Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

07 серпня 2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: встановити факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме: з серпня 1975 року по [INFO] . Вимоги позову обгрунтовані тим, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина. Позивач та [PERSON] , як донька, звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Однак постановою від 17.01.2023 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та не наданння документів на підтвердження постійного місця проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як зазначає позивач, він з померлою дружиною перебував в шлюбі, який не був розірваний, вели спільне господарство, мали зареєстроване місце проживання за різними адресами, постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання разом із дружною на момент її смерті потрібен заявнику для прийняття спадщини. 06.11.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому представник просить відмовити в задоволенні заяви оскільки надані документи не доводять та не встановлюють юридичного факту проживання позивача із померлою. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач - Київська міська рада в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, звернувся до суду із заявою про слухання справи у їх відсутність. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою в якій зазначила, що заявлений [PERSON] позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Крім того, в заяві просила слухати справу в її відсутність. Третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора представника в судове засідання не направила, звернулась до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вислухавши свідка, представника позивача, врахувавши процесуальні заяви сторін, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копіями документів, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.1975 року. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] . 16.01.1992 року було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 05.05.1995 року був повторно зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З довідки від 17.03.2023 року, яка надана Першою київською державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємцями першої черги після померлої [INFO] [PERSON] є чоловік померлої - [PERSON] , [INFO] , яким 17.01.2023 року була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину та дочка померлої - [PERSON] , [INFO] , якою 17.01.2023 року була подана заява про те, що спадщину у встановлені законом строки вона не прийняла, на день смерті з померлою за одною адресою не проживала, за додатковим строком для прийняття спадщини до суду звертатись не буде і претензій до того, щоб свідоцтва про право на спадщину були видані на ім`я чоловіка померлої - [PERSON] , [INFO] , вона не має. Станом на 17.03.2023 року будь-які інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Постановою від 17.01.2023 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Ковток А.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на тій підставі, що спадкоємцем пропущений строк, встановлений для прийняття спадщини та не підтверджено факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно зі ст.1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 3 статті 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.10.1975 року. [PERSON] з 11.08.1994 року по 06.10.2021 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.07.1994 року. За договорами оренди від 10.01.2006 року, 10.01.2010 року, 10.01.2011 року квартира була передана в оренду. При зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що він з 1975 року постійно проживав з дружиною - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила обставини спільного проживання позивача разом з дружиною з 2005 року. Крім того зазначене позивачем визнала відповідач [PERSON] . В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги доведеність факту проживання позивача з померлою [INFO] [PERSON] ., встановлення даного факту необхідне позивачу для прийняття спадщини, тому суд вважає за можливе задовольнити заяву. В той же час, враховуючи, що згідно з положеннями статті 1268 ЦК України правове значення має факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (день смерті особи) тане має будь-якого правового значення для вирішення питання прийняття спадщини час проживання в період з моменту реєстрації шлюбу по день смерті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial