Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

02.02.2024 на адресу суду надійшла заява (клопотання) представниці відповідачки [PERSON] адвоката Рожок Л.П. про ухвалення додаткового рішення, у якому представниця відповідачки просить суд ухвалити додаткове рішення у справі про розподіл та стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в розмірі 18\~000 грн. Зазначає, що при розгляді даної справи ухвалено рішення, яким відмовлено у позові та відповідач [PERSON] понесла витрати на правничу допомогу, які підтверджує Договором про надання правової допомоги від 24.11.2023 та Актом прийому передачі від 30.01.2024. З посиланням на відповідні правові норми, просить суд стягнути понесені відповідачем витрати на правничу допомогу. Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду, проте їх неприбуття, відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви (клопотання). Представниця відповідачки [PERSON] у своїй заяві просила розгляд заяви провести за її відсутності. Представниця позивача [PERSON] скерувала заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у яких просила відмовити у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок позивача за недоведеністю понесення таких витрат. Вказує, що відповідачка не довела належними та допустимим доказами понесення витрат на правничу допомогу, оскільки у договорі зазначено лише про розмір гонорару, однак не зазначено у чому саме полягає супровід та вартість 1 години роботи адвоката, не вказано про витрачений адвокатом час, а також немає підтвердження здійсненої оплати послуг. Загальний розмір вважає завищеним та необґрунтованим, таким що не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру. Також 05.02.2024 надіслала заяву у якій не заперечила щодо розгляду клопотання без її участі та участі позивача. Вважає правомірною раніше винесену ухвалу від 01 лютого 2024 року про повернення заяви без розгляду. Також додає копію пенсійного посвідчення позивача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши подані до суду заяви та матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо понесених судових витрат у справі. 26 січня 2024 року Садгірським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення у справі № 726/2376/23, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи, без самостійних вимог: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Що стосується понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу у справі, то питання їх стягнення із позивача не вирішувалося судом, оскільки представником відповідачки було заявлено лише попередній (орієнтовний) їх розрахунок. У заяві про ухвалення додаткового рішення представниця відповідачки [PERSON] просить суд ухвалити додаткове рішення у цивільній справі та стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000 гривень. У матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги адвокатом Рожок Л.П., остання брала участь у судових засідання з розгляду справи. На підтвердження понесених витрат на залучення адвоката, до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги від 24.11.2023, який укладений між адвокатом Рожок Л.П. з однієї сторони та клієнтом [PERSON] , з іншої сторони, щодо надання правової допомоги в усіх правах, провадженнях, які пов`язані чим можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів клієнта. У п. 5 договору зазначено, що гонорар адвоката за супровід справи № 726/2376/23 в Садгірському районному суді м. Чернівці складає 18\~000 грн (фіксована вартість). Також долучено Акт прийому передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 30.01.2024 за яким адвокат надав, а клієнт прийняв професійну правничу допомогу супроводу по цивільній справі № 726/2376/23 в Садгірському районному суді м. Чернівці у фіксованій вартості 18\~000 грн. Представниця позивача Мельник С.Г. надіслала свої заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, а також долучила копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно з ч.ч.1, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 270 ЦПК України, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно із ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до\~статті 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з врахуванням того, що позивач є пенсіонером та заявлений розмір витрат є надмірним для нього. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також слід зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18. Гонорар адвоката визначено у фіксованому розмірі, що означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару. Вирішуючи заявлене клопотання щодо понесених відповідачкою [PERSON] витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання правничої допомоги та акт здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму 18\~000 грн доводять понесені відповідачкою витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та представниця до закінчення судових дебатів заявила клопотання про наявність витрат, розмір та докази яких буде надано пізніше. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує, що вони безпосередньо пов`язані з розглядом справи, також бере до уваги поведінку сторони під час розгляду справи, яка не призводила до затягування розгляду справи. Однак визначений відповідачем та його представником розмір витрат не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному ними розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Зазначені адвокатом Рожок Л.П. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн. (що становлять гонорар адвоката) є завищеним, нерозумним та неспівмірними із складністю справи, вчиненими у ній діями та витраченим адвокатом часом участі у судових засіданнях, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат у справі. Крім того представниця позивача, відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України, клопотала перед судом про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які понесені відповідачкою у справі ще під час судового розгляду справи. Перевіряючи розмір заявлених витрат на правничу допомогу суд вважає їх явно завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності та необхідності. Заявлені витрати не відповідають рівню складності справи та принципу співрозмірності, а беручи до уваги клопотання позивача про зменшення розміру заявлених витрат, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 18\~000 гривень є неспівмірним та підлягають зменшенню до 3 000 гривень, що буде необхідним і достатнім в даному конкретному випадку. На підставі викладеного,

Outcome: partial