Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, вимоги якого мотивує наступним. З 2017 року вона проживала із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах у місті Івано-Франківську. 16.10.2019 року в їхній сім`ї (без реєстрації шлюбу) народився син [PERSON] . Під час реєстрації шлюбу у Івано-Франківському міському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області за заявою [PERSON] та позивачки, його було записано батьком дитини. В подальшому під час спільного проживання, позивачка завагітніла вдруге, після чого [PERSON] поїхав на тимчасові заробітки за кордон. [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , біологічним батьком котрого є [PERSON] , однак, у зв`язку із наявністю у нього контракту на роботу він не зміг був бути присутній в період народження сина на території України. Після виписки із пологового будинку позивачка звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з метою реєстрації народження сина. Проте, при реєстрації факту народження їй було роз`яснено, що оскільки, вона не перебуває у шлюбі, і біологічний батько у зв`язку із відсутністю не може власноручно подати заяву про батьківство, то відомості про батька у акті про народження дитини можуть бути записані зі слів матері, тобто відповідно до вимог положень ст. 135 СК України, а саме буде внесено запис про батька, в якому ім`я та по батькові [PERSON] , а прізвище батька записано за прізвищем матері « [PERSON] ». На даний час позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом, оскільки відповідач особисто прибути в Орган РАЦСу не має можливості, хоча дійсно є біологічним батьком дитини. Представник позивача подав до суду про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують в повному обсязі та просять суд його задоволити. Відповідач подав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначає, що відділ державної РАЦС у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не є заінтересованою особою у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить копія Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , де в графі батько вказаний - [PERSON] , а в графі мати - [PERSON] (а.с.9). Проте, при реєстрації факту народження позивачці було роз`яснено, що оскільки, вона не перебуває у шлюбі, і біологічний батько у зв`язку із відсутністю не може власноручно подати заяву про батьківство, то відомості про батька у акті про народження дитини можуть бути записані зі слів матері, тобто відповідно до вимог положень ст. 135 СК України, а саме буде внесено запис про батька, в якому ім`я та по батькові [PERSON] , а прізвище батька записано за прізвищем матері « [PERSON] ». Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч.4 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови). Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved