Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

16 січня 2024 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ними та стягнути судові витрати з відповідача на її користь. Свої позовні вимоги мотивує тим, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача. Ухвалою суду від 17.01.2024 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач просила шлюб розірвати, в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. просила позовні вимоги не розглядати. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак 30.01.2024 року подав відзив, в якому визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, в частині витрат на правову допомогу заперечив. Одночасно просив розгляд справи проводити у його відсутність. Суд, заслухавши позивача, проаналізувавши докази по справі, прийшов до такого висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 25 травня 2018 року, серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 25 травня 2018 року, актовий запис № 704. Згідно з частиною третьою\~статті 105 Сімейного кодексу України\~(надалі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і бажають розлучитися. Відповідно до частини першої\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини другої\~статті 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої\~статті 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням вказаних вимог процесуального кодексу, 605,60 грн підлягають поверненню позивачці з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, а решта витрат по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved