Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що 28.05.2021\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та відповідачем\~було укладено\~договір про споживчий кредит\~№100365519,\~відповідно до\~умов якого\~останній надано\~кредит в\~розмірі 10000,00\~грн.\~строком на\~30\~днів зі\~сплатою процентів за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. 17.12.2021\~року між\~ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~було укладено\~договір факторингу\~№17/12-2021-62,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ\~«Вердикт Капітал» право вимоги\~до позичальників,\~в тому\~числі за\~договором про\~споживчий кредит №100365519\~від 28.05.2021\~року,\~що уклали\~ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] .\~Разом з\~тим,\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» відступило\~право вимоги\~до позичальників\~ТОВ «Коллект\~центр» відповідно\~до договору\~відступлення права\~вимоги №10-01/2023\~від 10.01.2023\~року,\~в тому\~числі за\~договором про\~споживчий кредит\~№100365519\~від 28.05.2021\~року,\~що уклали\~ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Позивач зазначає,\~що в\~порушення умов\~договору [PERSON] \~свої зобов`язання\~належним чином\~не виконує,\~в результаті\~чого станом\~на 11.12.2023\~року загальний\~розмір її\~заборгованості становить\~52447,89\~грн,\~з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 8448,00\~грн.;\~заборгованість за\~процентами на\~дату відступлення\~права вимоги\~ 42999,89\~грн.;\~заборгованість з комісії\~ 1000,00\~грн.\~Оскільки [PERSON] має непогашену заборгованість, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] , яку остання не отримала. Конверти з матеріалами позовної заяви та ухвалою про відкриття провадження повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] був укладений\~договір про\~споживчий кредит\~№100365519\~від 28.05.2021\~року відповідно\~до якого\~відповідач отримала\~кредит у розмірі 10000,00 грн. строком на 30 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.06.2021 року. Комісія за надання кредиту становить 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Умови пролонгації договору визначені п.2.3.1. договору. Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепт). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS- повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер [NUMBER] . Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с. 5-11). Отже, з умов договору вбачається, що він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Пунктом 1.1.\~договору визначено,\~що кредитодавець\~зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений договором, надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.п. 7.1. п. 7 договору, строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Позивач свої\~зобов`язання за\~договором виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~перерахував грошові\~кошти у\~розмірі 10000,00\~грн.\~відповідачу,\~що підтверджується\~довідкою ТОВ «Мілоан»\~та відомостями\~про щоденні\~нарахування (а.с.\~12-13).\~Так,\~зі змісту\~відомостей про\~щоденні нарахування\~вбачається,\~що відповідачем\~вчинялися дії\~щодо повернення кредиту та його пролонгації, тобто підтверджується факт отримання кредиту. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 17.12.2021\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~був укладений\~договір факторингу\~№17/12-2021-62 відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 62844105,23 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. За цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників (а.с. 16-19). Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021\~року ТОВ «Вердикт\~Капітал» набуло\~права вимоги\~до відповідача\~на суму\~23302,29\~грн.,\~з яких:\~8448,00\~грн \~заборгованість за\~тілом кредиту;\~13854,29\~грн - заборгованість по\~процентам;\~1000,00 грн - заборгованості по комісії (а.с. 20). Відповідно до\~наданого ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~розрахунку заборгованості станом на\~10.01.2023\~року загальний розмір\~заборгованості [PERSON] становить 52447,89\~грн,\~з яких:\~заборгованість по основній сумі кредиту 8448,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 13854,29 грн.; заборгованість з комісії 1000,00 грн.: нарахованих відсотків згідно з кредитним договором 29145,60 грн. (а.с. 14). Проте, суд не приймає його до уваги, оскільки вказана сума суперечить п. 2.3. договору факторингу, яким визначено, що клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Тобто, ТОВ «Вердикт Капітал» наділений правом грошової вимоги лише в межах суми боргу зазначеної в реєстрі боржників - 23302,29 грн. Також, 10.01.2023\~року між\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» та\~ТОВ «Коллект\~Центр» укладено\~договір про\~відступлення (купівлю-продаж)\~прав вимоги\~№10-01/2023,\~відповідно до\~умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 21-23). Відповідного до п. 5.2 вказаного вище договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Відповідно до\~умов договорів\~їх сторонами\~10.01.2023\~року підписали\~акти прийому-передачі\~реєстру боржників\~(а.с. 23 зворіт). Згідно з\~витягом з\~реєстру боржників\~до договору\~про відступлення\~(купівлю-продаж)\~прав вимоги №10-01/2023\~від 10.01.2023\~року ТОВ\~«Коллект Центр»\~набуло права\~вимоги до\~відповідача на\~суму 52447,89\~грн.,\~з яких:\~8448,00\~грн \~сума заборгованості\~за основним зобов`язанням;\~42999,89\~грн \~сума заборгованості\~за нарахованими\~ процентами;\~1000,00\~грн -\~сума заборгованості за нарахованими комісіями (а.с. 26). Також відповідно\~до наданого\~ТОВ «Коллект\~Центр» розрахунку\~заборгованості станом на\~11.12.2023\~року загальний\~розмір заборгованості\~ [PERSON] становить 52447,89\~грн,\~з яких:\~заборгованість по\~основній сумі\~кредиту \~8448,00\~грн.;\~заборгованість за\~відсотками 42999,89 грн.; заборгованість з комісії 1000,00 грн.(а.с. 15). Проте, суд звертає увагу, що ТОВ «Вердикт Капітал» не набував права на нарахування додаткових відсотків за договором про споживчий кредит, а тому і не міг передати їх наступному кредитодавцю - ТОВ «Коллект Центр». Таким чином, позивач має право лише на стягнення суми заборгованості вказаної у реєстру боржників до договору факторингу від 17.02.2021 року 23302,29 грн. Слід відзначити, що первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або основним договором (п. 5.5 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги). Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 06.02.2019 року у справі №361/2105/16-ц. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №100365519 від 28.05.2021 року у розмірі 23302,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов`язань, право позивача порушене частково, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинний нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості в розмірі 23302,29 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 17000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на правову допомогу\~позивачем надано:\~договір про\~надання правової\~допомоги №02-01/2023\~від 02.01.2023\~року (а.с.\~37-39),\~заявку на\~надання юридичної\~допомоги №222\~від 04.11.2023\~року по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 17000,00 грн. (а.с. 41); витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2023 року (а.с. 42); платіжну інструкцію №0396760000 від 09.11.2023 року (а.с. 40). Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 договору). Відповідно до\~Витягу з\~акту №2\~про надання\~юридичної допомоги\~від 08.11.2023\~року,\~адвокатським об`єднанням\~було надано\~наступну юридичну\~допомогу:\~надання усної\~консультації з\~вивченням документів\~вартістю 3000,00\~грн.\~(витрачено\~2\~години);\~підготовка пропозицій\~вартістю 4000,00\~грн.\~(витрачено\~2\~години)\~та складання\~позовної заяви\~про стягнення\~боргу для\~подачі до суду 10000,00 грн. (витрачено 5 годин). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 17000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Як зазначено ВС в постанові від 17.01.2022 року № 756/8241/20, зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. З огляду на викладене, надання представником позивача такої правничої послуги як надання усної консультації з вивченням документів та підготовка пропозицій, не можуть включатися до витрат на правову допомогу, оскільки вони не підтвердженні належними доказами. Отже сума в розмірі 7000,00 грн. не підлягає врахуванні судом. Судом установлено,\~що витрати\~адвоката понесені\~з розглядом\~цієї справи\~(10000,00\~грн.),\~витрати є\~фактичними,\~відповідають обсягу\~наданих послуг\~та виконаних\~робіт,\~неминучими (у\~зв`язку\~із виконанням\~умов договору\~про правову\~допомогу),\~справа має\~для позивача\~важливе значення.\~Тому,\~суд дійшов\~висновку,\~що заявлений\~розмір витрат\~є частково\~обґрунтованим та\~доведеним,\~відтак підлягає\~стягненню пропорційно\~розміру задоволених\~вимог \~4443,00\~грн.\~з позивача\~на користь відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial