Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 05 лютого 2018 та суму судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 05 березня 2010 року підписав заяву у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2023 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 136140,21 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 119433,33 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 16706,88 гривень. Аргументи учасників справи. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався. Так, в ухвалі про відкриття провадження по справі від 08 березня 2023 року відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк із дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позов. Зазначену ухвалу відповідач отримав, про що свідчить надіслання електронної поштою на адресу суду 11 вересня 2023 року заяви про ознайомлення з матеріалами справи, з якими його представник в подальшому ознайомився (14 вересня 2023 року). Рух справи. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 31 липня 2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Участь у судовому засіданні сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач неодноразово у судові засідання не з`являвся, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином. Так, у судові засідання, призначені на 20 вересня 2023 року, на 14 листопада 2023 року, відповідач та його представник не з`явились, представником відповідача Прасоловим Ігорем надані заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях, на підтвердження чого надані відповідні документи. У судове засідання, призначене на 14 грудня 2023 року, відповідач та його представник не з`явився, до суду надійшла заява від іншого представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, а у судове засідання, призначене на 05 лютого 2024 року відповідач та його представники не з`явились, не повідомивши про причини свого неприбуття. Отже, відповідач та його представник, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явились в першому випадку без поважних причин, в другому без повідомлення причин. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідача та його представника без поважних причин та без повідомлення причин, які не подали відзиву відповідно до\~статті 280 ЦПК України,\~суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 05 лютого 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що не заперечувалось відповідачем по справі. У вказаній заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. В матеріалах справи наявна Пам`ятка клієнта, яка є невід`ємною частиною договору, та яка також містить підпис [PERSON] . У вказаній пам`ятці визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема процентна ставка за кредитом. Як свідчить довідка АТ КБ ПриватБанк, видана керівником Напрямку операційного обслуговування ГО Іванової Н.М., відповідачу була видана кредитна картка № [NUMBER] , відкрита 28 березня 2019 року з терміном дії до березня 2022 року, та № [NUMBER] , відкрита 22 березня 2021 року з терміном дії до березня 2024 року. Згідно довідки АТ КБ ПриватБанк, виданої керівником Напрямку операційного обслуговування ГО Іванової Н.М., про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , останньому 31 травня 2019 року був встановлений кредитний ліміт 51000 гривень, ліміт якого збільшувався та 20 листопада 2019 року був встановлений у розмірі 115000 гривень, а 27 грудня 2022 року 0 гривень. Згідно наданого банком розрахунку та виписки за договором №б/н за період 28 березня 2019 року по 03 травня 2023 року, заборгованість\~ [PERSON] за кредитним договором б/н від 05 лютого 2018 року станом на 30 квітня 2023 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 136140,21 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 119433,33 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 16706,88 гривень. 14 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про акціонерне\~товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу статей 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі. Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином. Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Обґрунтовуючи позов, Банк посилався на те, що 05 лютого 2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, Банк зазначав, що відповідачем після ознайомлення з умовами обслуговування кредитних карток було підписано паспорт споживчого кредиту та отримано кредитну картку типу Преміальна картка World Black Edition. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про зміну умов кредитування та паспорт споживчого кредиту. Відповідач 05 лютого 2018 року особисто поставив свій підпис в анкеті-заяві, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, тим самим погодився на укладення Договору про надання банківських послуг та його всіма умовами. Крім того, у зазначеній анкеті-заяві мається вказівка про те, що відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді. В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається зі змісту виписки по рахунку, за весь час, починаючи з 21 квітня 2019 року (після видачі кредитної картки) по 14 квітня 2023 року відповідач активно користувався кредитними картками, які були відкриті банком на виконання договору б/н від 05 лютого 2018 року, відповідач виконував свої зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування. Рух грошових\~коштів на\~картковому рахунку\~відповідача позивач\~підтвердив розрахунком\~заборгованості за\~договором №\~б/н\~від 05\~лютого 2018\~року,\~а також\~випискоюза договором №б/н за період 28 березня 2019 року по 03 травня 2023 року. На підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин позивач надав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої [PERSON] 31 травня 2019 року був встановлений кредитний ліміт в розмірі 51000 гривень, який станом на 20 листопада 2019 року збільшено до 115\~000 гривень, а також довідку про видані відповідачу кредитні картки, термін дії останньої до березня 2024 року. Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 30 квітня 2023 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 136140,21 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 119433,33 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 16706,88 гривень. Із розрахунку позивача, крім іншого, вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, тобто міститься повна інформація про рух коштів на рахунку відповідача, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором б/н від 05 лютого 2018 року. Також суд враховує той факт, що відповідач користувався кредитною карткою протягом тривалого часу, а тому мав достатньо часу для висловлення в будь-якій формі своєї незгоди з умовами кредитного договору та наявною заборгованістю. Відповідач в ході розгляду справи жодних заперечень з приводу наданого позивачем розрахунку заборгованості не надав, альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором також не надав, не скористався своїм процесуальним правом щодо надання доказів на підтвердження неправильності наданого позивачем розрахунку, в разі незгоди з ним, і взагалі не забажав скористатися будь-якими засобами захисту своїх інтересів. Врахувавши, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, суд вважає наявними підстави для задоволення позову. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). Відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок будь-яких обставин, які мають значення для розгляду справи. Дані про те, що відповідач звертався до банківської установи для реструктуризації боргу та повідомлення про неможливість виконання зобов`язань також відсутні. Крім того, суд враховує, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Банком пред`явлено вимоги щодо стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором. Вимог щодо стягнення штрафів та пені позовна заява не містить, а тому підстав для відмови у позові у зв`язку з положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не вбачається. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 гривні. На підставі викладеного і

Outcome: approved