Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

14\~листопада \~2023\~року позивач[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 травня 2016 року у Відділі РАДЦ Мозирського райсполкому Гомельської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 230 розірвати. Стислий виклад позиції позивача. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 17 травня 2016 року у Відділі РАДЦ Мозирського райсполкому Гомельської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 230. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з чоловіком сумісно прожили рік, відносини розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Таким чином, враховуючи що збереження шлюбу суперечить її інтересам, вона і звернулася із вказаним позовом до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 20 листопада 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті. Матеріали справи містять заяву позивача, відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2024 року, суд перейшов до заочного розгляду справи. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 17 травня 2016 року у Відділі РАДЦ Мозирського райсполкому Гомельської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 230. /а.с.8/ Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /а.с.11/ Як вказує позивач в своїх позовних вимогах, що з відповідачем сумісно прожили рік, відносини розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Нормативне обґрунтування. Виходячи зі змісту міжнародних договорів України про правову допомогу, компетенція судів з вирішення справ про розірвання шлюбу може визначатися за декількома критеріями: 1) суд держави спільного громадянства подружжя; 2) суд держави громадянства одного з подружжя; 2) суд держави місця проживання одного з подружжя; 3) суд держави останнього спільного місця проживання подружжя. Важливо підкреслити, що між цими критеріями міжнародної підсудності немає субординації, вони є альтернативними. Це означає, що право вибору суду однієї з Договірних держав належить тому з подружжя, хто бажає ініціювати судовий процес щодо розлучення і зробить це раніше за іншого з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Відповідно до Ухвали ВС від 07 вересня 2023 року, провадження № 61-137вп23, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду розглянув клопотання [PERSON] про визначення підсудності справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та зазначив: «у статті 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово. Тобто, підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України". Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved