Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що сторони мають трьох неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу проживали з відповідачем. Проте з 01.04.2023 року неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] стала проживати з позивачем та повністю перебувати на її утриманні. Відповідно до судового наказу Новоселицького районного суду із позивача було вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі половини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 березня 2023 року до їх повноліття. Окрім того, станом на 01.09.2023 року в неї виникла заборгованість зі сплати аліментів становить 10707,10 гривень, а тому просила суд звільнити її від сплати заборгованості по аліментам. Також у зв`язку з тим, що неповнолітня донька проживає разом із нею просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі частки заробітку відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав відзив в якому він позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки донька проживає із позивачем не з 01.04.2023 року, а з кінця квітня 2023 року. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Новоселицького районного суду від 06 квітня 2023 року із позивача було вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі половини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 березня 2023 року до їх повноліття. Згідно копії акта опитування сусідів від 06.09.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] мешкає разом із своєю матір`ю з квітня місяця 2023 року, однак не вказано конкретної дати початку проживання. Таким чином, в цій частині позов слід задовольнити частково, оскільки не було зібрано доказів того, що неповнолітня донька саме з 01.04.2023 року проживає з позивачем, а з вищевказаного акту опитування сусідів не встановлено точної дати проживання дитини з матір`ю. Крім того, відповідач в своєму відзиві посилається, що неповнолітня донька почала проживати із позивачем в кінці квітня 2023 року, а тому суд вважає доведеним факт початку перебування дитини з матір`ю з 01.05.2023 року. Зі змісту ст.181 СК вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина. З розрахунку заборгованості по виконавчому провадженні №772662062 від 25.09.2023 року встановлено, що станом на 01.09.2023 року заборгованість зі сплати аліментів становить 10707,10 гривень. Проте, за період проживання дитини з позивачем, з неї було безпідставно відраховано грошові кошти на користь відповідача. Таким чином, позивача слід звільнити від заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з 01.05.2023 року по день набрання рішенням законної сили. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки доказів протилежного суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходить з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає за можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку починаючи з 02.10.2023 року, тобто дати подачі позову в суд. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Відповідно до положень ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно зі ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а положенням ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з матір`ю, з якої стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. За таких обставин, враховуючи те, що судом встановлено факт проживання дитини з позивачем з 01.05.2023 року, а також те, що позивач просила звільнити її від сплати заборгованості з 01.04.2023 року, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема у зв`язку із не доведенням факту проживання [PERSON] із позивачем у квітні 2023 року та у зв`язку з цим її слід звільнити від сплати аліментів на дочку з 01.05.20203 року по день набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial