Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

В серпні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОКАРСЕРВІС» (далі -ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС»), у якому просить суд усунути їй перешкоди у користуванні власністю, шляхом зобов`язання ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» звільнити нежитлові приміщення, а саме 1/2000 частки нежитлових приміщень, виділеної в натурі, загальною площею 350,2 кв.м., що складається з: літ. «Б-1» на 1-му поверсі приміщення №1: з №1 по № 12, №41, №42, №13, загальною площею 321,5 кв.м., кабінет № 14 площею 21,3 кв.м., комори № 15 площею 5,9 кв.м., туалету № 40 площею 1,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позову, з урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви представника позивача про зміну підстав позову (а.с. 94, 95), мотивовано тим, що позивач на підставі свідоцтва від 28 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, є власником вказаного вище нерухомого майна. Дане майно належало відповідачу [PERSON] , однак було реалізоване, як предмет іпотеки в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/733714-ц, виданого 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області. В ході розгляду іншої цивільної справи, а саме 127/8003/23 позивачу стало відомо, що 01 вересня 2017 року відповідач [PERSON] передав в оренду ТОВ «Смерічка СТО» (ідентифікаційний код юридичної особи 40170871) спірне нерухоме майно для здійснення господарської діяльності строком на 2 роки та 11 місяців, тобто до 01 серпня 2021 року. На час укладення договору оренди від 01 вересня 2017 року, належних на той час позивачу приміщень, [PERSON] було відомо про те, що у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/7337/14-ц, виданого 16 квітня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором від 07 червня 2007 року № CM-SMEB00/120/2007. Предмет оренди на час передачі його в оренду був предметом іпотеки, який забезпечував зобов`язання [PERSON] за вказаним вище кредитним договором, а тому був обтяжений правами третіх осіб. Посилаючись на вказані вище обставини, положення ст. 12 Закону України «Про іпотеку», ст. 215, 216 ЦК України, позивач зазначає, що укладений між відповідачами договір оренди нерухомого майна є нікчемним, оскільки укладений без згоди іпотекодержателя. Таким чином, відповідач фактично на даний час утримує належне позивачу нерухоме майно на підставі нікчемного договору оренди від 17 вересня 2017 року, укладеного між відповідачами без згоди іпотекодержателя. З підстав наведених вище позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Дідиченка О.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив суд відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, оскільки вони є безпідставними та недоведеними (а.с. 70-74). В ході проведення підготовчого судового засідання, представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, яка була прийнята судом до розгляду (а.с. 94, 95). За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 20 листопада 2023 року витребувано у ТОВ «ОТП Факторинг України» інформацію чи надавався дозвіл позичальнику [PERSON] на передачу в оренду спірного нерухомого майна, яке було предметом іпотеки згідно Договору іпотеки № РМ-SMEB00/120/2007 від 07 червня 2007 року (а.с. 121). Від представника відповідача ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» - адвоката Воронцової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у ньому (а.с. 124-127). Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 144). В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] вимоги позовної заяви, із зміненими підставами позову, підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовільнити. Представники відповідача ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» - Гасер Х.В. та адвокат - Воронцова О.В. в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзивах. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дідиченко О.О. до судового засідання не з`явились. Разом з тим, в ході розгляду справи представником відповідача вимоги позовної заяви не визнавались, з підстав викладених у його відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши думку позивача та її представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 28 грудня 2017 року позивач [PERSON] є власником нерухомого майна, що складається з 1/2000 частки нежитлових приміщень, виділеної в натурі, загальною площею 350,2 кв.м., що складається з: літ. «Б1» на 1-му поверсі приміщення № 1: з № 1 по № 12, № 41, № 42, № 13, загальною площею 321,5 кв.м., кабінет № 14 площею 21,3 кв.м., комори № 15 площею 5,9 кв.м., туалету № 40 площею 1,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом від 28 грудня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 947 (а.с. 8). Вказане вище майно належало відповідачу [PERSON] , однак було реалізоване як предмет іпотеки відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 303875 від 15 грудня 2017 року в межах виконавчого провадження № 49926118 з примусового виконання виконавчого листа № 127/7337/14-ц, виданого 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі про стягнення солідарно з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 1 803 552 грн. 38 коп. заборгованості за кредитним договором. Вказане підтверджується Актом про реалізацію предмета іпотеки від 27 грудня 2017 року, затвердженого Начальником відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницький області, на підставі якого за позивачем [PERSON] , як переможцем електронних торгів, нотаріусом зареєстровано право власності на вказане вище нерухоме майно (а.с. 11, 12). Із вказаного акту вбачається, шо 1/2000 частки нежитлових приміщень, виділеної в натурі, загальною площею 350,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , являлось предметом іпотеки, яке належало боржнику (іпотекодавцю) [PERSON] , а іпотекодержателем являється ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА», на підставі договору іпотеки № PM-SMEB00/120/2007 від 07 червня 2007 року. Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 127/8003/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі ТОВ «СКЛ», ПП «Фірма «Латона», ТОВ «Інфокарсервіс» як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про визнання права власності на земельну ділянку, визнано за [PERSON] право власності на 771/5000 частку земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:01:066:0032, площею 0,1283 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для виробничих потреб та комерційних потреб (а.с. 139-142). Судом також встановлено, що 01 вересня 2017 року [PERSON] на підставі договору передав в оренду ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» (на той час ТОВ «Смерічка СТО» про що свідчить ідентичність вказаних товариств коду ЄДРПОУ 40170871), в особі керівника [PERSON] 1/2000 частки нежитлових приміщень, виділену в натурі, загальною площею 350,2 кв.м., що складається із: літ. «Б-1» на першому поверсі приміщення №1: з №1по №12, №41, №42, №13 загальною площею 321,5 кв.м., кабінет №14 площею 21,3 кв.м., комори №15 площею 5,9 кв.м., туалету №40 площею 1,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для здійснення господарської діяльності, строком на 2 роки та 11 місяців, тобто до 01 серпня 2021 року (а.с. 28- 32). З наведеного вбачається, що предмет оренди на час передачі його в оренду був предметом іпотеки, який забезпечував зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № CM-SMEB00/120/2007 від 07 червня 2007 року, а тому був обтяжений правами третіх осіб - Іпотекодержателя. Згідно ч. 3 ст. 12 Закону Україну «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним, крім договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно. Із відповіді від 08 грудня 2023 року ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА», як іпотекодержателя нерухомого майна, переданого [PERSON] в оренду ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» за договором від 01 вересня 2017 року вбачається, що у ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» відсутня інформація про надання дозволу позичальнику [PERSON] на передачу в оренду нерухомого майна (а.с. 164). Згідно з ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Таким чином, суд приходить до переконання, що укладений між відповідачами договір оренди нерухомого майна є нікчемним в силу ст. 12 Закону Україну «Про іпотеку», адже судом не встановлено, що він був укладений зі згоди іпотекодержателя, а відтак відповідач ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» утримує належне позивачу нерухоме майно на підставі нікчемного договору оренди від 17 вересня 2017 року, укладеного між відповідачами без згоди іпотекодержателя. Суд погоджується із доводами позивача про те, що порушенням права у даному випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину Договору оренди від 01 вересня 2017 року та акту передачі майна від 05 вересня 2021 року, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зроблено висновок про те, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зайняття нежитлового приміщення фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не позбавляє власника його права володіння на майно, не створює перешкоди у розпорядженні цим майном, а створює лише перешкоди в користуванні володільцем своїм майном. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нежитлового приміщення вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, тобто негаторний позов. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №227/3760/19-ц у постанові від 26 жовтня 2022 року. Враховуючи вищенаведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви [PERSON] про усунення їй перешкоди у користуванні власністю, шляхом зобов`язання ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» звільнити нежитлові приміщення, а саме 1/2000 частки нежитлових приміщень, виділеної в натурі, загальною площею 350,2 кв.м., що складається з: літ. «Б-1» на 1-му поверсі приміщення №1: з №1 по № 12, №41, №42, №13, загальною площею 321,5 кв.м., кабінет № 14 площею 21,3 кв.м., комори № 15 площею 5,9 кв.м., туалету № 40 площею 1,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , як такі, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді. У зв`язку із задоволенням вимог позовної заяви, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ІНФОКАРСЕРВІС» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був сплачений позивачем при зверненні до суду із даною позовною заявою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved