Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

27.10.2023 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі - Позивачка) до [PERSON] (далі - Відповідач) про визнання нерухомого майна особистою власністю, у якій Позивачка просить визнати трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 76.0 кв.м, житловою площею 41.8 кв.м, її особистою власністю. Позов мотивований тим, що вказана нерухомість, хоч і придбана у період шлюбу між сторонами, однак набута у період їх окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин, за особисті кошти Позивачки, які були нею позичені у матері, зароблені до укладення шлюбу та за кошти, отримані від продажу земельної ділянки. Згідно з ухвалою від 30.10.2023 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.11.2023. 23.11.2023 підготовче засідання було відкладено до 12.12.2023 у відповідності до положень п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 12.12.2023 підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 10.01.2024. 10.01.2024 розгляд справи був відкладений до 01.02.2024 у відповідності до положень п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. У судовому засіданні представник Позивачки вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з викладених у позові підстав. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подав. Про виклик до суду Відповідач неодноразово сповіщався за останньою відомою адресою зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання (перебування), останніми відомими адресами фактичного місця проживання (перебування) та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди представника Позивачки судом прийнято рішення про заочний розгляд справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що мати Позивачки цікавилась квартирами, які продаються; Відповідача свідок бачила у серпні 2022 року чи 2023 року, він був з ознаками сп`яніння; на даний час Відповідача свідок не зустрічає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю Позивачки і їй добре відомо, що її донька давно збиралась купити власну квартиру, тому збирала гроші; донька їздила на заробітки до Польщі, потім пішла служити в ЗСУ, із зарплати присилала їй по 3-5 тисяч, які свідок відкладала; під час служби донька познайомилась з [PERSON] та вийшла за нього заміж; коли донька стала жити з [PERSON] і завагітніла, то знову постало питання купівлі квартири; у доньки заощаджених грошей було приблизно 200-300 тисяч гривень. Свідок запевнила, що вона з чоловіком теж мали заощадження в сумі 300 тисяч гривень, які вона позичила доньці під розписку для купівлі квартири. Чому її донька не просила грошей у зятя свідку не відомо. Під час оформлення договору купівлі-продажу квартири свідок присутня не була. Життя доньки і зятя не склалося; коли народився онук - 20.07.2023, то [PERSON] в м.Бахмач не було; 02.08.2023 він з`явився і вночі у нетверезому стані у квартирі, де проживає [PERSON] з дітьми, поводив себе неадекватно, тому довелось викликати поліцію та швидку; вранці він зібрав речі та пішов, де він на даний час - не відомо. Заслухавши пояснення представника Позивачки та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що Позивачка та Відповідач з 25.10.2022 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом №2726 та є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.14, 15). З копії паспорта Позивачки для виїзду за кордон вбачається, що вона з 26.06.2017 по 05.11.2017, з 17.04.2018 по 11.02.2019, з 14.05.2019 по 10.09.2019 перебувала у Польщі (а.с.26-27). Згідно з належним чином перекладених довідки та заяв, під час перебування у Польщі, Позивачка працювала у ТОВ «Рандстад Польща», де виконувала просту роботу в промисловості та отримувала заробітну плату (а.с.28-31, 32-34, 35-37). Згідно з копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Зацерковним М.М., Позивачка продала [PERSON] належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 7420388500:05:000:0184 за ціною 67500.00 грн. (а.с.38-41). З копії довідки від 25.09.2023 №421 про доходи Позивачки вбачається, що з грудня 2019 року по серпень 2023 року вона перебувала на службі у військовій частині [NUMBER] та отримувала дохід у виді заробітної плати та інших нарахувань (а.с.42). Із витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 30.08.2023 вбачається, що солдата [PERSON] , звільненого із військової служби у запас, з 30.08.2023 виключено із списків особового складу частини та прийнято рішення про виплату належних платежів та компенсацій (а.с.25). Виходячи з копії довідки №1789, виданої Бахмацькою міською радою 13.10.2023, станом на 01.10.2023 [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та синами - [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Виходячи з копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , який складений [PERSON] та [PERSON] з відтиском печатки ЖБК №2 (без дати), [PERSON] в [ADDRESS] ніколи зареєстрований не був і з 25.10.2022 за вказаною адресою не проживає; [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , але фактично проживають в [ADDRESS] (а.с.23). Виходячи із копії договору позики від 26.02.2023 та розписки від 26.02.2023, Позивачка позичила у [PERSON] 300000.00 грн. на купівлю свого житла (а.с.43, 44). Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 27.02.2023, укладеним між [PERSON] та Позивачкою, який посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Кухтою Д.О., остання придбала у власність квартиру [ADDRESS] за ціною 506761.00 грн. (а.с.45-46, 47, 48). Відповідно до п.4.4 зазначеного договору купівлі-продажу квартири, чоловік покупця [PERSON] надав свою згоду на купівлю вищевказаної квартири, про що свідчить заява, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Томчуком С.М. 25.02.2023 за №335. Оригінальний примірник заяви зберігається у справах нотаріуса, який посвідчив даний договір (а.с.45 зворотна сторона). З копії довідки від 16.10.2023 №1810, виданої Бахмацькою міською радою Чернігівської області, вбачається, що в [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а.с.24). З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 30.10.2023 №295148 вбачається, що з 04.09.2023 по 16.10.2023 в [ADDRESS] був зареєстрований Відповідач (а.с.54). Разом з тим, суд не бере до уваги додані до позовної заяви копії протоколів ДНХ-2/1175 від 10.02.2023 та [NUMBER] №148 від 20.02.2023 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, які складені у відношенні [PERSON] , оскільки вони не стосуються предмета спору. До того ж, наявність даних протоколів не вказує на накладення на [PERSON] адміністративних стягнень за ч.3 ст.172-20 КУпАП, а лише фіксує його дії, які кваліфіковані уповноваженим органом, як певне адміністративне правопорушення (а.с.16-17, 18-20). Також, суд не бере до уваги, як доказ, додану до позовної заяви копію повідомлення ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області від 11.09.2023 №12671/124/45.1-2023 щодо реєстрації повідомлення [PERSON] , яке надійшло зі служби 102 про те, що за адресою: [ADDRESS] у чоловіка приступ делірію, оскільки зі змісту вказаного документа не зрозуміло яке він має відношення до справи і стосовно якого чоловіка було здійснено повідомлення на лінію 102 (а.с.21). Отже, судом встановлено, що спірний об`єкт нерухомості у виді квартири, розташованої в [ADDRESS] придбаний Позивачкою на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2023 у період шлюбу з Відповідачем. Згідно з положеннями ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, згідно з положеннями ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У даному випадку Позивачка просить визнати спірну квартиру, яка придбана у шлюбі з Відповідачем за 506761.00 грн. її особистою власністю вказуючи на те, що нерухомість придбана за її особисті кошти, які вона отримала від продажу земельної ділянки (67500.00 грн.), позичила у матері (300000.00 грн.) та заробила у Польщі та на службі в ЗСУ до укладення шлюбу, тобто за кошти, які належали їй особисто. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом взято до уваги, що сума коштів від продажу Позивачкою земельної ділянки та взятих у позику (67500.00 грн. + 300000.00 грн. = 367500.00 грн.) є значно меншою, ніж вартість придбаної згідно з договором купівлі-продажу квартири, а у Польщі Позивачка працювала у 2017-2019 роках і малоймовірно, що всю заробітну плату заощаджувала на купівлю квартири, як і дохід, отриманий під час служби у військовій частині з грудня 2019 по дату укладення шлюбу з Відповідачем, оскільки повинна була нести витрати на проживання, харчування, проїзд, утримання неповнолітньої дитини тощо. Натомість з наданих Позивачкою доказів вбачається, що Відповідач, який певний період був зареєстрований [ADDRESS] , тобто у спірній квартирі, також перебував на службі в ЗСУ, що свідчить про отримання ним доходу, у тому числі і станом на дату придбання вищевказаної нерухомості. Окрім того, при укладенні договору купівлі-продажу квартири, нотаріус з`ясовував наявність згоди Відповідача на її купівлю, про що зазначив у тексті правочину. Таким чином доводи Позивачки і надані на їх підтвердження докази суд не вважає такими, що спростовують презумпцію спільності майна подружжя, а тому підстав для задоволення позову та визнання квартири, придбаної у шлюбі з Відповідачем особистою власністю Позивачки, не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed