Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

18.05.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа № 161/2193/22, предметом якої є перерозподіл спадщини після смерті її сина [PERSON] , який помер [INFO] . У даній справі [PERSON] ставить питання про визнання за [PERSON] , [INFO] , права власності на спадкове майно. Однак, вона заперечує факт біологічного батьківства свого сина відносно останнього, а відтак і наявність у нього права на спадщину після смерті [PERSON] . Вказує, що померлий та матір дитини [PERSON] фактично проживали однією сім`єю до 1999 року та станом на дату народження [PERSON] , [INFO] , останньою було створено нову сім`ю з іншим чоловіком. Проте, на той момент її син та [PERSON] продовжували перебувати в зареєстрованому шлюбі, а тому [PERSON] записано батьком у свідоцтві про народження дитини. У свою чергу, [PERSON] , через аморальний спосіб життя, було позбавлено батьківських прав відносно усіх її чотирьох дітей, у тому числі по відношенню й до [PERSON] , [INFO] . На її переконання у [PERSON] відсутнє будь-яке кровне споріднення із народженою [PERSON] дитиною, а тому вона, як спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті сина, вважає за необхідне поставити питання про оспорювання такого батьківства. Просить суд виключити відомості про батьківство [PERSON] , який помер [INFO] , із актового запису № 03, здійсненого 07.03.2006 року в книзі реєстрації народжень Садівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. про народження [PERSON] , який народився [INFO] в с. Садів Луцького району Волинської області. 14.06.2022 року представником відповідачки адвокатом Шегедина В.Й. було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2008 року в цивільній справі № 2-1382/2008 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , а тому померлому було достовірно відомо про спірне батьківство. З того часу та до моменту своєї смерті спадкодавець не вчиняв жодних дій щодо оспорювання свого батьківства, чим погоджувався з таким фактом. Будь-яких доводів про зворотне стороною позивача не наведено. Тому, з огляду на положення ст. 137 СК України, у [PERSON] відсутні правові підстави для пред`явлення даного позову. Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с. 31). 16.06.2022 року представником третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Службою у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району було подано до суду письмові пояснення по суті спору в яких зазначено, що [PERSON] , [INFO] був народжений за час перебування у шлюбі [PERSON] з [PERSON] . Померлому було відомо про факт свого батьківства та такий останній за життя не оспорював. Відтак, [PERSON] не вправі оспорювати батьківство свого сина по відношенню до [PERSON] , [INFO] . У розглядуваному випадку також варто враховувати законні інтереси неповнолітньої дитини, який є спадкоємцем першої черги після смерті батька (а.с. 37-41). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2022 року у справі призначено посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу на предмет визначення кровної спорідненості (біологічного батьківства) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи доручено експертам Волинського НДЕКЦ МВС України, а провадження у справі на момент її проведення зупинено (а.с. 72-74). 03.11.2023 року від Волинського НДЕКЦ МВС України на виконання вищевказаної ухвали надійшов на адресу суду висновок експерта за результатами біологічної експертизи № СЕ-19/103-23/1336-БД від 30.06.2023 року (а.с. 86-99). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2023 року провадження у справі було поновлено (а.с. 104). 28.09.2023 року представником відповідачки адвокатом Пилипчук І.Л. подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що померлий [PERSON] та [PERSON] протягом усього часу проживали в одному селі, поруч один біля одного, а тому будь-які доводи про необізнаність спадкодавця про своє батьківство щодо [PERSON] , [INFO] є надуманими. При цьому, такі доводи спростовуються судовим рішення у справі № 2-1382/2008. Крім того, померлий та [PERSON] постійно спілкувалися, проживали разом зі своїм спільним сином, а смерть [PERSON] настала саме в будинку за місцем реєстрації останньої. У свою чергу, відсутність біологічного споріднення між спадкодавцем та [PERSON] , [INFO] , не може братися до уваги, оскільки померлий за свого життя не вчинив жодних дій щодо оспорювання свого батьківства. На підставі викладеного, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 143-145). 01.12.2023 року представником позивачка подано до суду відповідь на вищевказаний відзив в якому зазначено, що в період з 1998 року по 02.10.2018 року [PERSON] та [PERSON] не проживали однією сім`єю та не займалися веденням спільного господарства, попри ту обставину, що на дату народження [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі. Про дану обставину свідчить, зокрема те, що [PERSON] у 2002 році та 2003 році народила двох дітей він іншого чоловіка. Поряд з цим, неповнолітній тривалий період часу проживав зі своїм опікуном відповідачкою [PERSON] . Щодо судового рішення про позбавлення померлого батьківських, то [PERSON] взагалі не був обізнаний про наявність судового провадження у справі № 2-1382/2008, а тому й не знав, що записаний батьком дитини. Про даний факт її довірительці стало відомо лише під час розгляду цивільної справи № 161/2193/22. Таким чином, [PERSON] ніколи не називав [PERSON] , [INFO] своїм сином, вони не були пов`язані взаємними правами та обов`язками (а.с. 168-170). В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково наголосила, що будь-які відносини між [PERSON] , який помер [INFO] , та матір`ю неповнолітнього [PERSON] [PERSON] були припинені ще у 1998 році, а тому померлий не є біологічним батьком жодної дитини, яка була народжена останньою після цього. У свою чергу, [PERSON] не знав про своє спірне батьківство та за свого життя не міг об`єктивно сприйняти таку обставину, оскільки зловживав алкоголем. Просила позов задовольнити повністю. Відповідачка, яка також допитувалася судом в якості свідка, пояснила суду, що [PERSON] , [INFO] , вона опікується з його півторарічного віку. Протягом усього життя дитини його долею ніхто крім неї не цікавився. Померлий відносився до [PERSON] як до свого сина, а дитина називала його своїм батьком. Інші діти [PERSON] також вважали спадкодавця своїм батьком та відповідно зверталися до нього. Крім того, в останні роки життя [PERSON] більше часу проживав у [PERSON] , аніж у себе вдома. У задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала посилаючись на обставини, які викладені у її відзиві на позовну заяву. Також зауважила, що населений пункт, у якому проживали [PERSON] , [INFO] , його батьки, а також сторони у справі є територіально незначним, а тому померлий беззаперечно за свого життя неодноразово отримував інформацію щодо свого батьківства. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького районув судовому засіданні суду пояснила, що за свого життя батьки [PERSON] , [INFO] , не оспорювали свого батьківства відносно дитини, а тому й підстави для задоволення позову відсутні. Додатково зазначила, що останніх було позбавлено батьківських прав через неналежне виконання їх батьківських обов`язків та через зловживання алкогольними напоями. Заслухавши пояснення учасників провадження, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені: батьком [PERSON] ; матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. № 43 від 25.10.2007 року «Про встановлення опіки над неповнолітніми дітьми [PERSON] », [PERSON] було призначено опікуном, зокрема, сином її сестри [PERSON] [PERSON] , [INFO] (а.с. 174-175). [INFO] [PERSON] помер. Про дану обставину свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). [INFO] матері померлого позивачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було посвідченим держаним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Бегезою О.П. та зареєстрованим в реєстрі за № 3-214 (а.с. 8). 11.02.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було відкрито провадження в цивільній справі № 161/2193/22 за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, до [PERSON] про перерозподіл спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно (а.с. 9). Судом також встановлено, що предметом вищевказаного судового провадження, є перерозподіл спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] ставить питання про визнання за [PERSON] , [INFO] , як спадкоємцем першої черги, права власності на спадкове майно, яке відкрилося після смерті [PERSON] . У свою чергу, позивач [PERSON] заперечує факт біологічного батьківства її сина по відношенню до [PERSON] , [INFO] , а відтак й наявності в останнього права на таке спадкування. Надаючи оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, суд приходить до наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти рф» зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07.05.2009 року). Згідно висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС України за результатами біологічної експертизи № СЕ-19/103-23/1336-БД від 30.06.2023 року, призначеної відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2022 року, біологічна спорідненість [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виключається (а.с. 87-97). Тобто, вищевказаним висновком об`єктивно встановлено, що померлий [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Дана обставина стороною відповідача належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростована та фактично в ході розгляду справи визнана. Відповідно до ст. 137 СК України, якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст. ст. 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (ст. ст. 126, 127 СК). Відповідно до п.п. 11, 12 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 визначено судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Доказами в цих справах можуть стати висновок судово-генетичної експертизи, медичні довідки, показання свідків, пояснення сторін тощо. Перелік доказів не є вичерпним. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Отже, спадкоємці можуть вступити в процес щодо оспорювання батьківства після настання смерті особою відповідно до положень ст. 37 ЦПК (про процесуальне правонаступництво в цивільних справах), якщо такий позов було подано ним за життя. Якщо ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорює шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено. Аналізуючи зазначені положення законодавства, Касаційний цивільний суд у Постанові від 26.09.2018 року по справі № 761/29546/15-ц узагальнив, що оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, можливе у разі: подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини; відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини». Сторона позивача, як на підставу для задоволення позову, наголошує на тій обставині, що у померлого [PERSON] протягом усього життя була відсутня інформація про запис його батьком дитини. Натомість, відповідач [PERSON] та її представник в ході розгляду справи наголошували на тій обставині, що [PERSON] був обізнаний про факт свого батьківства по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , за свого життя не вчинив жодних дій для оспорювання такого, чим добровільно визнавав таке батьківство. Однак, з вищевказаними доводами сторони відповідача не можливо погодитися з огляду на таке. Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00041021914 від 17.08.2023 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ст. 133 СК України, тобто у зв`язку з перебуванням [PERSON] \~та [PERSON] \~в зареєстрованому\~шлюбі,\~який було\~укладено між\~ними 28.06.1996\~року(а.с. 125-126). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони у справі є її сусідами. Син позивачки [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] після реєстрації шлюбу проживали однією сім`єю близько двох років. Надалі, подружні стосунки між ними були припинені, з того часу померлий [PERSON] проживав у будинку своєї матері, окремо від дружини. [PERSON] жодних стосунків із [PERSON] , [INFO] , не підтримував, до нього як до свого сина не відносився, ніхто в селі не сприймав [PERSON] , як сина [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що зі сторонами у справі вона знайома тривалий час, а тому їй відомі обставини їх життя. Так, [PERSON] за життя не знав про той факт, що він вказаний у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] його батьком. Померлий та його дружина [PERSON] проживали разом близько двох років після реєстрації шлюбу. З того часу будь-які подружні відносини між ними припинені, вони проживали окремо. [PERSON] ніколи не вважав [PERSON] своїм сином, які і позивачка не вважали дитину своїм онуком. При цьому, у їхньому селі ніхто не вважав померлого батьком [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач у справі є її матір`ю, а відповідачка сестрою чоловіка [PERSON] . Ствердила, що у їх сім`ї не знали про те, що померлий [PERSON] у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] вказаний його батьком та будь-які стосунки з дитиною ніхто з них не підтримував. У їхньому селі також ніхто не вважав померлого батьком [PERSON] , а [PERSON] взагалі не приймав участі в його утриманні. Про обставини спірного батьківства вони дізналися лише близько двох років тому в ході суперечки, яка виникла між [PERSON] та [PERSON] . Під час вказаної суперечки [PERSON] повідомила, що вона звернулася до суду з позовом про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач у справі є його тещею, а померла [PERSON] \~тавідповідачка [PERSON] його рідними сестрами. Як йому відомо, [PERSON] та [PERSON] після реєстрації шлюбу проживали однією сім`єю не більше двох років та з того часу їх спільне проживання було припинено. У [PERSON] з`явився інший чоловік, який і є батьком її дітей. Померлий [PERSON] не знав про те, що він записаний батьком [PERSON] , [INFO] , а також будь-яких відносин з ним не підтримував. Крім того, про факт позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей йому відомо не було. Тобто, поясненнями свідків спростовується та обставина, що померлому [PERSON] було відомо про зазначення його у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьком дитини. Вказані свідки були попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази (а.с. 176-179). Також, суд бере до уваги й ту обставину, що свідки [PERSON] та [PERSON] є родичами відповідачки [PERSON] , будь-яких неприязних відносин між ними немає, а тому підстави стверджувати, що у свідків є зацікавленість у результаті розгляду справи у суду відсутні. Судом також встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2008 року у справі № 2-1382/2008, [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 32-33). Однак, сама по собі наявність вищевказаного судового рішення жодним чином не свідчить про обізнаність [PERSON] щодо свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] . Розгляд справи № 2-1382/2008 здійснювався заочно та жодних доказів про те, що [PERSON] було відомо про дане судове провадження в ході розгляду справи, суду надано не було. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2008 року у справі № 2-1382/2008, [PERSON] було позбавлено батьківських прав також відносно інших трьох її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які були народженими не від померлого [PERSON] . З огляду на встановлені обставини, слід дійти висновку, що [PERSON] , після припинення у 1998 році подружніх відносин із [PERSON] , у 2002 році, 2003 році народила двох дітей від іншого чоловіка та станом на дату народження [PERSON] , [INFO] , у шлюбних стосунках із померлим не знаходилася, попри ту обставину, що увесь цей час продовжувала перебувати у зареєстрованому з ним шлюбі. Тобто, на дату народження [PERSON] , відомості про його батька вказані через перебування його матері в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що саме по собі також не може свідчити про обізнаність останнього щодо свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] . Поряд з цим, як слідує із довідки Торчинської селищної ради № 3-16/01/16.3/2-23 від 16.10.2023 року [PERSON] , [INFO] та померлого [PERSON] разом ніколи не проживали (а.с. 171). Підсумовуючи вищевказане\~у своєму\~взаємозв`язку,\~суд вважає\~доведеним,\~щоу [PERSON] , який помер [INFO] , за свого життя була відсутня інформація\~про його\~запис батьком\~дитини [PERSON] , [INFO] , а тому у [PERSON] існують усі правові підстави для пред`явлення даного позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження відомостей про батька в повному обсязі. На підставі ст. ст. 122, 133, 137 СК України,

Outcome: approved