Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

У серпні 2023 року позивач в особі свого представника адвоката Кравцова В.В. звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідач є її батьком. Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 травня 2010 року з відповідача на її утримання були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі 450 грн. щомісячно до досягнення повноліття. На даний час вона є студенткою 2 курсу денної форми навчання факультету економіки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. Строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Загальна вартість освітньої послуги 131\~600 грн. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги на харчування, оплату проїзду, придбання навчальних посібників тощо. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням від 28 листопада 2023 року позов [PERSON] був задоволений та стягнуто з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 серпня 2023 року, до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Ухвалою від 16 січня 2024 року за заявою відповідача заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року було скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Просив урахувати, що відповідач до досягнення позивачем повноліття не сплачував належним чином аліменти на її утримання, через що розмір заборгованості склав 50018 грн. Також вважав, що надані відповідачем роздруківки з соціальних мереж зі світлинами позивача є неналежними доказами. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, тому суд вважав можливим розглянути справу на підставі наявних даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , яка народилася [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що позивач навчається на факультеті економіки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. Згідно з довідкою навчального закладу термін навчання за рівнем «бакалавр» до 30.06.2025 року. Відповідно до частини 9 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 199\~Сімейного\~кодексу\~України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцятитрьохрічного віку при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому статтею 200 Сімейного кодексу України\~визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу (стаття 201 СК України). Статтею 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, аналіз наведених норм свідчить, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Поряд із цим обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання на час навчання, позивач послалася на те, що у зв`язку з навчанням вона не має доходу. Вартість освітньої послуги складає 131\~600 грн., у тому числі 32\~900 грн. за перший рік навчання. Наразі її матеріально забезпечує мати, яка надає кошти на навчання та інші потреби (харчування, проїзд, навчальні посібники тощо). Водночас суд вважає, що можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання позивача не доведена. Суд бере\~до уваги,що відповідач також має на утриманні неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . У вересні 2023 року відповідач був визнаний інвалідом другої групи за загальним захворюванням (опорно-рухового апарату), у зв`язку з чим він обмежений у пересуванні, тобто є непрацездатною особою. Згідно з довідкою про доходи розмір пенсії відповідача у вересні 2023 року склав 926,23 грн. а з жовтня 2023 року відповідач отримує пенсію в розмірі 3087 грн. 42 коп. на місяць. Суд звертає увагу, що з 01.01.2024 року в Україні встановлений розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у розмірі 2361 грн. Отже, з урахуванням знаходження на утриманні відповідача неповнолітньої дитини в разі стягнення з нього на користь позивача аліментів на час її навчання, відповідачу залишиться для існування сума коштів, яка менша за встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. За таких обставин суд вважає, що відповідач, будучи непрацездатним, за своїм матеріальним станом не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу на час її навчання. Крім того, суд звертає увагу, що позивач після досягнення нею повноліття хоча й навчається в Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара та не має офіційного доходу, але на підтвердження її матеріального стану та відсутності потреби в матеріальній допомозі відповідачем були надані копії світлин, які позивач розмішує у соціальних мережах, зокрема щодо відвідування різних держав, що позивачем та її представником не було спростовано в судовому засіданні. Доводи представника позивача в судовому засіданні про наявність у відповідача заборгованості по аліментам, які були присуджені до досягнення позивачем повноліття, не мають правового значення для вирішення питання про стягнення з відповідач аліментів на підставі статті 199 Сімейного кодексу, оскільки така заборгованість стягується у загальному порядку. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її утримання необхідно відмовити.

Outcome: dismissed