Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №497091707 в розмірі 48 165 грн 74 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за вказаними договором позивачем набуто право вимоги до боржника [PERSON] , відповідно до укладеного за попереднім кредитором договору факторингу. Однак, відповідач в порушення умов даних договорів свої боргові зобов`язання не виконала, не здійснила платежі для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаних вище сум заборгованості в судовому порядку. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.01.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 23.01.2024 позивач надіслав на адресу суду клопотання про долучення доказів (з додатками), в якому просив долучити до матеріалів справи документи, які надані первісним кредитором та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просив розгляд справи здійснювати без участі представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подала, у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи належним чином повідомлена шляхом направлення рекомендованого повідомлення на адресу місця її проживання та місця реєстрації, згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області №06-10/11 від 02.01.2024. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала, не подала відзиву на позов. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір №497091707, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит строком на 126 днів в розмірі 26 750 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 237,90% річних від суми кредиту в розрахунку 0,65 % на добу. Відповідно до п.4.1 договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, які розміщені на сайті товариства https://www.moneyveo.ua. Також товариством та клієнтом у додатку №1 до договору погоджено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту (а.с.5-8). Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується платіжними дорученнями від 28.12.2020 на суму 26 750 грн (а.с.9). 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 31.12.2020 додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.10-12). Відповідно до Реєстру боржників №130 від 20.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та розрахунків заборгованості, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 44\~952,20 грн з яких: 22\~472,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22\~479,80 грн - сума заборгованості за відсотками. 20.10.2022 укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату приймає відповідні права вимоги до боржників, вказаних у переліку боржників (а.с.13-14). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48 165 грн 74 коп., з яких: 22\~472,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25\~693,34 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.15). Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №497091707 від\~28.12.2020 за період з 31.10.2023 по 30.11.2023 відповідач не здійснювала жодних платежів для погашення кредитної заборгованості, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 48 165 грн 74 коп., з яких: 22\~472,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25\~693,34 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.16). \~ Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторонни електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Так, набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором №497091707 від 28.12.2020, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , підтверджується копією договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 31.12.2020 укладених між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 укладено між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 20102022. Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення тіла кредиту у визначені договором строки, оскільки відповідачем не подано доказів на спростування даного факту, а отже наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22\~472,40 грн. Щодо процентів за користування кредитними коштами суд дійшов такого висновку. В обґрунтування заявленого розміру процентів за кредитним договором позивачем надано витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 20102022, де щодо відповідача зазначено суму заборгованості за відсотками\~25\~693,34 грн. При цьому жодних розрахунків чи посилань на умови кредитного договору щодо нарахування саме таких відсотків ні позовна заява, ні додані докази не містять. Надані позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 20102022 і розрахунок заборгованості за кредитним договором №497091707 від 28.12.2020 за період з 31.10.2023 по 30.11.2023 не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості, оскільки з наданих розрахунків не вбачається, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами до укладання договору факторингу, зокрема і на яку суму основного боргу здійснено нарахування, за який період, по яким ставкам, тобто розрахунки заборгованості складені ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а не первісним кредитором. Відповідно до Реєстру боржників №130 від 20.04.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 44\~952,20 грн з яких: 22\~472,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22\~479,80 грн - сума заборгованості за відсотками. Між тим, згідно графіку розрахунків, який міститься у кредитному договорі №497091707 від 28.12.2020, вбачається, що сума кредиту становить 26 750,00 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом 13\~570,20 грн, а всього до сплати 40\~320,20 грн. Згідно ч.1 ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз наведених\~положень в\~їх сукупності\~дає суду\~підстави для\~висновку,\~що позивач\~має право\~на стягнення\~з відповідача\~отриманого і\~не сплаченого\~тіла позики\~(кредиту)\~і відсотків,\~ проте нарахованих виключно за період користування грошовими коштами, встановлений у договорі, а саме: за договором №497091707 від 28.12.2020 (26 750 х 50,72%) = 13\~570,20 грн Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №497091707 від 28.12.2020 у розмірі 40\~320,20 грн. Таким чином, оскільки позивачем недоведені належними та допустимими доказами всі складові заборгованості за кредитним договором, а саме в частині заборгованості за процентами, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги у цій частині. Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1,6,7 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у розмірі 22\~472,40 грн заборгованості за тілом кредиту та 13\~570,20 грн відсотків за кредитним договором №497091707 від 28.12.2020, що складає 40\~320,20 грн. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 83, 71 % (40\~320,20: 48\~165,74 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2\~246,78 грн (2 684 х 83,71%). На підставі викладеного,

Outcome: partial