Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Харківобленерго», від імені та в інтересах якого діє за довіреністю представник [PERSON] , звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого позачергового авансу, виданого в рахунок майбутньої заробітної плати розмірі 14724,19 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2021 [PERSON] була прийнята на посаду інженера 1 категорії кошторисного сектору проектно-конструкторського бюро. 20.09.2022 відповідачку звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин за п. 1 ст. 36 КЗпП України 20.09.2022 за угодою сторін. Відповідно до табелю обліку робочого часу за період з 24 лютого 2022 р. по вересень 2022 р. іідповідач не працювала та була відсутня на роботі з нез`ясованих причин. Відповідно до інформації, наявної в наказі про припинення трудового договору № 516к та в особовій картці відповідача, вона була ознайомлена з наказом про звільнення та отримала його, отримала трудову книжку, повідомлення про нараховані суми при звільненні. Відповідачку було повідомлено, що в неї виник борг перед позивачем у розмірі 14 724,19 грн., оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий - квітень 2022 р. у зв`язку з виплатою їй після введення на території України воєнного стану сум позачергового авансу, виданого в рахунок майбутньої заробітної плати. У період лютий - квітень 2022 року відповідачка отримала у лютому 2022 року - суми виплаченого авансу в рахунок заробітної плати складали 3 400 грн. та позачергово 20 770 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.02.2022 і Списками співробітників по підприємству АТ Харківобленерго на виплату за лютий 2022 р. відповідно. Тобто у лютому Позивачу було виплачено аванс в рахунок заробітної плати у загальній сумі 24 170 грн. З урахуванням обов`язкових платежів та внесків (податок на дохід фізичних осіб у сумі 1 913,85 грн., військовий збір у сумі 159,49 грн.) загальна сума утримання за лютий склала 26 243,34 грн. При цьому за лютий 2022 року відповідачу за відпрацьований ним час нараховано суму до виплати лише у розмірі 10 632,55 грн. Відповідно, заборгованість відповідача склала 26 243,34 грн. - 10 632,55 грн. = 15 610,79 грн.; у березні 2022 року заборгованість Відповідача склала 18 610,79 грн., оскільки відповідачем отримана у березні позачергова виплата 3 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30.03.2022 і Списками співробітників підприємства по підприємству АТ Харківобленерго на виплату за березень 2022 р. відповідно; у квітні 2022 року заборгованість Відповідача склала 21 610,79 грн., оскільки Відповідачем отримана у квітні позачергова виплата 3 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 22.04.2022 і Списками співробітників підприємства по підприємству АТ Харківобленерго на виплату за квітень 2022 р. відповідно; у травні-серпні 2022 року сума боргу не змінювалась та складала 21 610,79 грн.; у вересні 2022 року Відповідачу разом нараховано суму у розмірі 8 554,78 грн., а разом утримано 8 54,78 грн., з яких відраховано у рахунок погашення боргу 6 886,60 грн. У зв`язку з цим станом на момент звільнення 2022 року сума боргу складала 21 610,79 грн. - 6 886,60 грн. = 14 724,19 грн. Вищезазначене відрахування суми у розмірі 6 886,60 грн. було здійснено у рахунок погашення боргу, який виник у відповідачки, оскільки нею було отримано аванс у рахунок заробітної плати. Відповідач здійснив таке відрахування на підставі особисто складеної та підписаної заяви від 20.09.2022. Позивачем було здійснено волевиявлення у вигляді написання заяви від 20.09.2022 про відрахування суми у розмірі 6 886,60 грн. у рахунок погашення боргу. Відповідно до вищезазначеної норми права відповідач не мав жодної правової підстави для відмови у задоволенні такої заяви. Відповідно, остаточна заборгованість склала 14 724 грн. 19 коп. 19.09.2022 [PERSON] склала заяву, в якій у зв`язку з тяжким фінансовим становищем просила укласти з нею договір розстрочення її боргу, який виник унаслідок отримання у лютому-квітні позачергово виплаченого авансу в рахунок заробітної плати. Цією заявою відповідачка визнала борг у розмірі 14 724 грн. 19 коп. і зобов`язалась його виплатити. 20 вересня 2022 року між відповідачем та позивачем був укладений договір розстрочення грошових зобов`язань № Ш 4717 на загальну суму 14 724 грн. 19 коп. строком на 12 місяців з щомісячною оплатою суми боргу у розмірі 1 227 грн. 02 коп. Відповідачем не було здійснено жодної оплати за Договором та заборгованість відповідачем на момент подання позовної заяви не погашена. Ухвалою суду від 27.11.2023 року відкрите провадження у справі, призначено судовий розгляд. 01.12.2023 року до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] у якому вона не погодилася з позовними вимогами та зазначила, що її виплати АТ Харківобленерго у лютому 2022 року у сумі 20 770 грн., частина з якої (20 770 грн. -15 610,79 грн. = 5\~159,66\~грн.) її заробітна\~плата за\~лютий 2022\~року,\~знаходиться 75\~процентів мого посадового окладу (15 610,79 грн.), що не може бути авансом за невідпрацьований час; з авансу, як частини заробітної плати, сплачується ЄСВ, утримується ПДФО (18 процентів) та військовий збір (1,5 процента), що відображаються у розрахунковому листі, що видається працівнику. Але оподаткування суми 15 610,79 грн. взагалі відсутнє в розрахунковому листі за лютий (додаток 1) і за березень, і за квітень, а також травень і т.д. Більш того, в них з`явилися додаткові суми по 3000 грн., що теж не оподатковувалися ні в період перерахування, ні в наступні звітні періоди (додатки № 2,3,4,5,6,7) і навіть у 2023 році. Вищевикладене означає, що ці суми (15 610,79, 3000, 3000) не можуть бути авансом; найголовніше, «Позачергові виплати»: 15 610,79 грн. у лютому, 3000 грн. у березні, 3000 грн. у квітні, як отриманий дохід фізичної особи повинні обліковуватися в «Відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору» (додаток 8). Але вони (15 610,79грн. 3000 грн. 3000 грн.) в відомості за 2022 рік відсутні. Тому не можуть вважатися авансом. Таким чином,\~якщо працедавець\~надає окремим\~працівникам нецільову\~благодійну (матеріальну)\~допомогу за їх заявами, або за наказом у зв`язку з особистими обставинами, яка носить разовий характер, наприклад на вирішення соціально-побутових потреб, то її оподаткування регулюється п. 170.7 ст. 170 ПКУ, тобто не включається до оподатковуваного доходу сума нецільової благодійної допомоги, у тому числі матеріальної. Також відповідачка просила відкласти виконання будь-яких договорів до закінчення воєнного стану в Україні, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, що засвідчують її «Відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору» за 2022, та 2023 роки. 07.12.2023\~року до\~суду надійшла\~відповідь на\~відзив за\~підписом представника\~позивача \~Войтенко О.О.,\~яка діє\~на підставі\~довіреності,\~в якому\~представник зазначила,\~що з відповідача стягується не заробітна плата, а саме позачерговий аванс, який виданий у рахунок майбутньої заробітної плати, який за своєю правовою природою не є заробітною платою та не є компенсаційною чи заохочувальною виплатою і у зв`язку із цим підлягає поверненню. Укладенням Договору розстрочення сторони визначили порядок погашення заборгованості, який відповідачем не виконано. Нею не було здійснено жодної оплати за Договором та заборгованість відповідачем на момент подання позовної заяви не була погашена. Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини, то такими обставинами є надзвичайні й невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими й іншими нормативними актами, що передбачені ч. 2 ст. 14-1 Закону України Про торгівельно-промислові палати в Україні (далі-Закон № 671/97). Засвідчення форс-мажорних обставин за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб, віднесено до повноважень Торгово-промислової палати України (далі -ТПП) (абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону № 671/97). ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини і установлюють форс-мажорні обставини в кожному окремому випадку індивідуально щодо окремого зобов`язання. ТПП в роз`ясненнях зауважує: форс-мажором не є, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (лист ТПП України від 24.02.2016 р. № 1473/05.0-5). ТПП України оприлюднила лист від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким засвідчила, що військова агресія є форс-мажорною обставиною. Ознайомившись із листом ТПП України, відповідач помилково вирішила, що наслідки впливу форс-мажорних обставин на невиконання зобов`язань під час воєнного стану застосовуються автоматично, однак існує процедура, яка визначена Законом і не була дотримана відповідачем. Відповідач не надає до суду відповідного сертифікату, який би відповідно до вимог Закону підтвердив існування у неї форс-мажорних обставин. Зокрема, наголошуємо на тому, що в момент укладення з відповідачем Договору на території України вже було запроваджено військовий стан і він не є обставиною, що виникла після укладання Договору та позбавляє можливості виконати умови Договору. Також, відповідно до умов Договору, який було укладено між позивачем та відповідачем, військовий стан не було віднесено до категорії форс-мажору. Ухвалою суду від 14.12.2023 року відповідь до\~пояснень позивача,\~подану відповідачкою\~по цивільній\~справі\~за позовною\~заявою Акціонерного\~товариства «Харківобленерго»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~невідпрацьовані дні\~отриманого позачергового\~авансу,\~виданого в\~рахунок майбутньої\~заробітної плати повернуто відповідачу без розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] не визнала позовні вимоги, у задоволенні позову просила відмовити. Позиції сторін містяться у заявах по суті справи. За результатом розгляду даної справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до наказу АТ «Харківобленерго» № 144к від 27.01.2021 [PERSON] була прийнята на посаду інженера 1 категорії кошторисного сектору проектно-конструкторського бюро. Відповідно до наказу АТ «Харківобленерго» № 516к від 20.09.2022 Відповідача звільнено з займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України з 20.09.2022 за угодою сторін. Відповідно до інформації, наявної в наказі про припинення трудового договору № 516к та в особовій картці [PERSON] , остання була ознайомлена з наказом. З матеріалів справи вбачається, що у період лютий - квітень 2022 року відповідачка отримала від підприємства наступні суми: -у лютому 2022 року суми виплаченого авансу в рахунок заробітної плати складали 3 400 грн. та позачергово 20 770 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.02.2022 і Списками співробітників по підприємству АТ Харківобленерго на виплату за лютий 2022 р. відповідно. Тобто у лютому Позивачу був виплачений аванс в рахунок заробітної плати у загальній сумі 24 170 грн. З урахуванням обов`язкових платежів та внесків (податок на дохід фізичних осіб у сумі 1 913,85 грн., військовий збір у сумі 159,49 грн.) загальна сума утримання за лютий склала 26 243,34 грн. За лютий 2022 року відповідачці за відпрацьований нею час нараховано суму до виплати у розмірі 10 632,55 грн. Відповідно, заборгованість відповідачки склала 26 243,34 грн. - 10 632,55 грн. = 15 610,79 грн.; у березні 2022 року заборгованість відповідачки склала 18 610,79 грн., оскільки нею отримана у березні позачергова виплата 3 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30.03.2022 і Списками співробітників підприємства по підприємству АТ Харківобленерго на виплату за березень 2022 р. відповідно; у квітні 2022 року заборгованість відповідачки перед підприємством склала 21 610,79 грн., оскільки нею отримана у квітні позачергова виплата 3 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 22.04.2022 і Списками співробітників підприємства по підприємству АТ Харківобленерго на виплату за квітень 2022 р. відповідно; у травні-серпні 2022 року сума боргу не змінювалась та складала 21 610,79 грн.; у вересні 2022 року відповідачу разом нараховано суму у розмірі 8 554,78 грн., а разом утримано 8 54,78 грн., з яких відраховано у рахунок погашення боргу за згодою відповідачки 6 886,60 грн. У зв`язку з цим станом на момент звільнення 2022 року сума боргу відповідачки перед позивачем складала 14 724,19 грн (21 610,79 грн. - 6 886,60 грн). 20.09.2022 року заступник директора з питань правового забезпечення АТ «Харківобленерго» вручила відповідачці вимогу про необхідність сплати грошових коштів в сумі 14\~724, 19 грн, оскільки у 2022 році після введення на території України воєнного стану АТ їй позачергово було сплачено аванс в рахунок заробітної плати. 20.09.2023 року між АТ «Харківобленерго» та [PERSON] укладено договір № Ш 4717 про розстрочення грошових зобов`язань. Предметом договору є розстрочення заборгованості з отриманого боржником позачергово виплаченого авансу в рахунок заробітної плати на загальну суму 14\~724, 19 грн. на 12 місяців без відстрочення її погашення. Свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного цивільного права. У ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів. У договорі від 20.09.2023 року сторони погодили, що у відповідачки перед позивачем має місце заборгованість в сумі 14\~724, 19 грн та узгодили строки її погашення до жовтня 2023 року. Доводи відповідачки [PERSON] про недійсність вказаного договору внаслідок відсутності її волевиявлення на його укладення та не відповідність його вимогам закону, суд не приймає, оскільки позовні вимоги про визнання договору недійсним відповідачкою не заявлені. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем, усупереч вимогам ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 526 визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 621 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до норми, визначеної у ст. 641 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] були порушені умови договору № Ш 4717 від 20.09.2022 року, оскільки доказів того, що остання приступила до виконання договору щодо сплати грошових коштів в сумі 14\~724, 19 грн за графіком, встановленим в договорі, матеріали справи не містять. Беручи до уваги, що вказані кошти [PERSON] у добровільному порядку сплачено не було, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ «Харківобленерго» у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 гривні.

Outcome: approved