 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази повного виконання зобов`язання за договором застави від 20.06.1995 року укладеним між Українським акціонерним банком розвитку нафтогазового комплексу та Приватним Малим Транспортним Підприємством «Сувенір» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Е. 20.06.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №422. Крім того, не надано суду договір позики для забезпечення якого було укладено вищевказаний договір застави. З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що твердження позивача щодо повного виконання зобов`язання за договором застави є недоведеними та не підтвердженими матеріалами справи, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Представник відповідача у своїх поясненнях просив застосувати строк позовної давності. Однак, суд відмовляє в позові за безпідставністю, необґрунтованістю позовних вимог, а тому підстав для застосування строків позовної давності немає. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed