Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з 05.10.2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час до суду подана заява про розірвання шлюбу. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають спільно, син [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згоди щодо сплати аліментів на утримання сина між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Крім того, зазначила, що на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому працевлаштуватися не має можливості. Вважає, що відповідач повинен та має змогу надавати допомогу їй як матері до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Зазначила, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, не має будь яких вад або проблем із здоров`ям, не має непрацездатних осіб на утриманні, отримує щомісячний дохід, а отже має можливість сплачувати дитині аліменти та їй, як дружині. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання як дружини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.01.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 26.01.2024 року адвокатом Манзар Т.В. до суду скерований відзив на позовну заяву, у якому відповідач [PERSON] повністю визнає позовну вимогу про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовну вимогу щодо стягнення аліментів на дружину визнає частково, а саме в розмірі 1/20 частини всіх видів заробітку (доходу). Вказала, що відповідач не має можливості сплачувати позивачці такий розмір аліментів, адже має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , крім того має на утриманні непрацездатних батьків. Крім того зазначила, що відповідач після припинення спільного проживання з позивачем сплачує аліменти на сина, про що свідчить переказ коштів на ім`я позивача по виписці по картці відповідача. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Адвокат відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі, який вказаний позивачкою в позові, а також не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/20 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне. Судом встановлено, що 05.10.2021 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2012. [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.2022 року. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. \~ Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивач в позовній заяві зазначила, що самостійно утримувати сина вона не в змозі. Адвокат відповідача в судовому засіданні вказувала, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника і одержувача аліментів, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що відповідачем не спростовано те, що його витрати перевищують його заробітки, а також не спростовані дані неможливості сплати аліментів на дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09.01.2024 року, в силу\~ст. 191 Сімейного Кодексу України\~і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як вбачається з наданих позивачкою пояснень, вона знаходиться у відпустці по вихованню та доглядом за малолітньою дитиною, в зв`язку з чим не має можливості працювати та отримувати заробітну плату. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач\~\~має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років\~\~у розмірі\~\~1/6\~частини з усіх\~видів заробітку\~(доходу) щомісячно\~ і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів, то відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 605,60 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: partial