Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 30.11.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , в\~якій просить\~розірвати шлюб,\~укладений між\~ [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.10.2003 року Шевченківським районним управлінням юстиції м. Львова, про що складено відповідний запис №413. Від шлюбу є діти: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися. В сім`ї все частіше почали виникати конфлікти та сварки на підставі різних поглядів на життя. З 2021 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не цікавляться подружнім життям, не зустрічаються, не спілкуються, не мають спільних інтересів та взаємних почуттів один до одного, не мають друзів, стали чужими один для одного. Сім`я існує формально, господарство спільно не ведуть. Просить шлюб розірвати. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 12.01.2024, позивач [PERSON] подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує. 29.01.2024, відповідач [PERSON] подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить залишити шлюбне прізвище після розірвання шлюбу та не стягувати судовий збір, оскільки малолітня дитина [PERSON] залишається із нею. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні (а.с. 17-18). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 04.10.2003 року, про що Шевченківським районним управлінням юстиції м. Львова складено відповідний запис №413 (а.с. 3). В судове засідання, призначене на 29.01.2024 року: - позивач [PERSON] не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. - відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити з наступних підстав. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] сімейні відносини не склалися. В сім`ї почали виникати конфлікти та сварки у зв`язку із різними поглядами на життя. З 2021 року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не цікавляться подружнім життям, не зустрічаються, не спілкуються, не мають спільних інтересів та взаємних почуттів один до одного, не мають друзів, стали чужими один для одного. Сім`я існує формально, господарство спільно не ведуть. З урахуванням наведеного, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та доведені в суді, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26.12.2009 року №14, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved