Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у вересні 2023 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 з всіх видів заробітку (доходу), але не 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку надавати відмовляється. Зазначила, що одна не може забезпечити дітям належний рівень життя. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.15). В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 2906 від 25.01.2024 року) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 2904 від 25.01.2024 року) про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог (а.с. 24). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.10.2012 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.01.2018 року виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Таким чином, сторони мають спільних малолітніх дітей, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що не заперечується відповідачем, а отже в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша третя статті 181 Сімейного кодексчу України). Відповідно до частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, зважаючи на те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин викладених в позові, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, та є такими, що підлягають задоволенню При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі, заявленому позивачем до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що відповідає положенням частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved