Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

03 квітня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Кредитної спілки «Меркурій», за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Ніни Вадимівни про припинення іпотеки, скасування свідоцтва та державної реєстрації. В обґрунтування позову зазначено, що 11 липня 2013 року між позивачкою та відповідачем було укладено кредитний договір №04/07.013 на суму 113\~000 гривень. 18 липня 2013 року приватним нотаріусом Борисовою Н.В. було посвідчено договір іпотеки предметом якого була квартира [ADDRESS] . 20 квітня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про дострокове погашення кредиту та 05 травня 2015 року отримала від відповідача лист у якому відповідач повідомив про перерозрахунок суми заборгованості. 19 жовтня 2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/7535/16-ц позовні вимоги КС «Меркурій» було частково задоволено, у задоволенні вимог щодо звернення стягнення на нерухоме майно відмовлено, однак стягнуто 309\~303 гривні на користь КС «Меркурій». 25 жовтня 2018 року постановою Апеляційного суду Одеської області у справі №522/7535/16-ц, апеляційну скаргу [PERSON] було частково задоволено та стягнуто з [PERSON] 68627,39 гривень. При цьому, ще до розгляду судом справи №522/7535/16-ц, приватним нотаріусом Борисовою Н.В. було вчинено виконавчий надпис № 2057 про звернення стягнення на квартиру під [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору за реєстровим № 1734, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н. В. 18.07.2013 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири нотаріус пропонував задовольнити вимоги КС «Меркурій» в наступних розмірах: пеня за 71 день 17 314, 00 гривень; прострочені відсотки 20 996, 13 гривень; відсотки за 12 місяців 54 240, 00 гривень; залишок тіла кредиту, тобто сума неповернутих боржником коштів з кредиту 43 944,42 гривні; інфляція по заборгованості за кредитом та відсотками стоном на 20.07.2015 року, що складає 37 834, 00 гривень, що загалом становить 172 328, 55 гривень. 19 жовтня 2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2010/16-ц, було задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 07 жовтня 2015 року КС «Меркурій» надіслало на адресу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. заяву про вчинення виконавчого напису, у якому зазначило, що загальна сума заборгованості [PERSON] складає 172328 грн.55 коп. При цьому, посилаючись на те, що 20 липня 2015 року Кредитною спілкою «Меркурій» було передано Іпотекодавцеві нотаріально засвідчену заяву про сплату заборгованості з вимогою про виконання зобов`язання за вказаним Кредитним договором в повному обсязі, щодо наявний внутрішній опис вкладення з відміткою поштового відділення та відміткою про повідомлення отримувача про наявність цінного листа від 21.07.2015 року. Проте, стягувачем не було надано опису вкладення, що підтверджувало би надіслання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Між тим, з копії Свідоцтва приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. від 01.09.2015 року вбачається, заява що містила відомості щодо наміру КС «Меркурій» стягнути з позивача заборгованість за Іпотечним договором була повернена за адресою місця розташування приватного нотаріуса Борисової Н.В. у зв`язку із закінченням терміну зберігання. На підставі дублікату зазначеного свідоцтва, після скасування виконавчого напису та встановленого у рішенні суду (справа №522/2010/16-ц ) факту не отримання зазначеного свідоцтва [PERSON] , 09 серпня 2018 року державним реєстратором Тихоновою А.С., Одеська філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» було протиправно зареєстровано право власності на квартиру під [ADDRESS] за Кредитною спілкою «Меркурій». Разом з цим, починаючи з 2015 року [PERSON] намагалась погасити кредит перед КС «Меркурій», однак відповідач відмовляється отримувати погашення кредиту, про шо зокрема свідчить квитанція про внесення грошових коштів на депозитний рахунок приватного нотаріуса Журавель М.В. усієї суми заборгованості за кредитним договором. В зв`язку з тим, що квартира під [ADDRESS] станом на момент звернення до суду перебуває у фактичному володінні [PERSON] , вважає не доцільним звертатись до суду з вимогою про витребування майна з незаконного володіння КС «Меркурій» так як, жодні правові підстави для реєстрації права власності за КС «Меркурій» на момент реєстрації були відсутні. У зв`язку з чим, просила визнати іпотечний договір від 18.03.2013 року припиненим; Визнати протиправним та скасувати Свідоцтво приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н. В. від 01.09.2015 року, зареєстровано в реєстрі за №1828; Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42502038 від 13.08.2018 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Кредитною спілкою «Меркурій». Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Протокольною ухвалою суду від 04 липня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року клопотання представника [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Борисової Ніни Вадимівни належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для видачі Свідоцтва від 01 вересня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1828. 05 грудня 2023 року від приватного нотаріуса Борисової Ніни Вадимівни до суду надійшов лист у відповідності до якого повідомлено, що витребувані документи знищені відповідно до вимог пункту 13.8 розділу ХІІІ Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5 (зі змінами), у зв`язку з закінченням строків їх зберігання. 08 лютого 2024 року від представника Позивача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання 08 лютого 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся належним чином про дату, час і місце судових засідань, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судові засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступного висновку. 11 липня 2013 року між [PERSON] і Кредитною спілкою «Меркурій» укладено Кредитний договір № 04/07.013, за умовами якого КС «Меркурій» надала [PERSON] кредит на суму 113\~000, 00 гривень, терміном на 36 фактичних місяців за умовою щомісячної сплати 4% по кредиту за користування отриманої суми. 18 липня 2013 року між [PERSON] і Кредитною спілкою «Меркурій» укладено Іпотечний договір (без випуску заставної), який посвідчений приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за № 1735, у відповідності до якого предметом іпотеки є квартира під [ADDRESS] , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 37, 6 кв.м., житловою 13, 6 кв.м.. Пунктом 1.1. Іпотечного договору передбачено, що Іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем кожного і всіх його Зобов`язань за Кредитним договором № 04/07.013 від 11 липня 2013 року у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в цьому кредитному Договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, Іпотека за цим договором забезпечує виконання таких вимог Іпотекодержателя: Повернення позики. Іпотекодавець зобов`язаний повністю повернути Іпотекодержателю суму отриманої позики відповідно до умов, встановлених вказаним Кредитним договором. Сума кредиту складає 113\~000, 00 копійок, строк повернення до 11 липня 2016 року; Відшкодовувати збитки та витрати, викликаних порушенням Договору позики грошей: в сумі заподіяних збитків та витрат. 20 квітня 2015 року від [PERSON] до Кредитної спілки «Меркурій» надано заяву, у відповідності до якої [PERSON] просила достроково закрити кредит, згідно договору № 04/07.013 від 11.07.2013 року. Після закінчення строку виплати 21 місяць 12 діб, просила зробити перерахунок для закриття кредиту. 30 квітня 2015 року Кредитна спілка «Меркурій» надало відповідь на заяву [PERSON] , у відповідності до якої Позивача сповіщено, що [PERSON] автоматично перейшла згідно класифікації термінів кредиту Нацкомфінпослуг з одного класу кредитів в інший, а тому повідомлено, що [PERSON] буду перерахована заборгованість перед Кредитною Спілкою. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року по справі № 522/7535/16-ц позовні вимоги Кредитної спілки «Меркурій» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Кредитної Спілки «Меркурій» заборгованість у загальній сумі 309.303 (триста дев`ять тисяч триста три) гривні, 11 копійок та судовий збір у розмірі\~ 1340,20\~ грн. В задоволенні частини позовних\~ вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] відмовлено. В той же час, 07 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною було вчинено виконавчий напис № 2057 про звернення стягнення на квартиру під [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору за реєстровим № 1734, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н. В. 18.07.2013 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири нотаріус пропонував задовольнити вимоги КС «Меркурій» в наступних розмірах: пеня за 71 день 17\~314, 00 гривень; прострочені відсотки 20\~996, 13 гривень; відсотки за 12 місяців 54\~240, 00 гривень; залишок тіла кредиту, тобто сума неповернутих боржником коштів з кредиту 43\~944,42 гривні; інфляція по заборгованості за кредитом та відсотками станом на 20.07.2015 року, що складає 37\~834, 00 гривень, що загалом становить 172\~328, 55 гривень. 20 липня 2015 року Кредитною спілкою «Меркурій» було передано Іпотекодавцеві нотаріально засвідчену заяву, яка містила відомості щодо наміру Кредитної Спілки «Меркурій» стягнути з [PERSON] заборгованість за Іпотечним договором, посвідченим Борисовою Н.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 18 липня 2013 року, зареєстрованим у реєстрі за № 1735, у сумі 172\~328, 55 гривень, що підтверджується Дублікатом Свідоцтва приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н. В. від 01.09.2015 року. Також, з зазначеного свідоцтва вбачається, що Заява була передана Листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Одеса-14, від 21.07.2015 року та повернена за адресою місця розташування приватного нотаріуса Борисової Н.В. у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року по справі № 522/7535/16-ц апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року змінено. Позов кредитної спілки «Меркурій» до [PERSON] про стягнення заборгованості та інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь кредитної спілки «Меркурій» заборгованість за укладеним 11 липня 2013 року кредитним договором № 04/07.013 станом на 01 вересня 2016 року в розмірі 13\~673 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 70 коп., штрафні санкції (пеню згідно п. 5.5 вищевказаного кредитного договору) у розмірі 50\~453 (п`ятдесят тисяч чотириста п`ятдесят три) грн. 37 коп. та інфляційні втрати у сумі 4\~500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 32 коп., всього стягнуто 68\~627 (шістдесят вісім тисяч шістсот двадцять сім) грн. 39 коп.. Стягнуто з [PERSON] на користь кредитної спілки «Меркурій» судовий збір у сумі 3\~177 (три тисячі сто сімдесят сім) грн. 16 коп. та судовий збір у сумі 3\~971 (три тисячі дев`ятсот сімдесят одна) грн. 05 коп.. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року по справі № 522/2010/16-ц позов задоволено частково. Визнано виконавчий напис №2057 від 08.10.2015 року, який видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. таким, що не підлягає виконанню. На підставі дублікату зазначеного свідоцтва, після скасування виконавчого напису, 09 серпня 2018 року державним реєстратором Тихоновою А.С., Одеська філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» прийнято Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру під [ADDRESS] за Кредитною спілкою «Меркурій». Підставою виникнення права власності є дублікат свідоцтва про посвідчення заяви щодо наміру стягнення заборгованості, серія та номер: 1828, виданого 07.10.2015. видавник: приватний нотаріус Борисова Н.В.; Договір іпотеки, серія та номер:1735, виданий 18.07.2013 року, видавник: приватний нотаріус Борисова Н.В. 10 серпня 2020 року [PERSON] на виконання зобов`язання згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року по справі № 522/7535/16-ц внесла 68\~700,00 гривень на депозитний рахунок Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича, що підтверджується корінцем квитанції № 29 від 10 серпня 2020 року та квитанцією від 03.08.2020 року. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.ст.317,\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526,\~610 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки. Відповідно до\~ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст.ст.526,\~599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Судом встановлено, КС «Меркурій» використало право на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, що підтверджується постановою Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року по справі № 522/7535/16-ц якою стягнуто з [PERSON] на користь кредитної спілки «Меркурій» заборгованість за укладеним 11 липня 2013 року кредитним договором № 04/07.013 станом на 01 вересня 2016 року в розмірі 13\~673 грн. 70 коп., штрафні санкції (пеню згідно п. 5.5 вищевказаного кредитного договору) у розмірі 50\~453 грн. 37 коп. та інфляційні втрати у сумі 4\~500 грн. 32 коп., всього стягнуто 68\~627 грн. 39 коп.. Позивачем погашено заборгованість в розмірі 68\~700, 00 гривень, згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року по справі № 522/7535/16-ц, тільки 10 серпня 2020 року шляхом сплати грошових коштів на депозитний рахунок приватного нотаріуса у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про фактичне і повне виконанням судового рішення. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні відомості по отримання та пред`явлення виконавчого листа по справі № 522/7535/16-ц КС «Меркурій». Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі\~ст.559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Згідно правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті\~3, абзаци другий і сьомий частини першої статті\~17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини\~статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша\~статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Враховуючі, що з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором у повному обсязі на підставі рішення суду, яку [PERSON] сплатила на рахунок приватного нотаріуса Журавля М.В., кредитне зобов`язання припинилося, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, в зв`язку з чим вимоги позову про визнання іпотеки припиненою є обґрунтованою. Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування Свідоцтва приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. від 01.09.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1828, суд залишає їх без задоволення, оскільки Свідоцтво про передачу заяви є документом, який використовується виключно для цілей підтвердження факту надсилання заяви адресату. Щодо вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42502038 від 13.08.2018 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Кредитною спілкою «Меркурій» Звертаючись до суду, Позивач зазначав, що вартість квартири під [ADDRESS] перевищує 67\~000 гривень, проте оцінка зазначеної квартири проведена не була, у зв`язку з чим реєстрація права власності за КС «Меркурій» відбулась протиправно. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, між іншим, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Таким чином, Законом України «Про іпотеку» чітко визначений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня оцінка предмета іпотеки, а саме квартири під [ADDRESS] , перед зверненням стягнення. Отже, ціна предмета іпотеки при зверненні стягнення встановлена не була, матеріали реєстраційної справи не містять документів оцінки предмета іпотеки. Порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах. За змістом\~статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі -Закон №1952-IV) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року (далі\~Порядок №1127), а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими\~законта/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, подається, зокрема, документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує факт завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Зміст наведених правових норм засвідчує, що визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, які мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону №1952-ІУ та\~статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора в ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Такий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №306/1224/16-ц (провадження №14-501цс18) та від 20 березня 2019 року у справі №306/2053/16-ц (провадження №14-22цс19). Отже, у розумінні вказаних правових висновків ухилення іпотекодержателя від виконання свого обов`язку, передбаченого як\~Законом України «Про іпотеку», щодо оцінки іпотечного майна пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, має наслідком те, що така державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за кредитором є проведеною всупереч норм чинного законодавства. Щодо необхідності подання державному реєстратору документа про експертну оцінку предмета іпотеки, то, враховуючи положення\~статті 37 Закону України «Про іпотеку», ціна набуття об`єкта права власності є істотною обставиною, яка має погоджуватися з власником майна при зверненні іпотекодержателем стягнення на іпотечне майно в позасудовий спосіб шляхом набуття на нього права власності, відповідно, нездійснення оцінки предмета іпотеки на момент переходу права власності до іпотекодержателя є порушенням процедури звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Подібні висновки з посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19) та від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц (провадження № 14-501цс18), зроблено Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 607/8488/18 (провадження № 61-7603св19), від 04 лютого 2021 року у справі № 275/2881/19 (провадження № 61-727св19). З огляду на викладене, позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за КС «МЕКУРІЙ» підлягає задоволенню, оскільки підстави скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем доведені. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до Кредитної спілки «Меркурій», за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Ніни Вадимівни про припинення іпотеки, скасування свідоцтва та державної реєстрації. Слід також вказати, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Outcome: partial