Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариста з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (далі - відповідач, ТОВ «ФІНФОРС»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно утримані грошові кошти у розмірі 13 176,00 грн., збитки у розмірі 1 986,60 грн., 3% річних за період часу з 16.05.2023 року по 06.06.2023 року у розмірі 27,43 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі кредитного договору № 799326-А від 10.02.2020 року, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (далі - ТОВ «СС ЛОУН»), правонаступником якого є на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-49 від 06.05.2020 року, є ТОВ «ФІНФОРС», 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3154 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 13 176,00 грн. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 10.03.2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3154. Вказує, що в ході примусового виконання зазначеного виконавчого напису у межах виконавчого провадження № [NUMBER] з нього були стягнуті грошові кошти у розмірі 15 162,60 грн., з яких: 13 176,00 грн. - кошти за виконавчим написом; 1 317,60 грн. - виконавчий збір; 669,00 грн. - витрати виконавчого провадження. Зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року у справі № 757/19426/21-ц позов [PERSON] до ТОВ «ФІНФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис, вчинений 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3154 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти, які були утримані з його заробітної плати в ході примусового виконання виконавчого напису, який на підставі рішення суду було визнано таким, що не підлягає виконанню, тому грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису вважаються безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Так, 25.04.2023 року позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути стягнуті грошові кошти, яка була отримана останнім 08.05.2023 року та залишилася без реагування. Крім того, стягнуті в ході примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3154 у межах виконавчого провадження № [NUMBER] виконавчий збір у розмірі 1 317,60 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн., а всього - 1 986,60 грн., позивач вважає збитками відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути 3% річних за період часу з 16.05.2022 року (восьмий день з отримання відповідачем вимоги про повернення коштів) по 06.06.2023 року (день звернення до суду з позовом) у розмірі 27,43 грн. Також на підставі ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач просить нараховувати для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період часу з 07.06.2023 року та до моменту виконання рішення суду у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.10.2023 року. 24.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Валька І.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 06.02.2024 року. 13.11.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Валька І.В. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу. 31.01.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Валька І.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. В судове засідання 06.02.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у клопотанні від 31.01.2024 року просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 3154, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором № 799326-А від 10.02.2020 року, укладеного між ним та ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] , правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-49 від 06.05.2020 року є ТОВ «ФІНФОРС», у розмірі 13 176,00 грн., яка складається з: 6 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7 176,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а. с. 12). 10.03.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3154 (а. с. 13). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 10.03.2021 року стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду у розмірі 1 317,60 грн. у межах виконавчого провадження № [NUMBER] (а. с. 14). 10.03.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № [NUMBER] у розмірі 669,00 грн. (а. с. 15). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 18.03.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] у межах виконавчого провадження № [NUMBER], якою постановлено здійснювати відрахування з доходів боржника, які він отримує у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (а. с. 16). 02.07.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39,ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 17). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2022 року у справі № 757/19426/21-ц позов [PERSON] до ТОВ «ФІНФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис, вчинений 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3154 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 13 176,00 грн. таким, що не підлягає виконанню; вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а. с. 20 - 24). Як визначено у ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено. Отже, обставини, щодо визнання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3154, встановлені рішенням суду відтак, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Ураховуючи, що судовим рішенням від 13.12.2022 року виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а на підставі вказаного виконавчого напису з позивача стягнуто грошові кошти, правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФІНФОРС» грошових коштів став виконавчий напис Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 3154 від 23.02.2021 року, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню, то правова підстава для отримання таких коштів відпадала. Отже, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Відповідно до довідки про Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» від 10.08.2022 року № 53 у період роботи [PERSON] з 19.07.2020 року було проведено утримання по виконавчому провадженню № [NUMBER] у розмірі 15 162,60 грн. (а. с. 18). Так, у позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису, а саме: виконавчий збір у розмірі 1 317,60 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн., а всього - 1 986,60 грн., вважаючи їх збитками відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України. Разом з тим, суд зауважує, що витрати виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн. та виконавчий збір у розмірі 1 317,60 грн., що були утримані із заробітної плати [PERSON] у межах виконавчого провадження № [NUMBER], не підлягають стягненню з відповідача з огляду на наступне. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з тим, грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису не є збитками у розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Ураховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин в частині стягнення з ТОВ «ФІНФОРС» виконавчого збору у розмірі 1 317,60 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн., які позивач помилково вважає збитками. Позовна вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є похідною від основної вимоги про стягнення збитків, тому задоволенню не підлягає. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «ФІНФОРС» грошових коштів є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 32528798800007040058 від 05.06.2023 року. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 931,24 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 11 073,60 грн. та складаються з: 1 073,60 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 10 000,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року, укладеного між адвокатом Адвокатським бюро «Валько Ігор та партнери» в особі керуючого партнера Валька І.В., та [PERSON] ; копію додатку № 1 від 08.08.2022 року до Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року; копію Додаткової угоди № 1 від 01.10.2023 року Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року; копію акту-рахунку № 7 прийому-передачі послуг від 30.06.2023 року; копію платіжної інструкції № 210072179_00000/1 9c6dbe5-e06a-41 від 01.06.2023 року на суму 13 375,00 грн.; копію платіжної інструкції № 215327295_00000/5 c8d9c8c-1aca-42 від 01.07.2023 року на суму 6 014,12 грн.; копію акту-рахунку № 8 прийому-передачі послуг від 24.10.2023 року; копію платіжної інструкції № 237955729_00000/0 4101f80-e5ed-4d423-8ce304dd4218 від 06.11.2023 року на суму 5 666,67 грн. Згідно додатку № 1 від 08.08.2022 року до Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року, здійснення представництва замовника у відносинах з будь-якими юридичними і фізичними особами з оскарження виконавчих написів нотаріусів та повернення коштів, що стягнуті за цими написами (крім участі в судових засіданнях) без обмежень повноважень - 2 000,00 грн. за 1 годину; участь в якості представника чи захисника замовника в одному судовому засіданні, зустрічі, слідчій дії, тощо без обмежень повноважень - 4 000,00 грн. за 1 послугу. Відповідно до акту-рахунку № 7 прийому-передачі послуг від 30.06.2023 року, Адвокатське бюро «Валько Ігор та партнери» в особі керуючого партнера Валька І.В. (далі - Виконавець), та [PERSON] (далі - Замовник), що разом іменуються як Сторони уклали цей акт Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року про наступне: у відповідності до Договору та замовлення Виконавець у травні-червні 2023 року надав послуги, що передбачені п.п. 1.1. - 1.3. Договору, а Замовник у червні 2023 року прийняв ці послуги. Надані належним чином Виконавцем та прийняті Замовником такі послуги: підготовка та направлення до Печерського районного суду м. Києва клопотання про стягнення витрат на правову допомогу - 667,67 грн. (1/3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); представництво інтересів у Печерському районному суді м. Києва 20.06.2023 року у справі № 757/28409/22-ц - 4 000,00 грн. (1 судове засідання - 4 000,00 грн.); компенсація поштових витрат - 54,01 грн.; підготовка та подання позову до Печерського районного суду м. Києва про стягнення з ТОВ «ФІНФОРС» коштів, отриманих у ВП [NUMBER] (справа № 757/26327/23-ц) - 6 000,00 грн. (3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); компенсація поштових витрат та витрат на судовий збір (справа № 757/26327/23-ц) - 1 147,07 грн.; компенсація поштових витрат та витрат на судовий збір (справа № 761/27046/22) - 1 548,37 грн.; підготовка апеляційної скарги по справі № 761/27046/22 - - 6 000,00 грн. (3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.). Загалом - 19 416,12 грн. Оплата попередніх періодів - 13 375,00 грн. Всього - 6 014,12 грн. Згідно акту-рахунку № 8 прийому-передачі послуг від 24.10.2023 року, Адвокатське бюро «Валько Ігор та партнери» в особі керуючого партнера Валька І.В. (далі - Виконавець), та [PERSON] (далі - Замовник), що разом іменуються як Сторони уклали цей акт Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року про наступне: у відповідності до Договору та замовлення Виконавець у вересні-жовтні 2023 року надав послуги, що передбачені п.п. 1.1. - 1.3. Договору, а Замовник у червні 2023 року прийняв ці послуги. Надані належним чином Виконавцем та прийняті Замовником такі послуги: підготовка та направлення 05.09.2023 року до Франківського районного суду м. Львова клопотання про участь у справі № 465/5208/22 в режимі відеоконференції - 1 000,00 грн (1/2 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); підготовка та направлення до Франківського районного суду м. Львова клопотання про розгляд справи № 465/5208/22 без участі позивача - 666,67 грн. (1/3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); представництво інтересів у Печерському районному суді м. Києва 24.10.2023 року у справі № 757/26327/23-ц - 4 000,00 грн. (1 судове засідання - 4 000,00 грн.). Всього - 5 666,67 грн. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині 3 ст. 141 ЦПК України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial