Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 15.06.2021 о 23-15 год. на перехресті вул. Джона Маккейна та бул. Лесі Українки, 32, перед поворотом праворуч на бул. Лесі Українки, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Land Rover Range Rover», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mercedes Benz», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №389/21-Т/Ц3 від 02.06.2021 року, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Mercedes Benz», номерний знак [NUMBER] . Позивач, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 389/21-Т/Ц3 від 02.06.2021 року, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 158 181,72 грн. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 100 935,95 грн. було відшкодовано позивачу страховою компанією відповідача - ПрАТ СК «Інтер-Поліс». Таким чином, на теперішній час сума невідшкодованих збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, складає 57 245,77 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою від 01.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 02.06.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «ALL RISKS» №389/21-Т/Ц3, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes Benz C 63», номерний знак [NUMBER] . За вказаним договором позивач узяв на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] у разі настання страхового випадку. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року у справі №757/35170/21-п [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з постановою 15.06.2021 о 23 год. 15 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Land Rover Range Rover», номерний знак [NUMBER] , в м. Київ, на перехресті вул. Джона Маккейна та бул. Лесі Українки, 32, перед поворотом праворуч на бул. Лесі Українки не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz C 63», номерний знак [NUMBER] , (водій [PERSON] ), який рухався в попутному напрямку, в результаті обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій [PERSON] порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2021, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.06.2021, був пошкоджений автомобіль «Mercedes Benz C 63», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . 16.06.2021 [PERSON] , який керував автомобілем «Mercedes Benz C 63», номерний знак [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором страхування наземного транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes Benz C 63», номерний знак [NUMBER] , як вбачається зі Звіту № 18318 від 07.07.2021, складає 154 919,35 грн. У той же час, відповідно до Рахунку фактури № 2121004015 від 01.07.2021 та Рахунку фактури №б/н від 02.07.2021 загальна сума відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz C 63», номерний знак [NUMBER] , склала 158 181,72 грн. Згідно розрахунку та страхового акту № 006.01422521-1 від 02.07.2021 сума страхового відшкодування склала 158 181,72 грн. Вказане страхове відшкодування було перераховано на рахунок Спільного підприємства у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц», що підтверджується платіжним дорученням № 37122636 від 05.07.2021 на суму 153 533,72 грн., та ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 37122459 від 05.07.2021 на суму 4 648,00 грн. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 100 993,95 грн. було відшкодовано позивачу страховиком винуватця ДТП - ПрАТ СК «Інтер-Поліс» (платіжна інструкція № 4111 від 31.08.2021). Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору про добровільне страхування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» набуло право вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою потерпілому, у розмірі 57 247,77 грн. 10.09.2021 позивачем на ім`я [PERSON] направлено претензію з пропозицією перерахувати на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 57 247,77 грн., проте вказана претензія залишена відповідачем без належного реагування. Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями глави 67 ЦК України та Законом України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з вимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved