Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» в січні 2017 р. звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачів, в якій просив: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором №669-056/08Р від 04 червня 2008 р., у розмірі 308059, 59 грн., з яких: - кредит 146086,65 грн.; - проценти 75130,91 грн.; - пеня за несвоєчасне сплачення кредиту 48253,75 грн.; - пеня за несвоєчасне сплачення відсотків 38588,28 грн. Також просив стягнути солідарно з відповідачів витрати на сплату судового збору у розмірі 4620,89 грн. Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами. 04 червня 2008 року між [PERSON] та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», укладено Кредитний договір №669-056/08Р, за умовами якого банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 18593,00 дол. США строком до 04 червня 2015 року. Позичальник зобов`язався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 222,00 дол. США щомісячно до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений Кредитним договором. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 19 лютого 2016 року за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 146086,65 грн. Крім того, умовами укладеного між сторонами договору передбачено сплату 13,99% річних на строк кредиту до 04 червня 2015 року. позичальник допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому банком нараховано заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 75130,00 грн. У зв`язку з порушенням строків повернення кредитних коштів, позичальнику нарахована пеня, розмір якої становить 48253,00 грн., а у зв`язку з порушенням строків сплати процентів, позичальнику нарахована пеня у розмірі 38588,28 грн. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, між банком та [PERSON] 04 червня 2008 року укладено Договір поруки №669-056/08Р. За умовами договору поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. Термін дії поруки визначено до 04 червня 2018 року. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, норми чинного законодавства України наділяють Банк, як Кредитора, правом вимагати від Поручителя виконання зобов`язань за Кредитним договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 19 лютого 2016 року становить 308059,59 грн., з яких: кредит 146086,65 грн.; проценти 75130,91 грн.; пеня за несвоєчасне сплачення кредиту 48253,75 грн.; пеня за несвоєчасне сплачення відсотків 38588,28 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.01.2017 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 13 лютого 2017 р., відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року позивача - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» замінено на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року закрито провадження в справі в частині позовних вимог, які пред`явлено до відповідача [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Будь-яких заяв/ клопотань про неможливість розгляду справи без її участі до суду не надходило. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 04 червня 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] укладено Кредитний договір №669-056/08Р, з метою своєчасної оплати вартості автомобіля за Договором купівлі-продажу №31-1/05/2008 р. від 31 травня 2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договором страхування автомобіля, укладання яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п.6.1.11 даного Договору, Банк надає Позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 18593,00 дол. США. Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається позичальникові терміном з 04 червня 2008 року до 04 червня 2015 року зі сплатою 13,99% річних. За умовами п. 4.4. - 4.5. Договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 222,00 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору, зазначеного в п.1.2. даного Договору. Відповідно до п. 10.1. Договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2. даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. В якості забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] 04 червня 2008 року укладено Договір поруки №669-056/08Р, за умовами якого поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 04 червня 2015 року у розмірі 18593,00 дол. США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором №669-056/08Р від 04 червня 2008 року утворилася заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку заборгованості станом на 19 лютого 2016 року становить 308059,59 грн., з яких: кредит 146086,65 грн.; проценти 75130,91 грн.; пеня за несвоєчасне сплачення кредиту 48253,75 грн.; пеня за несвоєчасне сплачення відсотків 38588,28 грн. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 31 травня 2017 р. між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, згідно умов якого ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» передав право вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором №669-010/12Р від 04 червня 2008 р., укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] , що підтверджується копією акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2 від 31 травня 2017 р. та Витягом з реєстру боржників до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2 від 31 травня 2017 р. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною четвертою статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Встановлено, що боржник за основним зобов`язанням - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , тобто до відкриття провадження у цій справі, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 жовтня 2013 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №17103. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов`язку. Частиною першою статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з частиною першою статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника (частина третя статті 559 ЦК України). У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності: правонаступника позичальника, який прийняв спадщину; згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Саме така позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі №6-206цс15 та Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 761/14730/18. Листом від 23 листопада 2021 року П`ята київська державна нотаріальна контора повідомила, що за даними алфавітних книг за 2015-2021 роки спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За правилами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Звертаючись до суду з позовом ані первісний позивач ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», ані ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» не надали суду належних доказів на підтвердження того, що у боржника за первісним договором [PERSON] наявні правонаступники, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після його смерті, а також згоди відповідача [PERSON] як поручителя за Договором поруки №669-056/08Р від 04 червня 2008 року відповідати за зобов`язаннями нового боржника (спадкоємця [PERSON] ) у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. На підставі викладеного, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.

Outcome: dismissed