Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

31.10.2023 року до суду звернувся представник позивача адвокат Працевитий Г.О. з позовом\~до\~ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю.\~про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилалися на те, що 06.07.2019 р. між позивачем [PERSON] та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено кредитний №1044709, за умовами якого позичальнику було надано кредит. Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" на підставі договору факторингу №15112019 від 15.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція повернення боргів» , правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 р. є ТОВ «Фінпром Маркет», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 р. є ТОВ "Фінансова Компанія "ЕЛІТ ФІНАНС". З сайту "Автоматизована система виконавчого провадження" Позивачу стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо Позивача, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження №69580959. Приватним виконавцем на запит адвоката було надано відповідь, з яких було встановлено, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріусу. З змісту наданих документів встановлено, що 10.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №128209 про стягнення на користь стягувача: ТОВ "Фінансова Компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1044709 від 06.07.2019 р. в розмірі 26\~792,00 грн. В подальшому на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки боржника та звернуто стягнення на заробітну плату. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з численними порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, з тієї підстави, що на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах. З документів, що були надані приватним нотаріусом, можна встановити, що виконавчий напис вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідченим, тобто документально\~доведено,\~що виконавчий\~напис вчинено\~на документі,\~передбачений переліком\~№1172. В зв`язку з цим, вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, посвідчено нотаріально, свідчить про незаконність такого виконавчого напису. Прохає суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №128209 від 10.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1044709 від 06.07.2019 р. в розмірі 26\~792,00 грн. Стягнути з відповідача ТОВ "Фінансова Компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1610,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9 679,20 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2023 року відкрито позовне провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. 15.11.2023 року до суду звернувся директор ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Назаренко В.Г. з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому прохали врахувати те, що позивач не звертався до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору, та те, що за позивачем наявна заборгованість за кредитним зобов`язанням перед відповідачем, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін, крім того, прохають врахувати поведінку відповідача, який позов визнає та не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, а також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи. Вважають, що покладення судових витрат на відповідача в заявленому розмірі є неправильним і несправедливим, тому вважають, що відшкодування Відповідачем витрат можливе в обсязі 1000 грн. У судове засідання позивач та його представник не з?явилися. До суду надали заяву, в якій просили розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не з`явився, 15.11.2023 року подали заяву про визнання позову, в якій прохали справу розглянути у відсутність представника. Прохали суд повернути 50% судового збору сплаченого позивачем при поданні позову В судове засідання треті особи:\~Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. не з`явилися, належним чином повідомлялися про слухання справи. Суд, вивчивши матеріали справи,оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що\~10.06.2021\~року\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем було\~вчинено\~виконавчий напис\~№ 128209\~\~про стягнення\~з\~ [PERSON] на\~користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» \~заборгованості\~в розмірі 26 792,00 грн. 08.08.2022 року, приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Запорізької\~області Проценко\~А.Ю.\~було відкрито\~виконавче провадження\~№ 69580959\~на підставі\~виконавчого напису\~№ 128209\~від 10.06.2021\~року ,\~вчинено приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~про стягнення\~з з\~ [PERSON] \~на користь\~Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» \~заборгованості\~в розмірі 26 792,00 грн. 01.09.2023 року, приватним\~виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому напису № 69580959. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд враховує наступні норми Закону. Згідно зі\~статтею 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчого напису передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету\~Міністрів України від 26.11.2014р.№ 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже,кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Суду, сторонами по справі не надано доказів того, що кредитний договір оригінал якого було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був нотаріально посвідчений. Положеннями\~статті 50 Закону «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису\~(стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).\~Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості та що кредитний договір оригінал якого було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, суд надавши належну оцінку наданим доказам у їх сукупності, дійшов висновку про вчинення виконавчого напису нотаріусом без дотримання встановлених вимог законодавства, та наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України у\~разі … визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову... Відповідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у\~разі … визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову… Позивачем у справі за подання позовної заяви сплачено судовий відповідно квитанції №5692-0869-9756-5825 від 20.10.2023 року в сумі 1073,60 грн. та за подання заяви про забезпечення позову\~відповідно квитанції №2135-7061-5330-5051 від 20.10.2023 року в сумі 536,80 грн. Тому, у зв`язку з задоволенням основної вимоги, в порядку розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1073,60 грн., що складає 536,80 грн., а також судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову\~в сумі 536,80 грн., а всього в сумі 1073,60 грн. Також, так як відповідач визнав позов\~до початку розгляду справи по суті, то\~суд\~відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 536,80 грн. Згідно з ч.\~1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 9679,20 грн. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: копію договору про надання юридичних послуг від 28.09.2023 року, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 24.10.2023 року, копію розрахунку судових витрат, що підлягає оплаті в порядку компенсації витрат адвоката, опис робіт від 28.09.2023 року, копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 28.09.2023 року. Так, згідно наданих документів визначено перелік та вартість наданих правових послуг в розмірі 9 679,20 грн.: консультація адвоката; підготовка позовної заяви, подання позову від імені адвоката, зупинення виконавчого провадження, контроль справи у суді, участь адвоката в судових засіданнях, стягнення витрат на правову допомогу, закінчення виконавчого провадження, стягнення витрат на правову допомогу з кредитора-7000,00грн; гонорар -2679,20 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно ч.3\~ст.141 ЦПК України\~суд вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн. є обґрунтованим. При цьому, суд виходить з\~критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, про що зазначено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved