Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини, визначення способу участі у вихованні та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 14.02.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2021 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з матір`ю, яка приймає безпосередню участь у житті дитини, піклується про її здоров`я, сприяє її духовному та фізичному розвитку. У [PERSON] з [PERSON] триває постійний спір щодо проживання дитини, способу участі батька у вихованні сина, а саме щодо місця та тривалості їх побачень, оскільки [PERSON] часто у не зручний час для [PERSON] та малолітнього сина. 17.12.2021 Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження №918 «Про визначення участі батька у виховання його дитини». Вказаним рішенням було визначено участь [PERSON] у виховані його дитини [PERSON] , встановилено йому спілкування з дитиною за графіком з урахуванням думки дитини. Не зважаючи на викладений вище графік, встановлений службою у справах дітей, [PERSON] його не дотримується, та намагається нав`язувати графік, який зручний, виключно, для нього. Інтерес [PERSON] до малолітнього сина не є постійним, є періоди часу, коли [PERSON] взагалі не проявляє жодного інтересу до дитини, що також відображається на стосунках батька та дитини. Те саме стосується й сплати аліментів на утримання дитини. [PERSON] переконана, що сину [PERSON] буде якнайкраще проживати разом з нею. [PERSON] завжди належним чином виконувала свої батьківські обов`язки, навіть не зважаючи на те, що участь [PERSON] у матеріальному і духовному розвитку не була постійною. Малолітній [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю - [PERSON] після того, як подружжя стало проживати окремо. Майже 3 роки малолітній [PERSON] проживає разом з [PERSON] без батька. За цей час малолітній син звик до того, що з ним завжди поруч лише матір, яка забезпечувала та забезпечує його всім необхідним та не ставить у залежність виконання своїх батьківських обов`язків від виконання батьком своїх батьківських обов`язків. Окрім того, на сьогодні у малолітнього [PERSON] вже сформоване коло спілкування зі своїми однокласниками, друзями, товаришами, які також проживають у сусідніх будинках, що дозволяє ним постійно спілкуватися та проводити разом час на дитячих майданчиках. [PERSON] не має наміру перешкоджати [PERSON] в здійсненні його прав та обов`язків щодо малолітнього [PERSON] та вважає, що інтересам дитини не суперечитиме встановлення наступної форми і частоти зустрічей [PERSON] з сином з урахуванням думки дитини: кожна перша і третя субота місяця з 10:00 год. до 18:00 год. за відсутності матері дитини, з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною; кожна друга і четверта неділя місяця з 10:00 год. до 18:00 год. за відсутності матері дитини, з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною; або кожні 1 та 3 вихідні місяця за відсутності матері дитини, з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною ( з 20:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі); кожного року 17 січня (день народження батька) з 17:00 год. до 20:00 год. у будній день, та з 10:00 год. до 21:00 год. якщо день народження припадає на вихідний день; половину зимових канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України з повідомленням матері дитини про місце перебування батька з дитиною; протягом чотирьох тижнів поспіль (або роздільно по два тижні) у період літніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною; у святкові дні (встановлені державні свята) - за домовленістю між батьками та при бажанні дитини з урахуванням графіку та режиму дитини; у будь-який інший день - за домовленістю між батьками та за бажанням дитини. Домовленості з [PERSON] щодо участі в утриманні дитини, шляхом сплати аліментів не було досягнуто. Починаючи з 01.01.2023 року [PERSON] жодного разу не сплачував аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . З огляду на те, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] , то остання має право вимагати від [PERSON] сплати аліментів. За таких підстав, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] до досягнення дитиною чотирнадцяти років; Визначити [PERSON] способи та порядок участі його, як батька, у спілкуванні та вихованні сина за наступним графіком побачення, з урахуванням думки дитини: кожна перша і третя субота місяця з 10:00 год. до 18:00 год. за відсутності матері дитини, з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною;. кожна друга і четверта неділя місяця з 10:00 год. до 18:00 год. за відсутності матері дитини, з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною або кожні 1 та 3 вихідні місяця за відсутності матері дитини, з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною (з 20:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі); кожного року 17 січня (день народження батька) з 17:00 год. до 20:00 год. у будній день, та з 10:00 год. до 21:00 год. якщо день народження припадає на вихідний день; половину зимових канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України з повідомленням матері дитини про місце перебування батька з дитиною; протягом чотирьох тижнів поспіль (або роздільно по два тижні) у період літніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України з повідомленням матері дитини про місцеперебування батька з дитиною; у святкові дні (встановлені державні свята) - за домовленістю між батьками та при бажанні дитини з урахуванням графіку та режиму дитини; у будь-який інший день - за домовленістю між батьками та за бажанням дитини. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову, і до досягнення дитиною повноліття. У липні 2023 року відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що у вересні 2021 року звернувся до органу опіки та піклування з заявою про визначення способів участі батька у вихованні сина. Розпорядженням Дарницької РДА у м. Києві від 17.12.2021 року був встановлений графік спілкування батька з дитиною з урахуванням думки дитини, зокрема: щосереди з 18.00 до 20.00 год; перший, третій тиждень місяця- з 20.00 год. п`ятниці до 18.00 год неділі. Зобов`язано батька дитини дотримуватися режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини. Зобов`язано матір дитини не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини. Проте [PERSON] стала ухилятися від виконання рішення органу опіки та піклування, зокрема на зустрічі для спілкування з батьком, що мали відбуватися відповідно графіку щосереди з 18.00 до 20.00год. дитину не приводила, назвавши даний час незручним, як для неї самої так і для дитини. Що ж стосується інших днів встановлених графіком для спілкування батька з дитиною, то тут [PERSON] зайняла таку позицію, стверджуючи, що дитина не бажає спілкуватися з батьком. З метою ефективного налагодження взаємовідносин та запобігання конфліктів між батьками щодо виховання дитини, служба у справах дітей рекомендувала звернутися до Центру сім`ї Дарницького районну м. Києва для отримання консультацій психолога та медіатора. Проте [PERSON] і в даному випадку відмовляється від отримання таких консультацій, та продовжує вести негативні розмови стосовно батька, розповідаючи дитині конфліктні ситуації і все це з метою налаштування дитини проти батька. [PERSON] своїми діями чинить перешкоди щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, які полягають в тому, що остання допускає протиправні дії та негативні розмови стосовно батька дитини, тобто ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. На підставі вищевикладеного просить зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.06.2023 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 11.07.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому частково заперечував щодо позовних вимог, просив задовольнити позов в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , в решті вимог просив відмовити. 11.07.2023 від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява. Ухвалою суду від 12.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив на позовну заяву до матеріалів справи, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 12.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом, відповідно до ст. 193 ЦПК України. 27.07.2023 від позивача [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона повністю заперечує щодо позовних вимог [PERSON] та просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. 28.07.2023 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на первісну позовну заяву, в якому просить задовольнити позовні вимоги первісної позовної заяви в повному обсязі. 11.08.2023 від відповідача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. 21.08.2023 від позивача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив за зустрічним позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 19.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповідь на відзив [PERSON] на первісну позовну, відповідно до ст. 179 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповідь на відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, відповідно до ст. 179 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заперечення [PERSON] на відповідь на відзив за зустрічним позовом, відповідно до ст. 180 ЦПК України. 19.09.2023 від [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів. 19.09.2023 від [PERSON] надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог та зупинення провадження по справі. 04.10.2023 від [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів. 11.10.2023 від [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 11.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання [PERSON] про долучення доказів від 19.09.2023. Ухвалою суду від 11.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання [PERSON] про долучення доказів від 04.10.2023. Ухвалою суду від 11.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання [PERSON] про долучення доказів від 11.10.2023. Ухвалою суду від 11.10.2023 відмовлено у задоволені клопотання [PERSON] про роз`єднання позовних вимог та зупинення провадження. Ухвалою суду від 11.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 14.11.2023 від третьої особи надійшов лист про розгляд справи № 753/8813/23 без їх участі. У судовому засіданні 14.11.2023 позивач надала пояснення, в яких позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, щодо зустрічного позову заперечувала в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні 14.11.2023 надав пояснення, в яких зазначив, що відповідач не виконує графік, що був встановлений Службою у справах дітей та сім`ї, позивач забезпечує дитину усім необхідним для її розвитку, щодо зустрічного позову заперечував в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні 14.11.2023 визнав первісний позов у частині стягнення аліментів, зазначив, що сплачує 1/4 від усіх своїх доходів, в той час коли був безробітний то сплачував 50% від мінімальної заробітної плати, проте з вересня знову працевлаштований і сплачує аліменти добровільно, щодо інших вимог первісного позову заперечував, вказав, що позивач налаштовує дитину проти нього, відповідно дитина не має бажання проводити з ним час та розмовляти по телефону, з початку повномасштабного вторгнення позивач з дитиною виїхала в м. Кропивницький на 3 місяці та не давала спілкуватися з дитиною за цей час, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні 14.11.2023 надав пояснення, в яких вказав, що у сторін з 2021 року різко погіршилися стосунки і позивач почала формувати у дитини негативну думку щодо батька, порушувала графік зустрічі дитини з батьком, у 2022 році відповідач дізнався, що він не є біологічним батьком дитини через це звернуся до суду з позовом про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, після цього відносини з дитиною погіршилися ще більше, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністраціїв судове засідання 14.11.2023 не забезпечила явку свого представника, надіслала клопотання про судовий розгляд без їх участі. Ухвалою суду від 14.11.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, було оголошено перерву у судовому засіданні для подальшого розгляду. У судовому засіданні 12.12.2023 представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надала пояснення, в яких повідомила, що на комісії була присутня мати дитини, батька не було на засіданні комісії, при спілкуванні з дитиною виявилося, що дитина боїться судів і батька, висновок сформований проте ще не погоджений. Ухвалою суду від 12.12.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні для подальшого розгляду. 28.12.2023 представником Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністраціїподано до суду висновок від 25.12.2023 № 101-11203 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] та визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні дитини. У висновку райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . З метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька, [PERSON] , у спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] , та встановити спосіб та порядок спілкування за наступним графіком: перший, третій тиждень місяця з 20:00 год п`ятниці до 18:00 год неділі; щосереди з 18:00 год до 20:00 год. У судових дебатах 26.01.2024 позивач та представник позивача вимоги первісної позовної заяви просили задовольнити в повному обсязі, у задоволенні вимог зустрічного позову просили відмовити. У судових дебатах 26.01.2024 відповідач та представник відповідача просили первісний позов задовольнити частково, а саме в частині стягнення аліментів, а в решті вимог відмовити, зустрічний позов просили задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 14.02.2003 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29.10.2020 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Києві) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2021 шлюб між сторонами у справі розірвано. На даний час [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . За умовами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено у даному судовому засіданні, дитина на даний час проживає разом із матір`ю. Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок № 101-11203 від 25.12.2023 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] та визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні дитини. У висновку райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . З огляду на наведене, первісний позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку суд зазначає наступнне. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, у позивача наявне право на зміну способу стягнення аліментів та виникає право на звернення до суду з позовом про збільшення такого розміру аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене первісний позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини суд зазначає наступне. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2021 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст.153 СК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські прав не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1-3 с. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного виливу на нормальний розвиток дитини. Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судовим розглядом встановлено, що сторони не можуть досягнути домовленості між собою, щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною. Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністраціїподано до суду висновок від 25.12.2023 № 101-11203 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] та визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні дитини, з метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька, [PERSON] , у спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] , та встановити спосіб та порядок спілкування за наступним графіком: перший, третій тиждень місяця з 20:00 год п`ятниці до 18:00 год неділі; щосереди з 18:00 год до 20:00 год. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи висновок Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністраціїподано до суду висновок від 25.12.2023 № 101-11203 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] та визначення способу участі батька, [PERSON] , у вихованні дитини, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. З огляду на вищевикладене та з урахуванням висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністраціїпервісний позов в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини підлягає частковому задоволенню. У задоволенні зустрічого позову про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження факту вчинення [PERSON] йому перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Між тим, суд приходить до висновку, що фактично спір виник у зв`язку з неможливістю сторін досягти домовленостей щодо порядку спілкування [PERSON] з дитиною. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини. За змістом ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень відповідача з дитиною. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь[PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 2 148,00 грн. за позовні вимоги про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини. Крім того, з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 074,00 грн. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial