Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Будьонний В.С. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 19.11.2023 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем і відповідачкою, який зареєстрований 15.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №145. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу вони дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу зазначає те, що сімейне життя сторін не склалося, вони мають різні характери і погляди на життя. Вони не проживають однією сім`єю, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть почуття поваги та любові між ними втрачені. Відповідачка виїхала за межі України і не має наміру повертатись, примирення позивач не вважає доцільним, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. На електронну пошту суду від неї надійшло повідомлення про те, що позивач також перебуває за межами України і не має бажання повертатись додому. А приїхавши до чоловіка вона дізналася, що у нього є коханка, він її кидає і бажає розлучення. Тому вона просить суд прийняти до уваги її пояснення. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15\~жовтня 2011\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Богодухівського\~районного управління\~юстиції \~Харківської області,\~актовий запис\~№145.Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 17.11.2023 року Соборним відділом ДРАЦС у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Від даного шлюбу вони дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тобто сім`я фактично розпалась. Відповідачка підтвердила, що у позивача є інша жінка і він бажає розлучитись. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, фактично живуть окремо. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка клопотань про зміну прізвища на дошлюбне не заявляла. На підставі викладеного і

Outcome: approved