Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [INFO], Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Руда Любов Ярославівна, Львівська обласна прокуратура, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації обтяження та припинення обтяження речових прав. Відповідно до прохальної частини позовної заяви, просить: - визнати незаконними дії державного реєстратора Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю, щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 11452763, зареєстровано 01.08.2011 15:35:19; - визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме - щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження: 11452763; дата, час державної реєстрації: 01.08.2011 15:35:19; Державний реєстратор: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; Підстава для державної реєстрації: постанова, б/н, 27.07.2011, Слідчий відділ Управління СБ України у Львівській області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; заявник: Слідчий відділ УСБУ у Львівській області; - скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 11452763 від 01.08.2011 15:35:19, реєстратор Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю; - припинити обтяження речових прав у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 11452763 від 01.08.2011 15:35:19, реєстратор Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю. Мотивуючи подану заяву, позивач вказує, що [INFO] помер її син - [PERSON] , [INFO] . Після смерті останнього, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу - Рудої Любові Ярославівни із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 01.08.2011 зареєстровано арешт на все майно [PERSON] (реєстраційний номер обтяження: 11452763), на підставі постанови СВ Управління СБ України у Львівській області. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину можлива лише після скасування даного арешту. Підставою для реєстрації обтяження стала постанова, б/н від 27.07.2011 СВ Управління СБ України у Львівській області. Однак, [PERSON] зауважує, що зазначена постанова не виносилась, а відтак, у державного реєстратора не було законних підстав реєструвати обтяження на все майно [PERSON] . Позивач акцентує увагу на тому, що існування даного арешту порушує її майнові права, зокрема на отримання належного їй спадкового майна. За таких обставин, позивач змушена у судовому порядку звертатись до суду задля ефективного захисту та відновлення порушених прав. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2023, відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.10.2023 від представника Управління СБ України у Львівській області - Деркача А.І. надійшов відзив на позовну заяву. За твердженням сторони відповідача, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх порушених прав, а також пред`явлено позов до неналежних відповідачів. Так, представник стверджує, що належним відповідачем у даній справі є саме Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, адже будь-які дії щодо накладення арешту та його скасування, Управління СБ України у Львівській області могло здійснювати лише на стадії досудового розслідування. Після скерування слідчим відділом кримінального провадження до суду, Управління СБ України у Львівській області втратило будь-які повноваження на вчинення дій у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] . За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог до даного відповідача. Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 21.11.2023, задоволено клопотання позивача та залучено до розгляду справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Львівську обласну прокуратуру та Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради. 15.12.2023 від представника Львівської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення щодо даного позову. У поданих поясненнях представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору зауважує, що з огляду на наявність ухвали Залізничного районного суду м. Львова, якою скасовано накладений арешт, накладення слідчим арешту лише на два транспортні засоби, частку квартири та земельну ділянку, відсутності у матеріалах кримінальної справи відомостей про накладення арешту на усе майно [PERSON] , не призначення судом додаткового покарання у вигляді конфіскації майна - рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, усе нерухоме майно, належне [PERSON] не приймалось, а відтак є підстави для задоволення позовних вимог. У судовому засіданні адвокат Мотрук М.Ю., який діє в інтересах [PERSON] , позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позовній заяві. Водночас, останній вказав, що достатнім та ефективним способом відновлення порушених прав позивача буде скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого та припинення обтяження речових прав. Також, представник позивача просив, у випадку задоволення позовних вимог, судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача - Копко І.В. у судовому засіданні вказала, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, однак вважає, що [INFO] є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки будь-які порушення прав позивача у діях даної сторони провадження відсутні. Представник Львівської обласної прокуратури - Яворський Я.Т. підтримав позовні вимоги [PERSON] , вказав, що безпідставне існування обтяження нерухомого майна у значній мірі порушує майнові права позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до переконання, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, а також доводи сторін, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Згідно з наявною у матеріалах справи копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] , матір`ю останнього є [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Встановлено, що після смерті сина, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Рудої Любові Ярославівни із заявою про прийняття спадщини. Листом № 34/02-14 від 18 березня 2023 року, нотаріус повідомила, що, у відповідності до п.п. 4.16, 4.18 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 01 серпня 2011 року зареєстровано арешт на все майно [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 11452763), на підставі постанови слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області. Видача свідоцтва про право на спадщину можлива лише після зняття арешту на все майно [PERSON] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що 01 серпня 2011 року за реєстраційним номером 11452763 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Львівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю, зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна на все нерухоме майно [PERSON] . Підставою для реєстрації обтяження стала постанова, б/н від 27.07.2011 року слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області. Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу УСБ України у Львівській області у 2011 році знаходилася кримінальна справа № 2094 відносно [PERSON] та [PERSON] , щодо вчинення ними злочинів, передбачених ч.5 ст.191 та ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК України. Вказане кримінальне провадження було скеровано на розгляд до Залізничного районного суду міста Львова. 09 серпня 2013 року [PERSON] , вироком Залізничного районного суду міста Львова, ухваленим за результатами розгляду кримінальної справи № 462/4354/13-к, було визнано винним у вчиненні ряду злочинів та засуджено до позбавлення волі. З листа № 21236 від 20 грудня 2022 року Залізничного районного суду м. Львова вбачається, що в межах досудового розслідування кримінальної справи стосовно [PERSON] , постановами старшого слідчого з ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ у Львівській області від 27 липня 2011 року було накладено арешт на майно, яке перебувало у власності [PERSON] , а саме: транспортні засоби: «ВАЗ 21213», 2001 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та «УАЗ 469», 1985 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , 1/4 частину квартири [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0940 га на території Лапаївської сільської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД 512527, кадастровий номер 4610137500:11:009:0329. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.03.2017, скасовано арешт на зазначене майно. Листом № 4848 від 14 березня 2023 року Залізничного районного суду м. Львова, на запит адвоката Мотрука М.Ю., повідомлено, що постанови від 27 липня 2011 року про арешт всього нерухомого майна [PERSON] у матеріалах зазначеної вище кримінальної справи немає. У подальшому, з метою отримання інформації про накладений на все майно [PERSON] арешт та про підстави його накладення, адвокат Мотрук М.Ю. звернувся з адвокатським запитом до [INFO]. У запиті адвокат просив повідомити, чи виносилася слідчим відділом УСБ України у Львівській області постанова від 27 липня 2011 року про накладення арешту на все майно [PERSON] , на підставі якої у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зроблено запис №11452763 від 01 серпня 2011 року про арешт всього нерухомого майна [PERSON] . УСБУ у Львівській області надано відповідь № 62/6/М-154/14 від 21 березня 2023 року у якій вказано, що в Управлінні відсутня запитувана інформація, у зв`язку з передачею у серпня 2011 року матеріалів кримінальної справи № 2094 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] прокурору Львівської області для організації підтримки обвинувачення в суді. Листом № 10/2-1593-23 від 30 березня 2023 року Львівська обласна прокуратура проінформувала, що досудове розслідування у кримінальній справі №2094 за обвинуваченням [PERSON] здійснювалося за положеннями КПК 1960 року, а відтак усі матеріали досудового розслідування після їх надходження до прокуратури області скеровувались з обвинувальним висновком до Залізничного районного суду м. Львова. Також, повідомлено, що у матеріалах наглядового провадження по даній кримінальній справі збереглися надіслані слідчим другі примірники постанов від 27 липня 2011 року про накладення арешту на наступне майно обвинуваченого [PERSON] : транспортні засоби ВАЗ 21213, д.н.з. [NUMBER] , УАЗ 469, д.н.з. [NUMBER] ; 1/4 квартири в будинку [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0940 га, на території Лапаївської сільської ради. Інших постанов про накладення арешту на майно у матеріалах наглядового провадження немає. З наведеного вище вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про арешт накладений на «все нерухоме майно» [PERSON] з посиланням на постанову слідчого Управління СБ України у Львівській області від 27.07.2011 року. Проте, така постанова фактично відсутня і даного процесуального рішення не ухвалювалось. За таких обставин, має місце необґрунтоване обмеження прав на спадкове майно [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218, частини 5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК ,відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Отже, звернувшись до нотаріуса та прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , його матір [PERSON] , набула права на спадщину. Водночас, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, позивачем доведено, що наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає [PERSON] , як спадкоємцю, оформити спадщину на майно та стало підставою для відмови нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини четвертої статті 174 КПК України 2012 року, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що, на відміну від частини 2 статті 26 зазначеного Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача, що дає підстави для часткового задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Водночас, судом не встановлено порушень прав третіх осіб у разі звільнення з-під арешту майна, що належить позивачу, при цьому, арешт майна порушує права власності позивача. При цьому, суд ухвалюючи рішення щодо наявності підстав для задоволення першої та другої позовної вимоги враховує позицію представника позивача щодо того, що достатнім та ефективним способом відновлення порушених прав позивача буде скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого та припинення обтяження речових прав. Крім того, в ході розгляду справи не встановлено який саме конкретно державний реєстратор здійснював реєстрацію відповідного обтяження у реєстрі, а також встановлено, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не виносилось та не оформлялось, тобто таке фактично відсутнє. Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання незаконними дій державного реєстратора Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю, щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 11452763, зареєстровано 01.08.2011 15:35:19, а такожвизнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, 149-Ю, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме - щодо державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження: 11452763; дата, час державної реєстрації: 01.08.2011 15:35:19; Державний реєстратор: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; Підстава для державної реєстрації: постанова, б/н, 27.07.2011, Слідчий відділ Управління СБ України у Львівській області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; заявник: Слідчий відділ УСБУ у Львівській області. При цьому, суд виходить, що задоволення вимог про скасування державної реєстрації обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 11452763 від 01.08.2011, зареєстроване реєстратором - Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а також припинення обтяження речових прав у виді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, належне [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 11452763 від 01.08.2011, зареєстроване реєстратором - Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, у повній мірі відновити порушені права позивача, за захистом яких вона звернулась до суду. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат слід провести відповідно до ст.141 ЦПК України. Водночас, вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи принцип диспозитивності процесу, суд приходить до висновку, що такі слід залишити за [PERSON] , представник якої заявив відповідне клопотання у судовому засіданні.

Outcome: partial