Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

23 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що позивач є сином [PERSON] , померлої [INFO] , яка тривалий час за життя та на день смерті проживала разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . 13 лютого 1990 року [PERSON] склала заповіт на дітей, яким заповіла 1/4 частину житлового будинку з господарським побудовамиза адресою: [ADDRESS] позивачу, та 2/4 частини відповідачу. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, оскільки вступив у володіння та управління майном, однак своїх прав не оформив. Відповідач мешкала окремо від матері, спадщину не прийняла, з позивачем не підтримує родинних стосунків. У 2023 році позивач звернувся до Першої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті матері, та під час оформлення спадщини з`ясувалось, що відсутні відомості про реєстрацію місця проживання спадкодавця, у зв`язку з чим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За викладених вище обставин позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, та просив суд задовольнити позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 352, серії [NUMBER] , та свідоцтвом про народження, виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1610, серії [NUMBER] . Заповітом від 13.02.1990, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Ковтун Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-505, [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , заповіла належну частину житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] частину [PERSON] , та 2/4 частини [PERSON] . [PERSON] з 27.10.1983 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що встановлено довідкою про реєстрацію місця проживання особи Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу. Постановою державного нотаріуса Першої Криворізького державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. від 22.06.2023, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що у порушення вимог ст.ст. 529, 548 ЦК у [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини після смерті матері. Актом від 15.08.2023, посвідченого квартальний комітетом № 7, підтверджено факт проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та після смерті матері [PERSON] , останній володіє будинком з 2011 разом з цивільною дружиною [PERSON] . З матеріалів спадкової справи померлої [PERSON] встановлено, що після смерті останньої, до нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та позивач, свідоцтво про прийняття спадини не видавалось. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Статтею 524 ЦК УРСР (чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Згідно статті 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Нормою статті 548 ЦК УРСР визначено, що д ля придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, в изнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Постановою Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 348/618/15-ц визначено, що згідно з частиною першою, другою статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дій повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадини також той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, що свідчать про відмову від прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). З урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватись будь-яким фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновком експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняв спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved