Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

В липні 2023 року ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.01.2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0049399 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами Договору відповідачу було надано споживний кредит (надалі по тексту - Кредит), шляхом перерахування на її картковий рахунок у сумі 15\~151,52 гривень, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 1% від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого Кредиту. 28.12.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено Договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1, відповідно до якого АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги до Відповідача за Заявою-Договором 0049399 від 24.01.2020 року на загальну суму 25\~221,28 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15\~151,52 гривень; заборгованість за процентами 3\~177,36 гривень; заборгованість за комісією 6\~862,40 гривень; заборгованість за штрафними санкціями(пеня) 30,00 гривень. Разом з тим, відповідач продовжив ігнорувати своє зобов`язання щодо виконання умов Договору, та станом на 27.06.2023 року його заборгованість перед ТОВ «ФК «ПАР1С» становила 25\~221,28 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15\~151,52 гривень; заборгованість за процентами 3\~177,36 гривень; заборгованість за комісією 6\~862,40 гривень; заборгованість за штрафними санкціями(пеня) 30,00 гривень. Також, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 25\~221,28 гривень, позивачем, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, нараховані: 120,23 гривень 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року та 736,66 гривень інфляційних втрат за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України до стягнення з відповідача підлягає сума боргу за кредитом, з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. 25.01.2022 року від ТОВ «ФК «ПАРІС» на ім`я Відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання Вих. №559/25/01/2022-1 від 25.01.2022 року, однак заборгованість не погашена. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість у сумі 26\~078,17 гривень, з яких: 15 151,52 гривень; заборгованість за процентами 3 177,36 гривень; заборгованість за комісією 6 862,40 гривень; заборгованість за штрафними санкціями(пеня) 30,00 гривень; 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року 120,23 гривень, інфляційні втрат за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року 736,66 гривень, а також понесені судові витрати. 23.08.2023 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позову зазначив, що просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлявся належним чином про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, проте про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору позики, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 24.01.2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0049399 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія Заяви-Договору №0049399 від 24.01.2020 року та копія Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління Акціонерного товариства «РВС БАНК» Протокол № 21012020/1 від 21.01.2020 року. Відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту, а також графіком платежів та розрахунком загальної вартості споживчого кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), про що свідчать підписи останньої на даних документах. 24.01.2020 року [PERSON] надано споживний кредит, шляхом перерахування шляхом перерахування на його картковий рахунок грошових коштів у сумі 15\~151,52 гривень, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 1% від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого Кредиту. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Заявою-Договором №0049399 від 24.01.2020 року належним чином не виконував, у зв`язку з чим за останньою утворилась заборгованість, що складає 25\~221,28 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15\~151,52 гривень; заборгованість за процентами 3\~177,36 гривень; заборгованість за комісією 6\~862,40 гривень; заборгованість за штрафними санкціями(пеня) 30,00 гривень. 28.12.2021 року між Акціонерним товариством «РВС БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» було укладено Договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1, відповідно до якого АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги до позичальника [PERSON] за Заявою-Договором №0049399 від 24.01.2020 року. Таким чином, до ТОВ «ФК «ПАРІС» перейшло право вимоги за Заявою-Договором №0049399 від 24.01.2020 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК». Після отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ПАРІС» 25.01.2022 року направлено відповідачу вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання з вих. №559/25/01/2022-1 від 25.01.2022 року, однак заборгованість погашена не була. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за Договором позики, і ході розгляду справи відповідачем не оспорювався. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за Заявою-Договором № 0049399 від 24.01.2020 року та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК «ПАРІС», яке є правонаступником позикодавця, в загальному розмірі 25\~221,28 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, не встановлено, а тому позивач має право вимагати від відповідачки сплати 3 % річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням перехідних положень ЦК України, розмір 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року становить 120,23 гривень, а інфляційні втрати позичальника за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року складали 736,66 гривень. Оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання за Заявою-Договором №0049399 від 24.01.2020 року щодо повернення грошових коштів у сумі 25\~221,28 гривень, яке останньою до теперішнього часу не виконано в повному обсязі, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних, підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved