Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

20 листопада 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 01 лютого 1998 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що шлюбні відносини сторони припинили у березні 2023 року, мешкають окремо, примирення між ними неможливо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка, яку належним чином повідомили про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилась. Надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.26). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, погодився на розірвання шлюбу (а.с.27). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 01 лютого 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 01 лютого 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського району Одеської області. Під час реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 9). Сімейні відносини сторони припинили, мешкають окремо, примирення не досягли, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи клопотання позивачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище " [PERSON] ". На підставі частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений нею за подання позовної заяви судовий збір у сумі 1073,60 гривень.

Outcome: approved