Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

27 грудня 2023 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнила, подавши заяву про зменшення розміру позовних вимог, та свої вимоги мотивує тим, що сторони з 07 жовтня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося. У них виникла відсутність взаємного порозуміння, а тому, не має бажання бути разом з відповідачем. Спільне господарство не ведуть, сімейний бюджет не ведуть, проживають окремо. Діти мешкають разом з нею та перебувають на її утриманні. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] адвоката Бороха В.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, проти стягнення з нього судових витрат заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 07 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб у Зарічному районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 598, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Відповідно до\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 \~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. підтримання позивачкою позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Із копії свідоцтв про народження вбачається, що батьком дітей є [PERSON] . Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~ Частиною 3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я, і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Доказів, які спростовують вказані обставини відповідачем не подано. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 191 СК\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 27 грудня 2023 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50% сплаченого при зверненні до суду судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, тобто 536 грн. 80 коп. Відповідач заперечує проти стягнення з нього судового збору, оскільки зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій. Суд не погоджується з таким твердженням, оскільки пункт 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняє учасників бойових дій від сплати судового збору не у всіх категоріях справ, а у справах, пов`язаних із порушенням їх прав саме як осіб із зазначеним статусом. Предметом даного спору є розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, тобто даний спір не пов`язаний із порушенням прав відповідача як учасника бойових дій, а тому зазначена пільга у цій справі на відповідача не розповсюджується. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн., сплачений за вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави 1073,60 грн. за вимогу про стягнення аліментів, оскільки за даною вимогою позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved