Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

15.11.2023р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України, а саме в [ADDRESS] станом на 24.08.1991р. Заяву, обґрунтовує тим, що вона народилася в смт. Велика Олександрівка, Великоолександрівського району, Херсонської області. На початку 1980 років її сім`я переїхала до м. Кривого Рогу, де остання проживала і проживає на даний час . З липня 1987 року по січень 2007 року вона проходила лікування в КП «КБЛНПД «ДОР» внаслідок вживання алкоголю. У зв`язку з тим, що вона постійно і тривалий час проходила лікування , вона не поставила в паспорті зразка СРСР відмітку про тримання громадянства України, проживаючи на час проголошення Незалежності на території України, та не обміняла його на паспорт громадянина України. На цей час паспорт зразка СРСР вона загубила. На звернення до Тернівського відділу у місті Кривому Розі ДМС з метою оформлення паспорта громадянина України їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно для отримання паспорта громадянина України і підтвердження громадянства з метою користуватися усіма правами, які визначені чинним законодавством. Ухвалою суду від 01.12.2023 року було відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 21.12.2023р. 14.12.2023 на адресу суду від представника заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначив, що відповідно до законодавства України з питань громадянства є вичерпний перелік документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, одним із документів є рішення суду про встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991р. Тому, у випадку наявності належних доказів, підлягає встановленню факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991р. 21.12.2023 по справі оголошено перерву на 06.02.2024. Представник заявника та заявник в судовому засіданні підтримали заяву, з підстав та доводів наведених в ній, просили суд задовольнити її в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено, що згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00040598487 від 19.07.2023р., [PERSON] народилася [INFO] в смт. Велика Олександрівка, Великоолександрівського району Херсонської області, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , а.с. 8-11. Згідно довідки КП «КБЛНПД «ДОР» від 23.01.2023 за № 26, [PERSON] з липня 1987р. по січень 2007р. зверталась за медичною допомогою , а.с.12. З довідки Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 12.07.2023 № 80, вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.05.1984 по 30.08.2021. Згідно з відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади станом на 2023 рік місце проживання [PERSON] не зареєстроване у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, а.с. 13. Відповідно до копії карток реєстрації щодо [PERSON] , остання з 17.05.1984 по 30.08.2021 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а.с. 42-44. Згідно акту від 14.11.2023р., станом на 14.11.2023р. [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , а.с. 7. Толоном-повідомленням єдиного обліку № 772 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.08.2022р., [PERSON] повідомлено, що її заяву про втрату паспорта зразка СССР та свідоцтва про народження зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) ВП № 5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за № 10031, а.с.14. 23.03.2023р. Тернівським відділом у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області [PERSON]. відмовлено у задоволенні заяви про видачу паспорта громадянина України, оскільки відсутня інформація про реєстрацію місця проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, а.с. 15-16. Листом Покровського відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про видачу паспорта громадянина України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991, а.с. 17-18. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що [PERSON] з 1984 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] . Оцінка суду. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявниці для отримання паспорту громадянина України та підтведженнч громадянства з метою користуватися правами, які визначенні чинним законодавством. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991, зазначені у пункті 2, - з 13.11.1991 (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України"). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) або набрання чинності Законом України від 08.10.1991 № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13.11.1991). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Відповідно до п.п. "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 або проживання в Україні за станом на 13.11.1991. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 522/20494/18, від 05.04.2021 у справі № 523/14707/19, від 19.05.2021 у справі №496/818/19. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13.11.1991) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Як випливає з матеріалів справи, показань свідка, суд вважає, що у даному випадку факт постійного та безперервного проживання заявниці на території України до та на момент проголошення незалежності України підтверджується сукупністю належних, достовірних і допустимих доказів. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорта громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України, зокрема станом на 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved