Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог,представник позивача зазначила, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 05 серпня 2005 року, виданого Свалявською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі №2008.15 листопада 2005 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно на випадок смерті заповіла своєму сину - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. На момент смерті [PERSON] протягом одного року до дня своєї смерті проживала разом із сином [PERSON] . На усне зверненння позивача до державного нотаріуса Іршавської державної контори щодо прийняття спадщини йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії,оскільки на день смерті матері його зареєстрованим місцем проживання була інша адреса. Однак, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав разом із нею на момент відкриття спадщини. В судовому засідання представник позивача просила позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності(а.с.20). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першоїстатті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно достатті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, якщо він не заявив про відмову від неї. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.8). [PERSON] є сином померлої [PERSON] (а.с.7). Судом встановлено, що померла [PERSON] 15 листопада 2005 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] (а.с.9). [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 05 серпня 2005 року, виданого Свалявською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі №2008 (а.с.11-12). Згідно довідки виданою Керецьківською сільською радою №130 від 17.08.2023 [PERSON] , яка померла [INFO] на протязі року до дня своєї смерті проживала разом із сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] , який здійснював за нею догляд (а.с.13). Встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.6). \~ \~ Разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] проживала і його мати, [PERSON] (а.с.13). Статтею 1270 ч.1 ЦК України передбачено,що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її ( ч.1 ст.1272 ЦК України ). Відповідно до ч.1,2 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Таким чином, діючим законодавством визначений позасудовий порядок прийняття спадщини та повинен вирішуватися у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури. Позивач [PERSON] , враховуючи те, що у померлої було свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 05 серпня 2005 року, виданого Свалявською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі №2008 (а.с.11-12) мав звернутись до нотаріуса в передбачені законом строки із заявою, що свідчить про його волевиявлення щодо спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 " Про судову практику у справах про спадкування" якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем [PERSON] не надано суду постанову приватного чи державного нотаріусу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи наведене, у задоволенні позову необхідно відмовити. \~ В порядку статті 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. Керуючсь ст. 3, 4, 13, 15, 16 ЦПК України, ст.1216, 1217, 1218, 1221, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: dismissed