Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

у серпні 2023 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 2011 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення, відносини з відповідачем погіршились, у зв`язку з чим виникла необхідність встановити місце проживання дітей. Зазначила, що діти фактично проживають з нею за адресою: [ADDRESS] , вказана квартира належить їй на праві приватної власності. Відповідач з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги не надає, йому не чиниться жодних перешкод, однак він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, обов`язок щодо утримання та виховання сина і дочки вона несе самостійно, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 1 вересня 2023 року прийнято вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 жовтня 2023 року. Також до участі у справі в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації та витребувано висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протокольною ухвалою від 25 січня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В засідання призначені на 11 жовтня, 28 листопада 2023 року та 25 січня 2024 року відповідач та треті особи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації подав висновок про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , просив проводити розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення з максимальним врахуванням інтересів дітей. 25 січня 2024 року позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Верховний Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. 26 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 13. Вказаний шлюб розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києві від 10 травня 2023 року (а.с. 14-15). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та дочка [PERSON] , [INFO] - свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 12-13). Діти проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира відповідно до договору купівлі-продажу від 26 березня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В., зареєстровано в реєстрі за № 143, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 16-17). Наказом про прийняття на роботу від 30 вересня 2021 року № 8-К [PERSON] прийнято на посаду бухгалтера до ТОВ «ГАЗ-ТРЕЙД ЛТД» (а.с. 22). Згідно характеристики за час роботи [PERSON] зарекомендувала себе дисциплінованим та відповідальним фахівцем, чітко і в зазначений строк виконує всі доручення та завдання, регулярно відвідує профільні заходи, неодноразово демонструвала вміння приймати правильна та швидкі рішення у важких ситуаціях, а також навички організаторської роботи, користується в колективі повагою, комунікабельна та відкрита людина (а.с. 23). З довідки від 10 серпня 2023 року виданої ТОВ «ГАЗ-ТРЕЙД ЛТД» вбачається, що дохід позивача за період з 1 лютого 2023 року по 31 липня 2023 року склав 150 000 грн. (а.с. 24). Також позивачем було зазначено, що діти навчаються в спеціалізованій загальноосвітній школі № 291 з поглибленим вивченням іноземних мов, на підтвердження чого надано довідки від 3 серпня 2023 року № 123 та № 124 (а.с. 25-26). З відповіді комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дарницького районну м. Києва» від 17 серпня 2023 року № 01-16/850 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , щороку проходять профілактичний огляд, їх життям, здоров`ям займається мати [PERSON] (а.с. 29). При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачем відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано суду будь-яких належних доказів, що свідчать про наявність істотних обставин, що зумовлювали б недоцільність проживання дітей разом з матір`ю, що їх проживання з позивачем не відповідає інтересах дітей, оскільки позивач не може забезпечити рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де для проживання, розвитку та навчання дітей створено належні умови, про що працівниками служби у справах дітей та сім`ї райдержадміністрації (далі - служба) складено відповідний акт від 07.12.2023. З`ясовано, що мати працює, має дохід для утримання та забезпечення дітей. Батько дітей, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою не проживає, на зв`язок не виходить. Фактичне місце проживання батька дитини, [PERSON] , невідомо. [PERSON] зазначила, що самостійно займається вихованням та розвитком дітей, їх утриманням, розвитком та навчанням. [PERSON] та [PERSON] навчаються в спеціалізованій школі № 291 з поглибленим вивченням іноземної мови. Також діти відвідують гуртки та секції. Зі слів матері, батько останній раз бачив дітей у січні 2023 року, на зв`язок з дітьми не виходить, їх життям не цікавиться, не бере участі у їх вихованні, розвитку та утриманні. Під час бесіди з працівником служби [PERSON] та [PERSON] повідомили, що бажають проживати з матір`ю. Вивчивши матеріали справи, враховуючи рекомендації комісії та з урахуванням думки дітей, з метою забезпечення їх прав та інтересів райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що мати дітей створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Проживання дітей з матір`ю відповідає їх інтересам. Разом з тим, позивач просила визначити місця проживання дітей з нею за конкретною адресою. Однак, в цій частині вимог суд відмовляє, оскільки місце проживання визначається з одним із батьків, а прив`язка до конкретної адреси порушуватиме принцип свобода пересування та вільного вибору місця проживання. Таким чином, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини підлягають частковому задоволенню. З позовної заяви вбачається, що діти проживають з позивачем, яка і несе усі витрати на їх утримання, а батько коштів на їх утримання не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України). Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дітей, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі відповідач не подав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку. На думку суду такий розмір утримання забезпечить інтереси дітей та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться 2/3 частин його доходу. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн, оскільки при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів позивач була звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., оскільки при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів позивач була звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial