Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Одеська міська рада звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Юридичний департамент Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації), про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту до квартири. В обґрунтування позову Одеська міська рада зазначила, що звернулась до суду за захистом свого порушеного права як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси, оскільки порушено право власності на землю у зв`язку із самочинним будівництвом. Так, позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2021 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . На підставі технічного паспорту 30.07.2021 року, серія номер: 476293, наданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію змін розділу від 30.08.2021 року № 600077373, внесено зміни до розділу, а саме: квартиру «об`єкт житлової нерухомості: Так» змінено на нежитлові приміщення «об`єкт житлової нерухомості: Ні»; загальну площу 47, 6 кв.м., житлову: 29,3 кв.м., змінено на загальну площу: 72, 2 кв.м.; [ADDRESS] , - змінено на [ADDRESS] . Після незаконної реконструкції та внесення змін до розділів загальна площа об`єкта збільшилась на 24,6 кв.м., та площа об`єкта становить:72,2 кв.м. Реконструкція об`єкта відбулась без будь-яких дозвільних документів, прибудова на земельній ділянці відбулась без дозвільних документів, Одеською міською радою рішень про надання відповідачу, чи іншим особам у власність або користування земельної ділянки не приймалось, таким чином, виконавчими органами Одеської міської ради зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки, шляхом прибудови до квартири із подальшою незаконною реєстрацію права власності на неї. На підставі викладеного представник позивача просить: скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 30.08.2021 року № 60077373, що є підставою для припинення права власності [PERSON] , на приміщення [ADDRESS] , загальною площею: 72.2 кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2421832951101; зобов`язати [PERSON] , за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (прибудованого) об`єкту загальною площею 24,6 кв.м. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі: 6 202 грн. 50 коп. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також, ухвалами суду від 20.06.2022 року були задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів та забезпечення позову. На виконання ухвали суду про витребування доказів, на адресу суду 06.07.2022 року (вх. № 11536) надійшли матеріали та завірені скан-копії документів реєстраційної справи (а.с.80-125). На адресу суду 23.05.2023 року (вх. № 14109) представником відповідача надано заяву про приєднання до матеріалів справи фотографій (а.с.146,147). Та, 28.06.2023 року (вх. № 17984) подано заяву про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.155-161). Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.169). Чергове судове засідання у справі призначено на 02 лютого 2024 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду надійшла письмова промова представника позивача Одеської міської ради Танасійчука І.М. згідно якої представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та зазначив щодо можливості проведення судового засідання у відсутності сторони позивача (а.с.177). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, разом з цим, представник відповідача адвокат Святішенко О.В., звернулась із заявою щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони відповідача, в якій зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає частково, згідно наданих пояснень в судовому засіданні, просила врахувати, що самочинне будівництво станом на час розгляду справи демонтовано (а.с.179). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Юридичний департамент Одеської міської ради в особі управління державної реєстрації, про час та місце слухання справи повідомлена, представник до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України.) З урахуванням наявних заяв представників позивача та відповідача, а також за наявності належного повідомлення про розгляд справи третьої особи, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності учасників на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, відповідачем щодо часткового визнання позову в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, звертаючись до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 30.08.2021 року № 60077373, що є підставою для припинення права власності [PERSON] , на приміщення [ADDRESS] , загальною площею: 72.2 кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2421832951101; та зобов`язання [PERSON] , за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (прибудованого) об`єкту загальною площею 24,6 кв.м. представник позивача зазначив, що відповідач здійснив будівельні роботи з реконструкції квартири без будь-яких дозвільних документів шляхом здійснення будівництва на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Щодо позовних вимог про звільнення самовільно зайнятої ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту до квартири. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.01.2022 року № 294644926 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2021 року № 1517 зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2421832951101) (а.с.38-39). У подальшому на підставі технічного паспорту від 30.07.2021 року серія: ТІ01 номер: 4439-6659-2647-3164, висновку від 30.07.2021 року, серія номер: 476293, наданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію змін розділу від 30.08.2021 року № 600077373, внесено зміни до розділу, а саме: квартиру, «об`єкт житлової нерухомості: Так» змінено на\~нежитлові приміщення\~«об`єкт житлової\~нерухомості:\~Ні»; загальну площу 47,6 кв.м., житлову площу 29,3 кв.м. змінено на\~загальну площу\~72,2\~кв.м; [ADDRESS] , змінено на [ADDRESS] , приміщення 82н.(а.с.46-47). З урахування викладеного встановлено, що після реконструкції та внесення змін до розділу загальна площа об`єкта збільшилась на 24,6 кв.м. та наразі становить 72,2 кв.м. Згідно листа Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.09.2021 року № 01-10/1229 адресованого директору юридичного департаменту ОМР повідомлено, що під час комісійного обстеження власник квартири [ADDRESS] без будь-яких дозвільних документів здійснює будівельні роботи з реконструкції вищевказаної квартири шляхом облаштування фундаменту (а.с.14-17). Проведення самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси без будь-яких дозвільних документів, підтверджено матеріалами справи, а саме: листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 31.01.2022 року № 01-18/102; Відділом у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області лист від 06.10.2021 року № 402/43-21 згідно якого повідомлено, що згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . З огляду на зазначене судом встановлено, що земельна ділянка, на якій було проведено самочинне будівництво перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування не видавалась, що свідчить про те, що прибудова є самочинною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Разом з цим, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач здійснив демонтаж самовільної прибудови до квартири про що надав підтвердження (а.с.147). В судовому засіданні, яке відбулось 05.12.2023 року представник відповідача зазначив, що спірна прибудова знесена представниками позивача, а відтак відповідач визнає позовні вимоги в часині скасування рішення про внесення змін до реєстру, в решті позовних вимог просив відмовити, оскільки станом на час розгляду справи відсутній предмет спору. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовані спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Саме такі висновки викладені в постанові ОП КЦС ВС у справі 638/3792/20 від 20.09.2021 року. З огляду на зазначене, враховуючи, що позивачем самостійно в ході розгляду справи демонтовано самочинне будівництво, суд дійшов висновку, що в цій часині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відсутній предмет спору, разом з цим, суд позбавлений можливості закрити провадження у справі у справі, оскільки між сторонами залишись неврегульовані питання щодо скасування рішення державного реєстратора. Щодо позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 30.08.2021 року № 60077373 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2421832951101) суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі Порядок). Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до приписів ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно копії документів реєстраційної справи (а.с.80-125), та відповідно Реєстру на підставі технічного паспорту від 30.07.2021 року, виготовленого ФОП [PERSON] , та висновку від 30.07.2021 року № 476293, наданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», рішенням державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 30.08.2021 року № 60077373: квартиру, «об`єкт житлової нерухомості: Так» змінено на нежитлові приміщення «об`єкт житлової нерухомості: Ні»; загальну площу 47,6 кв.м., житлову площу 29,3 кв.м. змінено на загальну площу 72,2 кв.м; [ADDRESS] , змінено [ADDRESS] . Стосовно висновку\~щодо технічної\~можливості зміни\~цільового призначення\~квартири [ADDRESS] \~в нежитлове\~приміщення 82н\~від 30.07.2021\~року серія\~та номер:\~476293,\~наданого ПП\~«ГЛАВ ІНВЕСТ\~ГРУП»,\~суд зазначає, що даний висновок не є правовстановлюючим документом, а також не є документом, який самостійно може стати підставою зміни цільового призначення об`єкту нерухомого майна, оскільки даний висновок є лише комплексним документом, який підтверджує можливість зміни цільового призначення об`єкту нерухомого майна, зокрема, шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації «Реконструкції квартири [ADDRESS] під нежитлове приміщення 82н». Стосовно технічного паспорту від 30.07.2021 року, виготовленого ФОП [PERSON] , суд зазначає наступне. Технічний паспорт - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту. Отже, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути єдиною/самостійною підставою для проведення даної реєстраційної дії. Щодо присвоєння об`єкту нової адреси. Як вбачається з Реєстру, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради), заявником не подавались. Крім того, у самій реєстраційній справі відсутні будь-які відомості, щодо присвоєння спірному об`єкту іншої адреси. З огляду на зазначене, судом встановлено, що [PERSON] не було подано передбачених чинним законодавством документів, необхідних для реєстрації права власності на самочинно збудований (прибудований) об`єкт за адресою: [ADDRESS] (зараз приміщення 82н). Отже,\~із вищезазначених\~фактів та\~встановлених обставин\~вбачається,\~що рішення\~державного реєстратора\~від 30.08.2021\~року №\~60077373\~підлягає скасуванню\~у судовому\~порядку як\~таке,\~що порушує\~права територіальної\~громади м.\~Одеси на\~земельну ділянку,\~як таке,\~що прийняте\~із порушенням\~законодавства за\~відсутності документів,\~що підтверджують\~виникнення права\~власності на\~самочинно збудований (прибудований) об`єкт площею 24,6 кв.м. Судом враховуються висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного господарського суду від 20.08.2020 року № 916/2464/19, у якій суд приходить до висновку, що належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Крім того, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.01.2019 року у справі № 824/1751/14-а, належним відповідачем у спорі про оскарження реєстраційних дій має бути особа, реєстрація речового права якої оскаржується. Такий же висновок щодо застосування норм права Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, а саме належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 906/516/19. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Тобто, з огляду на зазначені норми закону, рішення державного реєстратора підлягає скасуванню у разі визнання не дійсним чи скасування рішення суду документів, що стали підставою для проведення державної реєстрації Слід також зазначити, що згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність\~заявлених прав\~і поданих/отриманих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, передбачено що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому\~разі державний\~реєстратор відповідно\~до наданих\~заявником у\~відповідній заяві\~відомостей про\~реєстраційний номер\~документа,\~що відповідно\~до вимог\~законодавства засвідчує\~прийняття в\~експлуатацію закінченого\~будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про архітектурну\~діяльність» проект\~-\~це документація\~для будівництва\~об`єктів\~архітектури,\~що складається\~з креслень,\~графічних і\~текстових матеріалів,\~інженерних і\~кошторисних розрахунків,\~які визначають\~містобудівні,\~об`ємно-планувальні,\~архітектурні,\~конструктивні,\~технічні та\~технологічні рішення,\~вартісні показники\~конкретного об`єкта\~архітектури,\~та відповідає\~вимогам державних\~стандартів,\~будівельних норм\~і правил. Погодження проекту - процедура встановлення відповідності проектних рішень вихідним даним на проектування. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 30.08.2021 року № 60077373, що є підставою для припинення права власності є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, згідно положення п.3,4 ч. 2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі: 2\~481, 00 гривень, що відповідає частці задоволених позовних вимог, та судові витрати в розмірі: 1\~240, 50 гривень понесені позивачем при поданні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту, а всього з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі: 3\~721, 50 гривень.

Outcome: partial