Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

08.01.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після діда [PERSON] , який помер [INFO] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок за [PERSON] нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно. Від представника відповідача - селищного голови Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області Ірени Лісової надійшла заява від 31.01.2024 про визнання позову. Заяви, клопотання, процесуальні дії Ухвалою судді від 15.01.2024 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження. У приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М. витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] . Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не прибули. Від сторін надійшли заяви з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності, повивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача позов визнала. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [INFO] в с. Скаківка Бердичівського р-ну помер [PERSON] , дід позивача, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] , а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 13-16). Із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 37-74) вбачається, що спадкоємець першої черги, мати позивача, [PERSON] у шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь онука померлого [PERSON] . Від спадщини також відмовилися у шестимісячний строк дочка померлого - [PERSON] та дружина [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] звернулися онук померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] . Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] 14.12.2023 уклали договір про поділ спадщини, відповідно до якого у спадщину [PERSON] переходить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до виписки із погосподарської книги [PERSON] являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рахується земельна ділянка площею 0,98 га. (номер об`єкта ПГО 01-0066-1) (а.с. 79). На земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] договір оренди не укладався, що доводиться листом селищного голови Гришковецької селищної ради від 12.02.2024 (а.с. 80). Відповідно до довідки начальника КП Бердичівське МБТІ від 28.12.2023, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано (а.с. 28). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 360952810) від 05.01.2024 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. На вказане будинковолодіння виготовлено технічний паспорт на ім`я [PERSON] , з якого вбачається, що житловий будинок А-1 побудований 1960 року, до житлового будинку відносяться житлові будівлі та споруди: веранда а-1, літня кухня Б, сарай В, гараж - Г, сарай - Д, погріб - Е (а.с. 18-27). Постановою від 14.12.2023 № 267/02-31 приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Пашинський О.М. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній ( а.с. 15). Норми права, які застосовані судом Згідно з ч 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.ст.1216, 1223, 1268 ЦК України). Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно зі статею 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За положеннями частини другої статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Ззаконом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими 45/5 комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за книги місцевих рад. Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом від 24.06.2011 року № 91, з наступними змінами зазначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної с власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садо господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Стаття 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в реєстрі прав. Державному Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За положеннями частин третьої та четвертої статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках, державний облік житлового фонду, незалежно від його належності, здійснювався за єдиною для Союзу РСР системою на основі реєстрації і технічної інвентаризації. Міськими, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських (будинкових) книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Висновок суду Суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення у підготовчому засіданні, із таких підстав. Аналізуючи наведені вище нормативні акти, слід дійти висновку, що зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинки. На час завершення будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] , а це 1960 рік чинним законодавством не передбачалося, що особа набуває права власності на будинок після державної реєстрації такого права. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] були збудовані до 05.08.1992 року та відповідно до роз`яснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-74 від 02.03.1999 визнання права власності на нього можливо без складання акта про прийняття житлового будинку в експлуатацію. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тому, оскільки позивач, який є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] позбавлений можливості оформити у нотаріуса свої спадкові права, а судом встановлено, що це будинковолодіння згідно погосподарського обліку рахується за [PERSON] , присадибна земельна ділянка на праві власності не обліковується, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання за позивачем права власності на вказане у позові спадкове майно. Розподіл судових витрат Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не внаслідок порушення закону відповідачем, а через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на будинок, та зважаючи, що позивач не просить компенсувати йому судові витрати, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved