Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача - адвокат Вишковська Валентина Іванівна покликається на те, що [PERSON] (далі - позивач) [INFO] , на даний час повних 16 років. Батько позивача, [PERSON] [INFO] помер [INFO] . Мати позивача, [PERSON] , самоусунулася він виконання батьківських обов`язків щодо сина, на протязі останніх більше як п`ять років не приділяла йому належної батьківської уваги через ведення аморального способу життя, в якому дітям не має місця. На даний час, єдиний хто займається вихованням та утриманням позивача - це його рідна старша сестра [PERSON] . Відповідачка ж не спілкується з своїм сином, не цікавиться ним, не бере участі у його вихованні та не шукає такої можливості, тобто свідомо самоусунулася з життя дитини та виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачці відомо, де проживає її син, однак уже тривалий час вона не навідується до нього, не телефонує, не цікавиться його справами. Коли син сам намагався поспілкуватись з відповідачкою, вона постійно перебуває в нетверезому стані, в сумнівній компанії, де існують зовсім інші пріоритети та цінності. Позивач всі ці роки вірив та надіявся, що мати змінить свою поведінку, перестане зловживати алкогольними напоями, змінить компанію, з якою спілкується. Однак цього не сталося. Таким чином, відповідачка свідомо, навмисно самоусувається від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, його здоров`ям, здобуттям ним освіти, не бере участі у його вихованні та утриманні. Дана обставина свідчить про те, що відповідачку не хвилює життя сина, наявність у нього засобів для існування, тощо. На даний час [PERSON] проживає в квартирі своєї сестри [PERSON] , разом з її сім`єю. На сьогоднішній день йому 16 років, він свідомо розуміє, що відповідачку не хвилює його життя, адже за останні п`ять років вона жодного разу не цікавилась як він живе, як навчається, чи має в чомусь потребу, чи потребує допомоги, батьківської турботи та підтримки, підготовки до самостійного життя. Йому прикро, що відповідачка не бажає і ніколи не бажала приділяти йому належну батьківську увагу та турботу, виховувати його, піклуватися про нього, оскільки свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, обравши для себе інші життєві пріоритети та цінності, тим самим порушуючи права та інтереси свого сина на належне батьківське виховання та утримання. Як наслідок, позивач також не прив`язаний до матері, адже звик до того, що вона не займається його вихованням. Оскільки відповідачка фактично свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, це є підставою для позбавлення її батьківських прав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 29.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених у позові, який просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] , згідно поданої до суду заяви, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , про що надала нотаріально завірену заяву. Розгляд справи просить провести без її участі (а.с. 19, 20). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобилянський Р.Ф. не заперечив проти задоволення позову, підтримав наданий письмовий висновок органу опіки та піклування. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Заслухавши учасників, перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені:[PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Як зазначено у психолого-педагогічній характеристиці [PERSON] , останній навчався у Дубенському Ліцеї №7 до 9го класу, мама не приділяла належної уваги навчанню та вихованню сина, інколи спілкувалась з класним керівником по телефону (а.с. 11). Згідно характеристики, наданої ДНЗ «Дубенське вище художнє професійно-технічне училище», з 1 вересня 2022 року по даний час [PERSON] навчається в ДНЗ «Дубенське вище художнє професійно-технічне училище» за професією «Різьбяр по дереву та бересту». У вихованні [PERSON] мама не бере безпосередньої участі, не цікавиться ним, не йде на контакт з майстром виробничого навчання і класним керівником, усі питання які виникають вирішує сестра (а.с. 12). Згідно інформації, наданої лікуючим лікарем [PERSON] , КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 13.10.2023 р. [PERSON] [INFO] постійно опікується своїм братом [PERSON] . Вони разом приходили на огляд у поліклініку, під час викликів додому він теж був присутнім в її помешканні. [PERSON] завжди чітко виконувала всі рекомендації і призначене лікування, займалася профілактикою хвороб, вакцинацією та раціональним харчуванням (а.с. 14). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 22 грудня 2023 року, встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає в задовільних умовах. В ході обстеження, неповнолітній [PERSON] та його рідна старша сестра [PERSON] повідомили про те, що їх матір [PERSON] вже багато років не займається вихованням та утриманням свого сина. [PERSON] весь цей час постійно проживає в рідної сестри і перебуває на її утриманні (а.с. 13). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №412/05-02-28/24 від 30.01.2024, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 35-38). Згідно нотаріально засвідченої заяви №1601 від 28.12.2023, [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Мотивована оцінка і висновки суду. Стороною позивача надано суду достатньо доказів того, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту його прав та інтересів. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування Дубенської міської ради, суд вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Outcome: approved