Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

04 січня\~ 2024 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського\~ нотаріального округу Горая О.С. № 10426 від 08.07.2020 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 41420\~ грн. Позовні вимоги обґрунтовані\~ тим, що характер правовідносин позивача та відповідача щодо даної заборгованості не був безспірним, зокрема позивач не отримувала від відповідача відомостей про розмір заборгованості, її стягнення проведено поза межами позовної давності. Суму боргу позивач не визнає, наявність у неї будь-яких зобов`язань перед відповідачем заперечує.\~ Ухвалою суду від 05 січня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~ сторін. Того ж дня ухвалою суду за заявою позивача вжитий захід забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису. У визначений судом строк від відповідача через електронний суд\~ надійшов відзив на позовну заяву,\~ в якому останній у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Вказав, що ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» було направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту. Позивач її отримала, але не виконала. Будь-яких заперечень не надавала, що свідчить про визнання вимоги відповідача в повному обсязі, наслідком чого стало звернення відповідача до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні вимог позивача, оскільки незаконність вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім тверджень позивача, нічим об`єктивно не підтверджена. Позивач, на думку представника відповідача, до матеріалів позовної заяви не долучив докази, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який він не оспорює. Представник відповідача зауважує на тому, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» про втрату її чинності не було, будь-які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її не чинною відсутні. Також відповідні зміни відсутні й на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України, який регулюється Постановою КМУ від 04.01.2002 року №3 «Про порядок оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади». Отже вважає що при вчинені виконавчого напису нотаріус діяв у межах повноважень та відповідно до процедури, визначених Законом України «Про нотаріат та іншими НПА в цій сфері.\~ Відповіді на відзив від позивача або представника\~ до суду не надходило. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін та дослідивши й оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського\~ нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем\~ вчинено виконавчий напис за номером 10426 про стягнення з [PERSON] , [INFO] \~ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в сумі 39620 грн. за кредитним договором № 2936695 від 23 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1800,00 грн., а всього про стягнення 41420 грн. (а.с.10). Даний кредитний договір був укладений між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) 23 листопада 2019 року та у нотаріальному порядку не посвідчувався (а.с.12-14). 17 липня\~ 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. за заявою стягувача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відкрито виконавче провадження № 62597786 з виконання вищевказаного\~ виконавчого напису (а.с.11). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року\~ № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не був посвідчений в нотаріальному порядку. Крім того, суд вважає, що характер правовідносин, які склались між боржником [PERSON] та стягувачем ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості, а отже в даному випадку неможливе стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса.\~ Так, у своїй постанові від 11.10.2018 у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд виклав наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Аналогічна правова позиція міститься в ряді інших постанов Верховного Суду. В супереч обов`язку доказування, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач повідомлялась ним про розмір наявної кредитної заборгованості шляхом направлення відповідної претензії, як вказано відповідачем у відзиві на позовну заяву. При цьому позивач заперечує проти суми заборгованості та наявності у неї будь-яких зобов`язань перед відповідачем. З матеріалів справи також не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. За таких обставин, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Документально підтверджені судові витрати позивача у справі становлять 1816,80 грн. сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. В зв`язку повним задоволенням позовних вимог суд покладає судові витрати позивача на відповідача. Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України та повністю покладає його на відповідача, в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved