Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

19\~грудня 2023\~року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] на території України в с. Кикова Новоград-Волинського району Житомирської області. З моменту народження і по теперішній час він постійно проживав на території України і нікуди не виїжджав. 03 жовтня 1986 року отримав паспорт громадянина СРСР. На цей час з метою отримання вперше паспорта громадянина України він звернувся до УДМС України в Сумській області, однак йому відмовили у його видачі у зв`язку з відсутністю судового рішення про встановлення факту його проживання на території України. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року. 20 грудня 2023 року відкрито провадження у справі і її призначено до судового розгляду. 16 січня 2024 року від представника заінтересованої особи управління Державної\~міграційної служби\~України в\~Сумській області Чхуна С.А. надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що єдиним доказом можливого проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року є інформація з КП «Трудовий архів». Заявником не надано копії трудової книжки та інших письмових доказів, у зв`язку з чим вважає встановлення такого факту передчасним (а. с. 52-59). У судовому засіданні заявник [PERSON] \~та його\~представник -\~адвокат Юрко\~О.В. заяву підтримали та просили встановити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року. Представники заінтересованої особи - управління Державної\~міграційної служби\~України в\~Сумській області\~Чхун С.А.\~та Паливода І.Є. у судовому засіданні зазначили, що при вирішенні заяви [PERSON] покладаються на розсуд суду. Заслухавши заявника [PERSON] , його представника\~-\~адвоката Юрко\~О.В., представників заінтересованої особи Чхуна С.А., Паливоду І.Є., свідків [PERSON] та [PERSON] , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши письмові докази і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи таке. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з реалізацією права власності. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Тобто, особи, які визначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, а зазначені у п. 2 - з 13 листопада 1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. У силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно з пп. а, б п. 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту, які проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Кикова Новоград-Волинського району Житомирської області (а. с. 8). Згідно з листом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної\~службиу м. Києві та Київській області заяви [PERSON] \~про видачу\~паспорта громадянина\~України зразка\~1994\~року не виявлено. Надано його заяву про видачу 03 жовтня 1986 року Новоград-Волинським ВВС в Житомирській області паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] (а. с. 10-11). З інформаційного листа виконавчого комітету Стриївської сільської ради Новоград-Волинського округу Житомирської області від 22 серпня 2023 року №3-104 вбачається, що [PERSON] , згідно з погосподарською книгою №6 за 1986-1990 роки особовий рахунок № [NUMBER] , проживав та був зареєстрований на території с. Кикова Звягельського району Житомирської області до 10 червня 1988 року та з 10 червня 1988 року вибув у с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області (а. с. 12). У той же час, судом був оглянутий оригінал паспорту громадянина СРСР [PERSON] , з якого вбачається, що 08 лютого 1988 року заявник був прописаний в с. Кикова Новоград-Волинського району Житомирської області. Дані про його виписку відсутні. Із копії архівної довідки КУ "Трудовий архів" Баранівської міської ради від 24 жовтня 2023 року №389 вбачається, що [PERSON] за період з вересня 1986 року по січень 1993 року працював у ТОВ «Баранівський фарфоровий завод» (а. с. 13-16). Відповідно до архівної довідки архівного відділу Звягельської РДА Житомирської області від 20 вересня 2023 року №23 у погосподарських книгах с. Климентіївка Вірлянської сільської ради народних депутатів Баранівського району Житомирської області на 1986-1990 роки та на 1991-1995 роки [PERSON] прописаним не значиться (а. с.17). Також у ЦНАП Баранівської міської ради інформація щодо\~адреси реєстрації\~або зняття\~з реєстрації\~ [PERSON] на території м. Баранівка Житомирської області з 10 червня 1988 року у картотеці міської ради та громади відсутня (а. с. 27). Згідно з довідкою Вирівського старостинського округу Річківської сільської ради Сумського району Сумської області [PERSON] з 2004 року фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18). Відповідно до листа Звягельського РТЦК та СП від 02 січня 2024 року №61 [PERSON] виключений з обліку військовозобов`язаних як такий, що досяг граничного віку перебування в запасі (а. с. 33). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року в с. Климентіївка Вірлянської сільської ради народних депутатів Баранівського району Житомирської області. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня або 13 листопада 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. Отже, судом із достовірністю встановлено, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року проживав та працював на території України, тому його заяву слід задовольнити. Необхідності встановлювати факт проживання [PERSON] на території України станом ще на 13 листопада 1991 року, коли набрав законної сили Закон України "Про громадянство України", немає відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». На підставі викладеного,

Outcome: approved