Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

26.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму матеріального збитку у розмірі: 45 533, 65 грн, що включає: суму вартості відновлювального ремонту у розмірі 24 692, 85 грн, моральну шкоду в розмірі 10000,00 та судові витрати у розмірі 10840,80 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначив, що 11.01.2019 року о 18:34 год [PERSON] , рухаючись по вул. О. Гончара, 5 у м.Харкові, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21703», реєстраційний номер [NUMBER] допустив зіткнення із транспортним засобом «Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим завдав матеріальних збитків. На місці дорожньо-транспортної пригоди позивач та відповідач за рекомендацією працівників патрульної поліції, дійшли домовленості та склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол»). Згідно до повідомлення відповідач визнає свою провину, що підтверджується його підписом та вказаним у повідомленні поясненням. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ8107123 автомобіль «ВАЗ-21703», реєстраційний номер [NUMBER] застрахований у ПрАТ СК «Еталон». \~ \~ \~ \~На виконання рішення Київського районного суду м. Харкова по справі №640/12362/19, ПрАТ СК «Еталон» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 30\~427 гривень 15 копійок. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] становить: 55 120,00 гривень 00 копійок, що підтверджується Рахунком-заказом № С3к-001235 від 02.09.2019 року товарним чеком № 19 від 02.09.2019 року. Моральну шкоду позивач оцінює у 10 000, 00 (десять тисяч) гривень 00 копійок, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, порушенням налагодженого стану життя. Судовий процес із страховою компанією, відновлювальний ремонт автомобіля, всі ці моменти позначилися на особистому житті та роботі, адже він був змушений витрачати значний час. Кошти, які були витрачені для проведення ремонту автомобіля мали інше призначення, що також позначилося на звичайному ритмі життя та самооцінці. Ситуація, що стала підставою цього позову, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю сутністю, порушила життєві плани та звичайний життєвий устрій. Відстоювання своїх цивільних прав займає тривалий час, потребує значних фізичних та психологічних сил. Внаслідок обставин, що є предметом розгляду в цій справі, сім`я позивача зазнала значних матеріальних збитків, які, в свою чергу обумовлюють порушення звичайного темпу, змісту та цілеспрямованості, життєдіяльності та професійної діяльності. Відповідач відмовився відшкодовувати різницю між сплаченою сумою страхового відшкодування ПрАТ СК «Еталон» та вартістю ремонту автомобіля, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 07.10.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв з приводу розгляду справи на адресу суду не подав. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Причина неявки суду невідома, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило,. 25.01.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача з клопотанням про поновлення строку на його подання, в якому відповідач посилається на отримання копії позову 23.01.2022 та заперечує проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, непідтвердженими належними та допустимими доказами, зазначає, що ціни на запчастини в рахунку не відповідають ринковим, пошкодженням, завданим внаслідок ДТП, причиною якої була ожеледиця, неналежна робота комунальних служб з утримання належного стану дорожнього покриття, через що машину занесло, відсутність доказів на підтвердження моральної шкоди. Згідно вимог\~ст.43\~ЦПК України\~позивач та\~відповідач зобов`язані\~добросовісно здійснювати\~процесуальні права\~і виконувати\~процесуальні обов`язки,\~що відповідно\~до принципу\~юридичної визначеності\~є складовою\~частиною \~конституційного принципу\~верховенства права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами. Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін, враховуючи, що позиція позивача та відповідача надані до суду письмово, оскільки подальший не розгляд справи буде порушувати права сторін на розгляд справи впродовж розумного строку. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником автомобіля марки Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8). Згідно з повідомленням про ДТП, складеного відповідно до вимог Європротоколу, 11.01.2019 року о 18:34 год [PERSON] , рухаючись по вул. О. Гончара, 5 у м.Харкові, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21703», реєстраційний номер [NUMBER] допустив зіткнення із транспортним засобом «Ореl», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.(а.с.9) Відповідно до письмових пояснень від 11.01.2019 до даного протоколу [PERSON] повністю визнав себе винним, цивільна відповідальність обох учасників ДТП застрахована, відповідно до вимог Закону.(а.с. 10) Вказане відповідає вимогам п.2.11 ПДР України та п.33.2 ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Доказів на простування провини відповідача у ДТП до суду не надано, будь-яких клопотань з цього приводу до суду також не надходило, а тому заперечення відповідача, що ДТП сталася не з його вини не підтверджено доказами та є безпідставним. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21703», р.н. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон», згідно договору АМ/8107123. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» з повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до рішення Київського районного суду м.Харкова по цивільній справі №640/12362/19 від 10.07.2020, що залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.10.2020, на користь [PERSON] з ПрАТ «СК «Еталон» стягнуто 30427,15 грн., судовий збір та витрати з послуг оцінки. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №120/05-19 СОД ФЛП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Опель Вектра становить 30427,15 грн. У відповідності до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач стверджує, що ПрАТ «СК «Еталон» виплатило страхове відшкодування на підставі рішення суду в розмірі 30427,15 грн., однак вказана сума є меншою вартості відновлювального ремонту, в результаті ДТП з вини [PERSON] . Згідно з актом огляду тз від 26.04.2019 №120/05-19, складеним СОД ФЛП [PERSON] зафіксовано пошкодження, що були утворені внаслідок ДТП 11.01.2019.(а.с.20) Відповідно до відомостей в рахунку-замовленні(акт виконаних робіт) №СЗк-001235 від 02.09.2019 за проведення ремонтних робіт автомобіля Опель Вектра д.н.з. [NUMBER] , позивачем [PERSON] сплачено на користь ТОВ «СЕУЛ-АВТО» 55120,00грн.(а.с.21-22) Заперечень з приводу наявності вказаних у зазначеному акті огляду пошкоджень відповідачем до суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження своєї позиції щодо завищеної вартості, представленої в рахунку-замовленні №СЗк-001235 від 02.09.2019. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Посилання відповідача [PERSON] у відзиві щодо наявності вини у ДТП, що сталася 11.01.2019 працівників дорожніх служб, а також не підтвердження належними доказами понесених [PERSON] витрат на відновлювальний ремонт автомобіля у сумі 55120,00 грн, спростовано дослідженими судом доказами, не спростовано доказами відповідача, та сприймається судом критично, як ухилення від цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно до цивільного законодавства України, безпосередньо\~Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР\~(далі -\~ЗУ "Про страхування"),\~Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV\~(далі -\~ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Так, цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу «Toyota Rav 4»,д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до Поліса № ЕР 140285214 від 27.04.2020 року. Відповідно до ч.2\~ст.1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст.1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до\~ст.9\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 22.1 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, з врахуванням того, що страхова виплати є меншою за завдану шкоду від пошкодження автомобіля (вартість відновлювального ремонту згідно даних рахунків), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактично сплаченими витратами позивача та виплаченим страховим відшкодуванням, що складає 24692,85 грн., задовольнивши позовні вимтоги в цій частині. Посилання відповідача на нелаженість доказів щодо проведеного ремонту не відповідає вимагам чинного законодаства та є безпідставним і голослівним. Підстав для визнання рахунку-фактури з відміткою про виконаний ромент та чеку про оплату виконаного ремонту неналежним, з висновком про те, що ці роботи не виконувались, або що їх вартість є завищеною, у суду немає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Клопотань з боку відповідача на підтвердження своїх заперечень щдо призначення відповідної експертизи під час судового розгляду не заявлялось, а тому суд розглядає справу на підтаві доказів, наданих сторонами, і приходить до висновку, що вимоги про відшкодування вартості відновлювального ремонту за відрахуванням страхових випадт знайшли своє повне підтвердження та підлягають задволенню. Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, у тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб ; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної порушеннями як фізичній, так і юридичній особі розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5). Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості,добросовісності та розумності. В пункті 9 цієї\~постанови Пленуму ВСУ\~зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності,виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП він дійсно зазнав душевних страждань, пов`язаних з необхідністю відновлювати автомобіль, хвилюваннями, оскільки подія дорожньо-транспортної пригоди сама по собі є стресовою ситуацією та тягне душевні хвилювання, необхідність звернення за захистом своїх прав. Однак, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки ДТП тілесних ушкоджень та тяжких наслідків не потягла, її оформлення за правилами європротоколу не потребувало значного часу, а звернення до правоохоронних та судових органів хоч і потребує певного часу, однак само по собі не спричиняє моральної шкоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., з врахуванням всіх понесених моральних страєждань, і вважає дану суму моральної шкоди такою, що відповідає засадам розумності,виваженості та справедливості. Позовна вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. також підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. В частині першій статті 59\~Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.\~141 Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно вимог ч. 8\~ст.\~141 Цивільного процесуального\~кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За приписами ч.ч. 1, 3\~ст.\~133 Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:на професійну правничу допомогу;пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Пунктом 2 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої та другої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: попередній розрахунок суми судових витрат, за яким загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 10000,00 грн.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №952 адвоката Марченко Н.М., квитанцію №45 від 06.11.2020 про сплату за надану правову допомогу грошових коштів в розмірі 10000,00 грн., ордер, договір №4 від 18.04.2019 про надання правової допомоги та акт приймання-передачі правничої допомоги до договору №4 від 18.04.2019, із розрахунком наданих послуг(вивчення матеріалів страхової справи, проведення консультацій, підготовка та відправлення позовної заяви, підготовка клопотань та заяв, представництво інтересів позивача у Київському районному суді м.Харкова, копіювання документів, поштові відправлення). \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, наявність заперечень відповідача з приводу стягнення витрат на правничу допомогу суд вважає, що заявлена вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, з урахуванням критеріїв співмірності, складності справи, часу, фактично витраченого адвокатам та пропорційності задоволених судом вимог. Таким чином, суд частково задовольняє вимогу про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу(вивчення матеріалів страхової справи 500 грн, проведення консультацій 1000 грн, підготовка та відправлення позовної заяви 2000 грн) в сумі 3500 грн, в іншій частині вимога про відшкодування витрат у справі не знайшла свого підтвердження, оскільки послуги з представництва в судових засіданнях, підготовки заяв клопотань, копіювання, поштові відправлення фактично не надавалися, ця справа є типовою та не потребує підготовки значного часу на формування правової позиції, тривалих консультацій, складення значного обсягу документів. Таким чином, оскільки, суми страхового відшкодування, яка була сплачена ПрАТ «СК «Еталон», недостатньо для повного відшкодування позивачу матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту і страховою виплатою у розмірі 24692,85 грн. згідно із вказаними положеннями чинного законодавства, покладається на відповідача, ця вимога підлягає задоволенню. Також на користь позивача з відповідача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 2000 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 3500\~грн., за доводів, викладених вище. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 92%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908 грн*92%=835,36 грн.

Outcome: partial