Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не нижче 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в них з відповідачем є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальної\~допомоги на\~утримання дитини\~ не\~надає,\~у зв`язку\~з чим\~позивач звернулась\~до суду\~з зазначеним\~позовом. 27.11.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Кузнецов А.І. надав до суду відзив на позовну заяву в якому, позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 % частки заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000, 00 грн. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що має на утриманні сина від іншого шлюбу та відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26.12.2013 року по справі № 632/3651/13, починаючи з 22.11.2013 року з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 18.12.2023 року позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач є батьком неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , тому зобов`язаний виховувати та піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утриманні [PERSON] у меншій частці, ніж відповідач сплачує на утримання першої дитини, призведе до дискримінації та порушенню принципу, що діти народженні в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.11.20231 року відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Міхалевіч А.А. не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без участі позивача та представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кузнецов А.І. в судове засідання не з`явилися, в відзиві на позовну заяву просили проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно з копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.2017 року, актовий запис № 501 виданого Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідок від 04.09.2023 року № 6324-7001877836 та № 6324-7001877847 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своє матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26.12.2013 року справа № 632/3651/13 з [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2013 року до досягнення дитини повнолітнього віку. Відповідно до копії довідки про доходи наданої від 20.11.2023 року вбачається, що [PERSON] офіційно працевлаштований та працює в Приватному акціонерному товаристві "Новий стиль" з 26.09.2023 року на посаді комплектувальник 3 р. (опр) (Цех № 4 Дільниця рамних і барних стільців), з урахуванням сплачених видатків за жовтень місяць 2023 року отримав заробітну плату в розмірі 18 423, 21 грн. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням\~системного аналізу\~зазначених вище\~норм та\~матеріалів справи\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для задоволення\~позовних вимог\~та стягнення\~з дня\~пред`явлення\~даного позову\~(з\~позовом до\~суду позивач\~звернулась 02.11.2023\~року)\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] \~у розмірі\~1/4\~частини від\~усіх видів\~заробітку,\~але не\~нижче 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~до досягнення\~дитиною повноліття, щомісячно. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved