Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сивак Т.М., звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - [PERSON] , в яких просить скасувати арешт накладений на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , який було накладено Державною виконавчою службою у м. Тернополі №1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ №019935 від 30.12.2005, знято з оригіналу АА №661597, державний виконавець Репета В.В. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Вона є спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON] та за її заявою 30.10.2023 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою В.І. відкрито спадкову справу №58/2023 до майна померлого [PERSON] . Однак свідоцтво про право на спадщину їй не було видано, оскільки на майно, яке є предметом спадкування, накладено арешт Державною виконавчою службою у м. Тернополі №1 по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 2957,06 грн. З метою вирішення даного питання, вона звернулася до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з вищезазначеної квартири. Однак, листом від 22.11.2023 їй було повідомлено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки і підлягають знищенню відповідно після закінчення строків їх зберігання, а відтак інформація про виконавче провадження в межах якого була винесена постанова АМ №019935 (АА №661597) від 30.12.2005, видана Відділом державної виконавчої служби у м. Тернополі №1 відсутня. Враховуючи вищенаведене Відділ не має законних підстав для вилучення обтяження АМ №019935 (АА №661597) від 30.12.2005 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна. При цьому зазначено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. З цих підстав, просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 04.12.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Сивак Т.М. в судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача - Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та її представник не заперечили проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує, оскільки [PERSON] сплатив йому борг в 2007 році, згідно з рішенням суду. Судом встановлено наступні обставини. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на майно [PERSON] , накладено арешт нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер обтяження: 2785818; зареєстровано: 13.01.2006 09:52:46 за № 2785818 реєстратором: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ №019935, 30.12.2005, Державна виконавча служба у м.Тернополі №1, знято з оригіналу АА №661597, держвиконавець Репета В.В. , об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). [PERSON] являється дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської Ради 12 лютого 1997 року. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.04.2002. 30 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою В.І. за заявою [PERSON] відкрито спадкову справу №58/2023 до майна померлого [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74527219 від 30.10.2023. Як вбачається з роз`яснень приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Савки В.І., наданих листом від 15.11.2023 №190/01-16 [PERSON] після розлучення в зареєстрованому шлюбі не перебував, заяви від інших спадкоємців до приватного нотаріуса не надходили. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою В.І. шляхом проведення перевірок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено запис про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна - арешт, зареєстрований за даними спадкодавця, адресою спадкового майна. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ №019935 від 30.12.2005 винесена Державною виконавчою службою у м. Тернополі №1 по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 2957,06 грн. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого документу з примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.04.2005 у справі №2-3526/2005 про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] . Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерстваюстиції листом від 22.11.2023 №47630 надав відповідь, що у відповідності до Наказу від 07.06.2017 №1829/5 «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки і підлягають знищенню відповідно після закінчення строків їх зберігання, а відтак інформація про виконавче провадження в межах якого була винесена постанова АМ №019935 (АА №661597) від 30.12.2005, видана Відділом державної виконавчої служби у м. Тернополі №1 відсутня. Враховуючи вищенаведене Відділ не має законних підстав для вилучення обтяження АМ №019935 (АА №661597) від 30.12.2005 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна. Крім того, як вбачається із розписки [PERSON] від 25 листопада 2023 року, яка міститься в матеріалах справи, він не має жодних фінансових претензій до [PERSON] , оскільки у 2007 році в ході виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа N22-3526, виданого Тернопільським міськрайонним судом [PERSON] сплатив йому борг в сумі 2957, 06 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу вимог статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачка претендує на оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON] , якому на праві власності належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що на належну померлому [PERSON] частину квартири накладено арешт нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер обтяження: 2785818; зареєстровано: 13.01.2006 09:52:46 за № 2785818 реєстратором: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ №019935, 30.12.2005, Державна виконавча служба у м. Тернополі №1, знято з оригіналу АА №661597, держвиконавець Репета В.В. , об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] . Таким чином, права позивача порушуються, оскільки остання не може оформити спадкових прав після смерті свого батька [PERSON] , зокрема, отримати свідоцтво про право на спадщину на належну померлому частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю вищевказаного арешту. Разом з тим, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено. Більше того, на даний час, заборгованість у виконавчому провадженні боржником у якому був [PERSON] , відсутня, що також підтвердив у заяві поданій суду, а також у розписці, яка міститься в матеріалах справи [PERSON] , який був стягувачем у вказаному виконавчому провадженні. Відтак, існування на даний час обтяження у виді накладення арешту на нерухоме майно спадкодавця [PERSON] порушує право позивача на реалізацію своїх спадкових прав. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону №1404-VIII «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Встановлено, що позивач зверталася до відповідача із заявою про зняття арешту на належне [PERSON] нерухоме майно, однак відповідачем відмовлено у знятті такого обтяження. Аналізуючи вищенаведене, зокрема те, що судом не встановлено наявності правових підстав для збереження арешту вищевказаного нерухомого майна, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту майна та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право на вільне володіння, користування і розпорядження даним нерухомим майном. Суд, також звертає увагу, що позивач позбавлений можливості іншим способом захисту своїх прав, аніж скасування арешту з даного майна в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом скасування арешту з 1/3 частини квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved