Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У вересні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі по тексту - позивач) звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), про стягнення боргу кредитором спадкодавця, у якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором №б/н від 08 січня 2013 року у розмірі 11 395,86 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 08 січня 2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник при укладенні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] в свою чергу, зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивач 10 березня 2021 року направив до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємця про погашення заборгованості спадкодавця. 23 березня 2021 року банком отримано відповідь, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 20 липня 2021 року позивачем до [PERSON] направлено лист-претензію, який залишився без реагування. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 08 січня 2013 року становить 11 395,86 грн., яка складається з: 11116,63 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 297,23 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2022 року для розгляду цивільної справи № 760/11748/22 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення ухвали. 03 лютого 2023 року позивачем на виконання ухвали суду від 12 вересня 2022 року надано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження шляхом направлення на її адресу рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими до неї документами. Проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку направлена судом поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За правилами частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 08 січня 2013 року, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( Штат Каліфорнія свідоцтво про реєстрацію акту цивільного стану). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Вбачається, що зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором не є нерозривно пов`язаним з боржником - [PERSON] . З позову вбачається, що спадкоємцем, що постійно проживав із [PERSON] на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів, в яких зазначена адреса місця реєстрації: [ADDRESS] . 10 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори. 20 липня 2021 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, проте останній не відреагував, борг не сплатив. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на дату смерті позичальника становить 11 395,86 грн, з яких: 11116,63 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 297,23 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Позивач посилається на положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З наданої на запит суду спадкової справи № 201/2021 до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ніхто не звертався. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 09 вересня 2022 року [PERSON] з 26 липня 2011 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований разом з спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження ступеню споріднення відповідача із спадкодавцем, а також на підтвердження того, до якої саме черги спадкоємців [PERSON] відноситься. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності у [PERSON] спадкового майна, за рахунок якого спадкоємець має задовольнити вимоги кредитора. При зверненні в суд з позовом сторона позивача просила розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Законом обов`язок доказування покладений на учасників справи. За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed