Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , як особа з інвалідністю, на підставі заяви від 19.03.2019 року та документів визначених Порядком забезпечення допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані такі засоби, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 05.04.2012 року № 321 (далі Порядок) отримав 25.06.2019 року від Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01) вартістю 11\~664 грн. 00 коп., що підтверджується Актом приймання передачі робіт (надання послуг) від 25.06.2019 року та відміткою внесеною до центрального банку даних з проблем інвалідності. Згідно з повідомленням Новокодацького районного у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.11.2020 року про громадян, які померли за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено актовий запис про смерть за № 1818. Таким чином, право на забезпечення засобами реабілітації особи з інвалідністю припинено. Відповідно до інформації з особової справи [PERSON] централізованого банку даних з проблем інвалідності, дата закінчення експлуатації низькоактивного крісла колісного базового (КК-1-01) 25.06.2023 року, і строк експлуатації засобу реабілітації на момент смерті не скінчився. Далі позивач зазначає, що з листів [PERSON] , які надійшли на адресу Управління 04.04.2023 року та 30.05.2023 року, з`ясовано, що він є сином померлого [INFO] [PERSON] . У зв`язку з чим, позивачу було надіслано лист від 16.03.2023 року за № 8/6-90 про повернення технічних засобів реабілітації. З метою реалізації права відповідача щодо повернення технічних засобів реабілітації у добровільному та досудовому порядку, на його адресу, 05.05.2023 року повторно було надіслано листа за № 8/6-142. Однак, станом на момент подання позовної заяви до суду відповідачем технічні засоби реабілітації позивачу повернуто не було. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушена звернутися до суду та просити суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01) вартістю 11\~664 грн. 00 коп., якими був забезпечений [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідач у\~встановлений судом\~в ухвалі\~про відкриття\~провадження по\~справі строк\~подав відзив\~ на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01) перебуває на тимчасово окупованій території у м. Бердянську Запорізької області, де його батько, [PERSON] , в період сезону відпочинку (травень вересень) знаходився на відпочинку у приватному домоволодінні, з метою поліпшення загального стану та оздоровлення. Відтак станом на сьогодні, у зв`язку з окупацією вказаного міста військами російської федерації, він позбавлений можливості здійснити повернення такого майна. Також, відповідач зазначає, що ціна позову, яку вказав позивач у розмірі 11\~664 грн. 00 коп. є економічно не обґрунтованою, оскільки на момент подання позовної заяви 31.10.2023 року, строк експлуатації низькоактивного крісла колісного базового (КК-1-01) закінчився, адже кінцевою датою експлуатації зазначеного крісла є 25.06.2023 року, згідно інформації наданої позивачем. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з урахуванням відзиву на позовну заяву. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] , інвалід загального захворювання ІІ групи, який фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] , звернувся 19.03.2019 року до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про забезпечення засобами для пересування. Судом також встановлено, що згідно Акту приймання-передачі робіт (надання послуг) № 03192483/19/143 від 25.06.2019 року, який укладено між Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування, Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради та [PERSON] , останньому було передано низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01) вартістю 11\~664 грн. 00 коп. Згідно з повідомленням Новокодацького районного у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.11.2020 року про громадян, які померли за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено актовий запис про смерть за № 1818. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що 16.03.2023 року та 30.05.2023 року [PERSON] були направлені письмові повідомленням про необхідність повернення низькоактивного крісла колісного базового (КК-1-01), яким була забезпечена померла особа з інвалідністю, а саме [PERSON] , але вказане крісло до управління не повернуто. Судовим розглядом встановлено, що на такі звернення відповідачем були надіслані відповіді на адресу позивача, в яких було зазначено, що низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01) перебуває на тимчасово окупованій території у м. Бердянську Запорізької області, де його батько, [PERSON] , в період сезону відпочинку (травень вересень) знаходився на відпочинку у приватному домоволодінні, з метою поліпшення загального стану та оздоровлення, а для пересування по території домоволодіння та його околиць, використовував низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2012 року № 321, затверджено Порядок забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення, що визначає механізм безоплатного забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації, переліки таких засобів (надалі - Порядок № 321). Відповідно до п. 2 Порядку № 321 (редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), до технічних та інших засобів реабілітації, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та інші окремі категорії населення через структурні підрозділи соціального захисту населення районних, у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів і міських, районних у містах (крім м. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення), належать зокрема засоби для пересування. Особи з інвалідністю та діти з інвалідністю забезпечуються технічними та іншими засобами реабілітації відповідно до індивідуальної програми реабілітації (надалі - індивідуальна програма). Згідно п. 4 Порядку № 321 особи з інвалідністю, діти з інвалідністю, інші особи забезпечуються технічними та іншими засобами реабілітації, в тому числі шляхом виплати компенсації, без права їх продажу, дарування і передачі протягом строку, на який видається такий засіб. Відповідно до п. 29 Порядку № 321, днем отримання технічного та іншого засобу реабілітації вважається дата видачі його у користування особі з інвалідністю, дитині з інвалідністю, іншій особі або їх законним представникам, соціальним представникам, які надають соціальні послуги особам з інвалідністю та іншим особам, а в разі надсилання поштою - дата, зазначена у повідомленні про його вручення. Інформація про дату вноситься до банку даних. В даному випадку матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовувалась та обставина, що згідно Акту приймання-передачі робіт (надання послуг) № 03192483/19/143 від 25.06.2019 року, [PERSON] було передано низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01). Згідно пункту 27 Порядку № 321 у разі смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, іншої особи виданий безоплатно технічний або інший засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається органу соціального захисту населення або сервісному центру із забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації та технічного обслуговування таких засобів членами сім`ї померлої особи. Перелік технічних та інших засобів реабілітації, що підлягають поверненню, та порядок їх повернення затверджується Мінсоцполітики. Відповідно до Порядку повернення та списання засобів технічної реабілітації, затвердженого\~Наказом міністерства соціальної політики України 10 серпня 2018 № 1138\~поверненню підлягають технічні та інші засоби реабілітації (далі - ТЗР), строк експлуатації яких не закінчився, членами сім`ї особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю чи інших окремих категорій населення (далі - інша особа) у разі їхньої смерті та з інших причин. У разі відмови членів сім`ї померлих осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб повернути технічні та інші засоби реабілітації їх вилучення здійснюється за рішенням суду. Згідно\~ст.3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється в тому числі на підставі шлюбу. Судом встановлено, що відповідач є членом сім`ї особи, яка мала відповідний соціальний статус інваліда. Положеннями\~ст.387 ЦК України\~визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Нормою\~ст.1212 ЦК України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також і до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Відповідно до\~ст.1213 ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, нормами матеріального закону прямо передбачена можливість витребування такого майна за рішенням суду у членів сім`ї померлих осіб з інвалідністю у разі не повернення ними наданого майна. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. В даному випадку, відповідач стверджуючи про те, що спірне майно перебуває не у нього в володінні, а на тимчасово окупованій території, не надав суду жодного доказу на підтвердження таких тез, а відтак суд вимушений віднестись критично до таких тверджень, оскільки вони не підкріплені жодною доказовою базою. Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду справи відповідачем, як членом сім`ї померлої особи з інвалідністю, всупереч вимогам закону, не повернуто позивачу низькоактивне крісло колісне базове (КК-1-01), яке було надано на підставі Акту приймання-передачі робіт (надання послуг) № 03192483/19/143 від 25.06.2019 року [PERSON] , як особі з інвалідністю на підставі заяви від 19.03.2019 року з метою забезпечення засобами реабілітації особи з інвалідністю, який помер [INFO] . Відтак, суд доходить висновку про наявність правових підстав для витребування такого майна, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 684 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved