Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

26.12.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» про стягнення заборгованості із заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом від 03.10.2023 року №145 була звільнена за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України з 03.10.2023 року. При звільненні їй були нарховані кошти в загальній сумі 32344 грн. 16 коп. (заробітна плата за період червень-жовтень 2023 року та грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки), які в день звільнення не були виплачені. У зв`язку з чим 09.10.2023 року звернулась до Урядового контактного центру щодо можливих порушень законодавства про працю. За результатами перевірки керівнику підприємства вручений припис щодо виявлених порушень. Посилаючись на викладені обставини позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період червень-жовтень 2023 року у розмірі 32344 грн. 14 коп. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.20-21). Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01.08.1991 року, встановлено, що позивач [PERSON] 03.04.2023 року була переведена на посаду завідувача аптечного пункту №20 Приватного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» згідно наказу №52-К від 31.03.2023 року, про що у трудовій книжці зроблено запис №17. 03.10.2023 року відповідно до наказу №145 від 03.10.2023 року була звільнена з посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, про що у трудовій книжці було зроблено запис №18 (а.с.6-14). Відповідно до копії довідки Приватного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» від 13.12.2023 року №00000000136, [PERSON] працювала в ПрАТ «Ліки Кіровоградщини» з 23.01.2009 року по 02.10.2023 року на посаді завідувача аптечним пунктом. Заборгованість по заробітній платі за період з червня 2023 року по листопад 2023 року станом на 01.12.2023 року за вирахуванням податків станом на 01.12.2023 року складає 32344 грн. 14 коп. (а.с.15). З копії листа Південно-Східного міжрегіонального управління №ПС/3.2/2568-ЗВ-23 від 03.11.2023 року «Про розгляд звернення», в ході проведеної перевірки у ПрАТ «Ліки Кіровоградщини» за зверненням позивача до Урядового контактного центру від 09.10.2023 року №ТО-16234647, встановлено, що наказом від 03.10.2023 року №145 [PERSON] була звільнена за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні останній були нараховані кошти в загальній сумі 32344 грн.16 коп. (заробітна плата за період червень-жовтень 2023 року та грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, які в день звільнення та на день перевірки (01.11.2023 року) виплачені не були, що свідчить про порушення вимог ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». За результатами перевірки керівнику підприємства вручений припис щодо недопущення в подальшому виявлених порушень (а.с.16). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожному громадянину гарантовано право на працю; на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Виплата грошової компенсації за всі не використані працівником, що звільняється, дні щорічної відпустки, гарантована також статтею 83 КЗпП України. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник має право звернутися до суду у справах про виплату всіх сум, що належать йому при звільненні що - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Станом на 01.12.2023 року загальна сума заборгованості по заробітній платі позивача становила 32344 грн. 14 коп., сума розрахована за вирахуванням податків (а.с.15). Будь-яких доказів, які б вказували на позбавлення відповідача обов`язку виконувати трудове законодавство по проведенню повного розрахунку при звільненні, чи здійсненні такого розрахунку з працівником в день її звільнення, відповідач суду не надав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період червень-жовтень 2023 року, яка за вирахуванням передбачених законом податків та обов`язкових платежів, складає 32344 грн. 14 коп. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Позивач від сплати судового за вимогу стягнення заробітної плати звільнена на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved