Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] , через адвоката Цупка Н.О. (ордер а.с.4,5), звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій сумі 5 000,00 грн. та утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 5 000,00 грн. до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. Судові витрати покласти на відповідачку. На обґрунтування позовних позивач зазначає, що шлюб, який між сторонами був зареєстрований 05 серпня 2000 року, розірвано за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 25 листопада 2022 року. Діти від шлюбу: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , з 2021 року проживають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання дітей. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей, які перебувають на повному утриманні батька. Донька [PERSON] у 2020 році вступила до Київської державної академії декоративного прикладеного мистецтва на здобуття освіти бакалавра, за спеціальністю дизайн середовища. Вартість освітньої освіти на договором становить 80 000,00 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, роз`яснено порядок, строки надання заяв по суту та наслідки їх неподання (а.с.38,39). Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 28 вересня 2023 року № 247525, адреса реєстрації відповідача [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.36). Копію ухвали суду з додатками відповідачці направлено суду за адресою її реєстрації, поштове відправлення двічі повернулось до суду з відміткою поштового відділення «закінчення терміну зберігання» (а.с.42,44). У встановлений судом строк відповідачка не скористалась правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. З огляду на вищезазначене суд, положення ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом, шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішення, встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2022 року, справа № 755/6924/22. Стороною позивача надано копію вказаного судового рішення у знеособленому вигляді (а.с.27-29). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 127 від 24 січня 2003 року Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного відділу управління юстиції у м.Києві, батьками є сторони у справі: [PERSON] і [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 1425 від 06 червня 2006 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, батьками є сторони у справі: [PERSON] і [PERSON] (а.с.13). Позивачем зазначається, що діти з 2021 року проживають з ним, перебувають на повному його утриманні, що не спростовано відповідачкою в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. За матеріалами справи, відповідно до договору № 20-01/ДФ/БД-32, донька сторін [PERSON] з 01 вересня 2020 року навчається на оплатній основі для отримання освіти у Київській державній академії декоративно-прикладеного мистецтва і дизайну ім. М.Бойчука за спеціальністю «дизайн середовища». Відповідно до п.3.2 договору, загальна вартість освітньої послуги становить 80 000,00 грн.(а.с.14-16). Також відповідно довідки від 06 вересня 2023 року № Н 85/2 Київської державної академії декоративно-прикладеного мистецтва і дизайну ім. М.Бойчука, [PERSON] є студенткою 4 курсу, денної форми навчання факультету дизайну, термін навчання: з 01 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року; навчається за кошти фізичних (юридичних) осіб (а.с.26). За період часу навчання [PERSON] за 2020, 2021 роки, січень 2022 року оплата за навчання здійснювалась відповідачкою (а.с.18-22), з вересня 2022 року і за 2023 рік оплату за навчання здійснював позивач (а.с.23-25). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу (СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів на доньку [PERSON] , яка досягла 18 років та продовжує навчання у вищому навчальному закладі освіти, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та достатніми письмовими доказами. У довідці навчального закладу зазначено, що донька навчається на денній (очній) формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студентів офіційно працювати та отримувати доходи, а отже донька об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє можливості повнолітніх дітей працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. В той же час, враховуючи положення ст. 182 СК України, суд приймає до уваги працездатний вік відповідача та відсутність у матеріалах справи будь-яких документально підтверджених доказів про незадовільний стан його здоров`я, а також відсутність будь-яких даних про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї. Разом з тим, при розгляді справи, судом не встановлено обставин, передбачених п.п. 3-1), 3-2) ч. 1 ст. 182 СК України, а також інших обставин, які б могли мати істотне значення для вирішення спору. Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідач не має матеріальної можливості допомагати своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять. Відповідач не скористався своїм правом надання відзиву щодо заявлених позовних вимог, не надав суду жодних доводів, а також належних та допустимих доказів на спростування обставин викладених у позові, а також обставин, визначених положеннями закону, які суд враховує при визначенні розміру аліментів, вирішуючи спір по суті. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач просить стягнути аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчатись, у твердій суму у розмірі 5 000,00 грн., разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що аліменти слід встановити в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн., починаючи з дня звернення позивача до суду - 22 вересня 2023 року. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з вищенаведеної довідки вищого навчального закладу, термін навчання доньки сторін [PERSON] закінчується 30 червня 2024 року (а.с.26). Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до досягнення нею 23 рокі за умови продовження її навчання, з огляду на що аліменти у розмірі 4 000,00 грн. необхідно стягувати до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, тобто до 30 червня 2024 року, а у разі продовження навчання - не більше, ніж до досягнення донькою 23 років. Щодо стягнення з відповідачки на утримання неповнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17 травня 2017 року) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 до 18 років - 3 196,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суду не надано доказів, що відповідачка, надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітнього сина, у розмірі, необхідному для забезпечення його життєдіяльності та гармонійного розвитку. З матеріалів справи убачається, що позивач проживає разом із сином, який фактично перебуває на його утриманні. При цьому, відповідачка є особою працездатного віку, законодавчо на останню покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, з урахуванням усіх обставин справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , аліментів у розмірі 4 000,00 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачки на користь позивача на утримування неповнолітнього сина [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн., а також - 4 000,00 грн. на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання до 30 червня 2024 року, а разі продовження навчання, до досягнення нею 23 років. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати звільняється за позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави 1073,60 грн., виходячи із часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial