Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача й заперечень відповідача. Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області 31.07.2023 року звернувся з позовом до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод»; Головне управління Держгеокадастру у Сумській області; [PERSON] із вимогою про витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області (код ЄДРПОУ: 04390133) земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 5925681900:02:009:0031), розташованої на території колишньої Марчихинобудської сільської ради Ямпільського району Сумської області (на даний час входить до складу Свеської ОТГ Сумської області). В обґрунтування позовної заяви прокурор зазначив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 14.01.2021 № 18-577/16-21-сг затверджено документацію із землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 5925681900:02:009:0031, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Марчихинобудської сільської ради Ямпільського району Сумської області (на даний час входить до складу Свеської ОТГ Сумської області). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 14.01.2021 № 18-577/16-21-сг державним реєстратором виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області Рекухою С.О. 08.02.2021 зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису 40498418. На підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2021, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Дячок В. О., зазначену земельну ділянку [PERSON] відчужено на користь [PERSON] . Водночас, згідно з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 14.12.2020 № 25-17752/14-20-сг отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7425587900:07:000:0722) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (на даний час входить до складу Олишівської ОТГ Чернігівської області). За таких обставин земельна ділянка з кадастровим номером 5925681900:02:009:0031, площею 2,0000 га підлягає витребуванню у [PERSON] (останнього набувача) на користь територіальної громади в особі Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Сумській області скерувала до суду письмові пояснення по суті справи, в яких вказує, що за заявою [PERSON] в якій зазначено, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки остання не скористалась, управлінням передано [PERSON] на підставі наказу № 18-577/16-21-сг від 12.06.2020 року у власність земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га. На замовлення [PERSON] , був розроблений проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення та погоджений за принципом ексторіальності висновок. Головному управлінню Держгеокадастру у Сумській області на момент передачі [PERSON] земельної ділянки кадастровий №5925681900:02:009:0031 не була відома інформація про те що у її власності перебувала земельна ділянка кадастровий номер 7425587900:07:000:0722, яку вона отримала скориставшись правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки (а.с.80-82). Представник третьої особи, ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» адвокат Гордієнко Л.В. в письмових поясненнях скерованих до суду просила відмовити у задоволенні позовних вимог Чернігівської окружної прокуратури, мотивуючи свою позицію тим, що реєстрація речових прав на земельну ділянку, що є предметом позову, кадастровий номер 5925681900:02:009:0031 (Сумська область), відбулась 08.02.2021, а реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 7425587900:07:000:0722 (Чернігівська область) відбулось пізніше 22.03.2021, і на момент набуття права власності на земельну ділянку, а саме на момент державної реєстрації цих прав 22.03.2021р [PERSON] правомірно використала своє право на безоплатне отримання землі, що передбачено ст. 121 Земельного кодексу України (а.с.93-95). Прокурор Чернігівської окружної\~прокуратури перебуваючи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав з позиції викладеної у позовній заяві. Представник позивача\~в особі\~Свеської селищної\~ради Шосткинського\~району Сумської\~областіу судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.148). Відповідач, [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, заяв, клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримали з позиції викладеної у письмових поясненнях. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також до заяви долучено копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , із якого вбачається що [PERSON] ( [INFO] ) після реєстрації шлюбу 09.10.2021 року змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.106, 163). Представник третьої\~особи ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» адвокат Гордієнко Л.В. 22.11.2023 року подала клопотання із проханням розглянути справу без участі їх представника (а.с.136). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було ухвалено провести заочний розгляд справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року задоволено заяву керівника Чернігівської окружної прокуратури про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером 5925681900:02:009:0031, розташовану на території Свеської селищної ради Шосткинського району Сумської області (колишня Марчихинобудська сільська рада Ямпільського району Сумської області) з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2288329559256), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 57091784 від 16.03.2021) право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . (а.с.40-41) Позовну заяву Чернігівської окружної прокуратури залишено без руху на підставі ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 04.08.2023 року (а.с.46). Ухвалою суду від 25.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.70). Ямпільський районний суд Сумської області своєю ухвалою від 22.11.2023 закрив підготовче провадження в справі та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.140). Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено,\~що на\~підставі наказу\~в.о.\~начальника Головного\~управління Держгеокадастру\~у Сумській\~області від\~14\~січня 2021\~року № 18-577/16-21-сг\~затверджено документацію\~із землеустрою\~та надано\~ [PERSON] у\~власність земельну\~ділянку площею\~2,0000\~га (пасовища)\~з кадастровим\~номером 5925681900:02:009:0031,\~з цільовим\~призначенням для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~розташовану на\~території Марчихинобудської\~сільської ради\~Ямпільського району\~Сумської області\~згідно додатку\~до наказу\~№ 18-577/16-21-сг від 14 січня 2021 року (а.с.16,18). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 14.01.2021 № 18-577/16-21-сг державним реєстратором виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області Рекухою С.О. 08.02.2021 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5925681900:02:009:0031 за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2288329559256 (а.с.20). Відповідно до\~наданої копії\~договору купівлі-продажу\~від 15.03.2021,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Кролевецького\~районного нотаріального\~округу Сумської\~області Дячок\~В.О.,\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 5925681900:02:009:0031\~яка належить\~на праві\~власності [PERSON] \~на підставі\~наказу «Про\~затвердження \~документації із\~землеустрою та\~надання земельних\~ділянок у\~власність» від\~14.01.2021\~року № 18-577/16-21-сг відчужено на користь [PERSON] [INFO] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-25зв.) На підставі договору оренди землі від 25.01.2022 року, який укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» в особі директора Андрущенко О.М., земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5925681900:02:009:0031, яка розташована на території Марчихинобудської сільської ради Шосткинського району Сумської області, загальною площею 2,0000 га, передано в оренду строком на 7 років (а.с.26-27). Відповідно до\~копії наказу\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області\~від 14\~грудня 2020\~року № 25-17752/14-20-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, площею 2,0000 га, кадастровий номер 74255879900:07:000:0722. Земельна ділянка кадастровий номер 74255879900:07:000:0722, площею 2,0000 га, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №2319544774255 згідно із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить [PERSON] , зареєстрована на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №58872809 від 22.06.2021, документ на підставі якого здійснена реєстрація: договір купівлі-продажу земельної ділянки №2392 виданий 22.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. (а.с.19). Із листа №02-20/1197 від 06.07.2023 року адресованого заступнику Чернігівської окружної прокуратури вбачається що, Свеська селищна рада не обізнана про факт порушення [PERSON] вимог ст.116,118,121,125 ЗК України щодо земельної ділянки кадастровий номер 5925681900:02:009:0031, тому заходи з метою витребування вказаної земельної ділянки із незаконного володіння [PERSON] не вживались, та самостійно звертатись до суду із позовною вимогою про витребування Свеська селищна рада Шосткинського району Сумської області не планує, та просить Чернігівську окружну прокуратуру вжити заходів в інтересах Свеської селищної ради з метою повернення земельної ділянки до складу земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності селищної ради (а.с.28). Згідно із повідомлення №55-75-7383 вих.23 від 24.07.2023 заступника Чернігівської окружної прокуратури до Свеської селищної ради, скеровано інформацію про звернення до суду із позовними вимогами про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння (земельна ділянка площею 2,0000 га із кадастровим номером 5925681900:02:009:0031) (а.с.30). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За змістом статті 22 Земельного кодексу України (надалі по тексту - ЗК України) (тут і далі - у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Статтею 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Відповідно до статей 81, 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно із частин 6,8,9 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у приватну власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отже, судом встановлено, що [PERSON] на час отримання у власність спірної земельної ділянки 14.01.2021 року використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Суд враховує, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц зроблено висновок, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - "суд знає закони". Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою. Відтак, наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № № 18-577/16-21-сг від 14.01.2021 року суперечить актам цивільного законодавства, порушує інтереси держави в особі органу місцевого самоврядування, тому є незаконним. Наведені обставини у сукупності підтверджують, що повторне отримання у власність [PERSON] землі сільськогосподарського призначення у межах безоплатної норми приватизації призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ, яким затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку у власність особи, яка таке право вже використала, є незаконним. З урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Такий висновок зроблено на підставі висновків щодо застосування норм ЗК України в постанові Великої Палати Верховного Суду від24.04.2019 у справі №525/1225/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №706/1685/16-ц та від 27.10.2020 у справі №381/375/19. Щодо підстав для витребування земельної ділянки із незаконного володіння відповідача, з огляду на встановлену судом протиправність її вибуття із власності держави, судом враховано таке. Відповідно до ст.84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. За приписами ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України зокрема встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. Приписами ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №327/1884/17). У контексті частини третьої статті 16 ЦК України до позовів щодо захисту речових прав на нерухоме майно відноситься, зокрема, віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Зміст приписів ст. 387 ЦК України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення майна з чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Стаття 388 ЦК України встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (зазначений висновок щодо застосування наведених норм, сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №910/1809/18). Тому, суд доходить висновку, що прокурором обрано належний та ефективний спосіб захисту інтересів держави. Відповідно до ч.4 ст.116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, якими відповідач незаконно володіє, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Звернення до суду прокурора з позовом узгоджується з вимогами частини 3 статті 56 ЦПК України та частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Щодо пояснень представника третьої особи ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» стосовно моменту виникнення права власності на спірну земельну ділянку суд зазначає таке. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пункт 1 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі, в тому числі, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності, реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи змінюються речові права (аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, від 20.05.2020 у справі №911/1902/19). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, пункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13)). З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що хоча відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, однак підставою для такої реєстрації у даному випадку є саме наказ ГУ Держеокадастру щодо відведення земельної ділянки у власність фізичній особі, як юридичний факт з якого виникло речове право (право власності). Оскільки державна реєстрація права власності на земельну з кадастровим номером 5925681900:02:009:0031 відбулася на підставі протиправного наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумської області № 18-577/16-21-сг від 14.01.2021, виданого всупереч ч.4 ст.116 Земельного кодексу України, суд визнає безпідставними заперечення третьої особи ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод», що саме з моменту реєстрації права власності на земельну ділянку з вказаним кадастровим номером [PERSON] реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що має наслідком задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами. Шосткинською окружною прокуратурою при зверненні до суду з позовом сплачено 2684,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №1726 від 14.07.2023 року, а також судовий збір у сумі 1342,00 грн за розгляд заяви про забезпечення позову відповідно до платіжної інструкції №1725 від 14.07.2023 (а.с.1, 38). Відповідно до пункту першого частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь особи, що їх понесла. На підставі викладеного,

Outcome: approved