Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті його баби [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1055 га, кадастровий номер 3223110100:01:005:0275. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 05.07.2023 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті баби [PERSON] , так як остання, після рішень судів не зареєструвала за собою право власності на частину квартири та земельної ділянки, а тому роз`яснила право звернення до суду. Ухвалою судді від 27.11.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано в Обухівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №216/2021 щодо майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 08.12.2023 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи №216/2021 щодо майна померлої [PERSON] 15.12.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника Обухівської міської ради про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позову поклався на розсуд суду. 26.12.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси сторін, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до наступних висновків. 14 березня 1997 року [PERSON] , мати позивача, згідно нотаріально посвідченого договору придбала квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору. [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , позивач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження. [INFO] батько позивача, [PERSON] , отримав у власність земельну ділянку площею 0,1055 га. на підставі рішення Обухівської міської ради Київської області №391 від 23 травня 2000 року, на території Обухівської міської ради для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що підтверджується копією державного акту. 26 квітня 2002 року батьки позивача, [PERSON] та [PERSON] , розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі №2-1234/11 від 02 листопада 2011 року. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 02 листопада 2011 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі №2-1234/11 визнано за [PERSON] , бабою позивача, право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,1055 га., що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, що належала померлому [PERSON] , батьку позивача, на підставі рішення Обухівської міської ради №391 від 23 травня 2000 року. 07 лютого 2012 року рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2011 року по справі №2-1234/11 змінено та визнано за [PERSON] , бабою позивача, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після смерті батька позивача, [PERSON] , що підтверджується копією рішення суду. 14 серпня 2012 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі №2-1141/12 позовні вимоги [PERSON] , матері позивача, в інтересах, на час подання позову, неповнолітнього позивача, задоволено - визнано право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,1055 га., що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, яка належала померлому [PERSON] , батьку позивача, на підставі рішення Обухівської міської ради №391 від 23 травня 2000 року. [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружися, який його пережив, та батьки. Позивач, в свою чергу, позивач, як внук спадкодавця [PERSON] , померлої в 2014 році, відповідно до положень ст. 1266 ЦК України має право на частку спадщини, яка належала б за законом його батькові, тобто [PERSON] , померлому в 2009 році, якби він був живий на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України позивач, як особа, яка була на момент смерті баби [PERSON] , неповнолітньою вважається таким, що прийняв її. Як вбачається із матеріалів спадкової справи інші потенційні спадкоємці [PERSON] не реалізували своє право на спадкування після її смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, мати позивача, діючи в інтересах останнього, який на 2014 рік був неповнолітньою особою, будучі спадкоємцем за законом, звернулась до державного нотаріуса з заявою про відкриття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус, отримавши відповідну заяву, завела спадкову справу №216/2021. 05.07.2023 року №505/02-14 державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що його баба [PERSON] після рішень судів не зареєструвала за собою право власності на частину квартири та земельної ділянки, і роз`яснено право звернення до суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Однак, як вбачається із матеріалів справи, баба позивача не встигла зареєструвати за собою право власності на належне їй майно. Відповідно до ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облікі безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року "Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1,1.3). Згідно роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19- 32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначене підтверджує ту обставину, що потенційний спадкоємець не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Разом з тим, відсутність право встановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (10 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи\~№ 557/1209/16-ц, провадження № 61-19875св18 (ЄДРСРУ № 77136277). Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисну цивільних прав та інтересів. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб!, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги відповідають наведеним нормам діючого законодавства України, обґрунтовані наявними у справі доказами, в зв`язку із чим підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та не заявлення нею вимог про відшкодування понесених нею судових витрат, а тому суд вважає за доцільне судові витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: approved