Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

До Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що мати заявника [PERSON] , [INFO] , фактично останній рік свого життя проживала за адресою постійного місця реєстрації в [ADDRESS] , яка не є підконтрольною територією України. Заявник проживав недалеко від матері в [ADDRESS] , але змушений був через її похилий вік та стан здоров`я останній місяць до смерті матері проживати разом з нею. [INFO] мати [PERSON] померла вдома за адресою свого місця проживання у [ADDRESS] . На день смерті їй було 82 роки. Заявнику Державною установою « Центральна міська лікарня м. Харцизьк» було видане лікарське свідоцтво про смерть № 137 від 18.03.2022 року відповідно до форми 106\\у, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я Донецької Народної Республіки, в якому не зазначено його дату та номер. Причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця. 19 березня 2022 року на підставі вказаного лікарського свідоцтва про смерть заявник отримав свідоцтво про смерть матері, виписане відділом РАГС Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серія [NUMBER] . Поховав матір в м. Харцизьку на місцевому кладовищі біля її померлих родичів. Єдиним наявним документом, що підтверджує факт смерті матері на території непідконтрольній державній владі України є свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 19 березня 2022 року відділом запису актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Після смерті матері було звернення до першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щоб зареєструвати смерть матері. Однак була усна відмова в цьому, оскільки вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації факту смерті не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Місто Харцизьк Донецької області є місцем смерті моєї матері. Місто Харцизьк, в якому було видано свідоцтво про смерть матері - є тимчасово окупованою територією України, визначеною розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» ( з подальшими змінами та доповненнями) та постановою Верховної Ради України від 17.032.2015 року № 254-УШ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». У зв`язку з чим діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів \\установі державної реєстрації актів цивільного стану України в м. Харцизьк припинена. На підставі викладеного, заявник звернувся до суду для встановлення факту смерті матері [PERSON] 30 січня 2024 року представником заінтересованої особи подано до суду пояснення відповідно до яких зазначає, що заперечень щодо встановлення факту смерті не має. Заявник у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи- Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, у поданих поясненнях просив розглянути справу на розсуд суду за відсутності представника заінтересованої особи. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір`ю заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Відповідно до копії довідки про причини смерті до форми № 106/ у №137, причиною смерті [PERSON] є хронічна серцево-судинна недостатність, ешемічна хвороба серця. З доданої до заяви копії Свідоцтва про смерть, виданого відділом РАЦС Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] померла [INFO] у місті Харцизьк. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими\~частиною другою\~цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з наведеним, а також враховуючи те, що підставою для видачі свідоцтва про смерть є лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерська довідка про смерть, форми яких затверджені Міністерством охорони здоров`я України, отримати які заявник можливості не має, так як його мати померла у 2022 році на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим на даний час заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть матері на території України. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, видані органами окупаційної влади підтверджують факт смерті, однак, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», громадянам України\~гарантується дотримання\~у повному\~обсязі їхніх\~прав і\~свобод,\~передбачених Конституцією\~України,\~у тому\~числі соціальних,\~трудових,\~виборчих прав\~та права\~на освіту,\~після залишення\~ними тимчасово\~окупованої території. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, оскільки Донецький район Донецької області, у якому знаходиться м. Харцизьк, наявний серед «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, з подальшими змінами. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Встановлення факту смерті\~ [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт смерті\~ [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Харцизьк, на тимчасово окупованій території України у м. Харцизьк, Донецької області, є встановленим, тому заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved