Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з вказаним позовом, просить: визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, 1968 року забудови, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 96,80 кв.м., житловою площею 43,50 кв.м., допоміжною площею 53,30 кв.м., та господарські будівлі та споруди: підвал під частиною будівлі, прибудова, ганок, літня кухня, сарай-прибудова, погріб з шийкою, сарай, убиральня, літній душ, навіс, навіс, колодязь, ворота з хвірткою, огорожа, вимощення, вигрібна яма, оціночна вартість якого становить 123 672 (сто двадцять три тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 00 коп. Також, просить визнати за нею право власності на земельні ділянки: площею - 0,0308 га, кадастровий номер: 3220610100:01:012:0127, цільове призначення, якої - для індивідуального садівництва, що знаходиться по [ADDRESS] ; площею - 0,0923 га, кадастровий номер: 3220610100:01:012:0126, цільове призначення, якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.1970 після смерті батька позивачка успадкувала 1/6 частину вказаного вище будинку. Інші частки цього будинку були поділені між братом [PERSON] та матір`ю [PERSON] , які вони також успадкували та стали власниками по 1/6 частини будинку після смерті [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19.05.1970. Крім того, 19 травня 1970 року державним нотаріусом Богуславської Державної нотаріальної контори, нині покійній матері також було видано свідоцтво на право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . В подальшому право власності на 1/2 частину будинку, яка належала матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , було оформлено позивачкою що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2014. Крім того, позивачка зазначає, що 29 вересня 2006 її матір`ю було отримано державний акт серії ЯД №668139 на земельну ділянку площею 0,0308 га., кадастровий номер: 3220610100:01:012:0127, цільове призначення якої - для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та державний акт серії ЯД №668139 на земельну ділянку площею 0,0923 га., кадастровий номер: 3220610100:01:012:0126, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з яких вбачається що право власності на дані земельні ділянки є спільним сумісним, а співвласниками даних земельних ділянок є позивачка та відповідач [PERSON] . При цьому, починаючи із 2008 року та станом на сьогоднішні позивачка відкрито й безперешкодно користується усім будинком, обробляє земельні ділянки біля нього, вчасно сплачує комунальні платежі та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житлового будинку, земельних ділянок, що є підставою для визнання за нею права власності на іншу частину житлового будинку та земельні ділянки. Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 2023 від 05.10.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] по м. Києву та Київській області зареєстрованим не значиться (а.с. 54). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тобто відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки та у встановлений судом строк не позовну заяву. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 282-284 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що підтверджується матеріалами справи. Згідно свідоцтва про на спадщину за законом, виданого Богуславською нотаріальною конторою 19.05.1970 за №1108, спадкове майно, що належало [PERSON] , зокрема 1/2 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю, була успадкована [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). 19 травня 1970 року державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори за №1109, [PERSON] також було видано свідоцтво на право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на: 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 12). Право власності у зазначених частках було зареєстровано, що підтверджується довідкою КП КОР «Білоцерківське міжміське БТІ» за № 5ц-1948/1 від 12.09.2023. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області від 19.11.2013, актовий запис № 162, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). Так, за життя [PERSON] була власницею 1/2 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтво на право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Богуславською нотаріальною конторою 19.05.1970 за №1109 та інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належала їй та [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Богуславською нотаріальною конторою 19.05.1970 за №1108. Також [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 0,0308 га., кадастровий номер: 3220610100:01:012:0127, цільове призначення якої - для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №668139, і була власником земельної ділянки, площею 0,0923 га., кадастровий номер: 3220610100:01:012:0126, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №668139 (право власності на зазначені земельні ділянки є спільним сумісним, а співвласниками даних земельних ділянок є: позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] ). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 10 жовтня 2000 року нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №3957. Згідно нього все належне їй майно, вона заповіла своїй дочці - [PERSON] (а.с. 12). В подальшому право власності на 1/2 частину будинку, яка належала матері позивачки [PERSON] , на підставі свідоцтво на право власності на частку в спільному майні подружжя від 19.05.1970 за №1109 було оформлено позивачкою [PERSON] що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26767433 від 13.09.2014 (а.с. 14-15). В 1998 році [PERSON] виїхав з житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , про його подальшу долю позивачці невідомо. Починаючи із 2008 року та станом натепер позивачка відкрито й безперешкодно користується усім будинком, обробляє земельні ділянки біля нього, вчасно сплачує комунальні платежі та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житлового будинку та земельних ділянок, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 28 вересня 2023 року, складеного депутатом Богуславської міської ради в присутності сусідів та копією будинкової книги (а.с.37, 46-48). Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , даний будинок має такі технічні характеристики: житловий будинок 1968 року забудови, загальною площею 96,80 кв.м., житловою площею 43,50 кв.м., допоміжною площею 53,30 кв.м., та господарські будівлі та споруди: підвал під частиною будівлі, прибудова, ганок, літня кухня, сарай-прибудова, погріб з шийкою, сарай, убиральня, літній душ, навіс, навіс, колодязь, ворота з хвірткою, огорожа, вимощення, вигрібна яма, оціночна вартість якого становить 123 672 (сто двадцять три тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 00 коп. (а.с.16-19). Земельна ділянка площею - 0,0923 га, кадастровий номер: 3220610100:01:012:0126, цільове призначення, якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , є приватизованою [PERSON] та на неї видано державний акт на право власності на землю, серія ЯД №668139 від 29.09.2006 (право власності є спільним сумісним, а співвласниками земельної ділянок є: [PERSON] та [PERSON] ) (а.с.36, 39-40). Земельна ділянка площею - 0,0308 га, кадастровий номер: 3220610100:01:012:0127, цільове призначення, якої - для індивідуального садівництва, що знаходиться по [ADDRESS] , є приватизованою [PERSON] та на неї видано державний акт на право власності на землю, серія ЯД №668139 від 29.09.2006 (право власності є спільним сумісним, а співвласниками земельної ділянок є: [PERSON] та [PERSON] ) (а.с.42-45). Задовольняючи вимоги позивачки суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно із частиною першою статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. У відповідності до ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Статтею 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, а тому підлягають задоволенню її вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Також, позивачка надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нею на протязі більше 15 років земельною ділянкою площею - 0,0308 га, кадастровий номер: 3220610100:01:012:0127, цільове призначення, якої - для індивідуального садівництва, що знаходиться по [ADDRESS] та земельною ділянкою площею - 0,0923 га, кадастровий номер: 3220610100:01:012:0126, цільове призначення, якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , отже визнання права власності за позивачкою на вище вказане нерухоме майном не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved