Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованість за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем укладено Договір позики №8572855 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 6 000 грн на поточний/картковий рахунок вказаний ним при оформленні Договору позики, які він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 02 грудня 2019. 10 березня 2020 року ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали Договір факторингу №002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем , на користь ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року. Відповідач своїх зобов`язань за договором позики не виконав, внаслідок чого станом на 04 грудня 2023 року утворилась заборгованість у сумі 33534,87 грн., а саме: заборгованість за тілом у розмірі 6 000 грн, заборгованість по процентам за користування у розмірі 2880 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування у розмірі 3 000,00 грн, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період 22.06..2021 по 20.10..2021) - 1940 грн., інфляційне збільшення у розмірі 2214,87 грн. (період нарахування 03.12.2019-23.02.2022). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору та на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою судді від 06 грудня 2023 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 02 листопада 2019 року відповідач [PERSON] уклав із TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір позики №8572855, який вчинено із використанням електронного підпису відповідача, відповідно до якого Товариство надало відповідачу кошти в сумі 6 000 грн., на банківський картковий рахунок, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору, а саме - 30 днів, на визначені договором реквізити позикодавця, зі сплатою відсотків: процентна ставка (базова)/день 0,96 %, відсотків за понадстрокове користування позикою, за день - 2,70%. Пунктом 1 вказаного договору визначено, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики не виконав, внаслідок чого станом на 04 грудня 2023 року утворилась заборгованість у сумі 33534,87 грн., а саме: заборгованість за тілом у розмірі 6 000 грн, заборгованість по процентам за користування у розмірі 2880 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування у розмірі 3 000,00 грн, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період 22.06..2021 по 20.10..2021) - 1940 грн., інфляційне збільшення у розмірі 2214,87 грн. (період нарахування 03.12.2019-23.02.2022). 10.03.2020 року ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали Договір факторингу №002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , на користь ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року . Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №20210622/1 від 01.12.2023 , позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 11880 грн., з них: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2880 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3 000 грн. - сума заборгованості по простроченим відсоткам . TOB "ФК "Артеміда-Ф" 01.07.2023 направило повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги, із зазначенням суми боргу та 27.10.2023 вимогу про сплату заборгованості у сумі 31320 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда Ф» є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 20231130-1 від 30.11.2023 р., укладеного з адвокатом Бачинським О.М., з встановленням гонорару адвоката у фіксованій сумі - 7000 грн., оплата якого здійснюється впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення; за результатами надання правової допомоги складається акт ; орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви, оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви,оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході судового розгляду справи . Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує обсяг матеріалів справи, складність, обсяг та характер наданої допомоги, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 7000 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 9684,00 грн., з яких 2684,00 грн. витрат зі сплати судового збору та 7000 грн. витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved