Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

20 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Остання була наймачем квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 23 Рішення Виконавчого комітету міської Ради народних депутатів №137 «Про розгляд житлових питань» від 14 травня 1986 року, двокімнатна квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] та її сім`ї як працівниці ВО «Геофізприлад» з метою відселення сімей з будинку по [ADDRESS] , що підлягає знесенню у зв`язку з новим будівництвом. На підставі Рішення №137 [PERSON] отримала ордер на вселення у вищезгадану картину. Однак станом на сьогодні вищезгаданий ордер є втраченим, віднайти документ неможливо. З моменту отримання права користування цією квартирою разом з [PERSON] у цій квартирі також поселилася її сім`я, а саме: [PERSON] (син); [PERSON] (донька); [PERSON] (чоловік). [INFO] помер батько заявника [PERSON] , у зв`язку з чим він був знятий з реєстрації місця проживання. 10 лютого 2009 року у квартирі [ADDRESS] , зареєстрував своє місце проживання [PERSON] син [PERSON] . Згідно з відповіддю Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №73-/01-21 від 13 листопада 2023 року, приватизаційна, реєстраційна справа на квартиру [ADDRESS] в архівах ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» відсутні. Відповідно до довідки ЦНАП м. Івано-Франківська № 26148 від 14 грудня 2023 року, у квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак вже більш як 10 років позивач проживає у цій квартирі самостійно. 07 листопада 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з іноземцем [PERSON] , а з 2010 року постійно проживає в Німеччині разом зі своїм сином [PERSON] . Отже, за кордоном відповідачі влаштували своє життя та не планують повертатися, щоб жити в Україні на постійній основі. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивач відповідачам не чинив, останні квартиру залишили добровільно. У зв`язку із реєстрацією відповідачів у квартирі позивач позбавлений можливості здійснити переоформлення договору найму, оскільки відповідачі вже кілька років проживають за кордоном, а приїхати в Україну вони не мають можливості у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Також на позивача покладений весь тягар повного утримання житла, самостійна сплата комунальних платежів. Відповідачі участі в утриманні житла не беруть, особистих речей у квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. За таких обставин позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, які втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2023 року дану справу передано головуючому судді Мелещенко Л.В. Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 25 грудня 2023 року позивачем усунуто недоліки. Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибув, попередньо представник позивача адвокат Думич О.І. подала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, слухати справу за відсутності сторони позивача. Відповідач 1 [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , не проживає, оскільки перебуває закордоном, де влаштовує своє життя, просила слухати справу без її участі. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте подав до суду заяву про визнання позовних вимог, просив розглядати справу за її відсутності. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 липня 2023 року (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 листопада 2008 року (а.с.11). Відповідно до довідки № 26148 від 14 грудня 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, у будинку [ADDRESS] , квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно копії архівного витягу з протоколу № 5 засідання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів від 14 травня 1986 року, рішенням № 137 «Про розгляд житлових питань» Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів вирішено надати двокімнатну квартиру [ADDRESS] та її сім`ї як працівниці ВО «Геофізприлад» з метою відселення сімей з будинку по [ADDRESS] , що підлягає знесенню у зв`язку з новим будівництвом (а.с. 13). Як вбачається з відповіді Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, приватизаційна, реєстраційна справи на квартиру [ADDRESS] в архівах ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» відсутні (а.с.14). 25 жовтня 2007 року на квартиру [ADDRESS] заведений технічний паспорт (а.с.17-18). Відповідно до копії довідки про реєстрацію по місцю проживання, [PERSON] та [PERSON] з 07 вересня 2009 року зареєстровані у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.50). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). У відповідності до частини першої-другої статті 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частина перша статті 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності з положеннями статті 107 Житлового кодексу України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачів перешкоджає здійсненню ним прав на вільне володіння та користування майном. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають більше шести місяців, залишили її добровільно та переїхали проживати в інше місце (за кордон), житлом не цікавляться, витрат по утриманню житла не несуть, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняли. У судовому засіданні не встановлено наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами стосовно обставин права користування спірним житлом. Згідно частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки такі заяви відповідачів про визнання позову не суперечать фактичним обставинам у справі. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідачів має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідачів поважними відсутні, тому відповідачів необхідно визнати такими, які втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи також те, що відповідачі визнали позовні вимоги у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 64, 71, 72, 107 Житлового кодексу України,

Outcome: approved