Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 48 729 грн 12 коп., 3% річних у розмірі 4 661 грн 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 22 920 грн 66 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 коп. і витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 грн 00 коп. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у квартирі за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. Однак відповідачі не виконують зобов`язання по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого за період з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2023 року утворилася заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 48 141 грн 27 коп. та із внесенням плати за абонентське обслуговування у розмірі 587 грн 85 коп. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 48 729 грн 12 коп. з нарахованими інфляційними втратами у розмірі 22 920 грн 66 коп. та 3 % річних у розмірі 4 661 грн 48 коп. 25 липня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий - суддя Виниченко Л.М.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 04 вересня 2023 року керівником апарату Дніпровського районного суду міста Києва Корович О.С. винесено розпорядження №397 «Щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ». 05 вересня 2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано у провадження головуючому судді Савлук Т.В. 11 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження вищевказаної цивільної справи та продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Положеннями ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідачі не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» Патенок А.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено статтею 279 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції від 24 червня 2004 року, яка була чинна на час спірних правовідносин, було визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» до квартири [ADDRESS] , надаються послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведенням. Відповідно до пункту 1 Публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованоговодовідведення ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. На виконання вимог ч. 4 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запити до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» та Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до наданої інформації вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Водночас відповідач [PERSON] зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] не значиться. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 335075527 від 08 червня 2023 року відомості щодо квартири [ADDRESS] , за вказаними параметрами запиту відсутні. Згідно із наданим суду розрахунком заборгованості відповідачів по сплаті за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 48 729 грн 12 коп., що складається із заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 48 141 грн 27 коп. та із внесенням плати за абонентське обслуговування у розмірі 587 грн 85 коп. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги -це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 179 Житлового кодексу України відповідно до законодавства України експлуатація та ремонт державного житлового фонду (незалежно від відомчої належності) у містах і селищах міського типу здійснюються єдиними житлово-експлуатаційними і єдиними ремонтно-будівельними службами в порядку, встановлюваному Кабінетом Міністрів України. За правилами статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Згідно із положеннями пунктів 1, 5, 10 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. Відповідно до п. 30 постанови Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення»споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України). Заявляючи вимоги про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» просило стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у загальному розмірі 48 729 грн 12 коп., 3% річних у розмірі 4 661 грн 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 22 920 грн 66 коп., які нараховано відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Однак для правильного вирішення питання цивільно-правової відповідальності споживача послуг Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» необхідно встановити чи є відповідачі власниками або співвласниками квартири, або за згодою власника вони є іншими особами, які користуються квартирою та отримують житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якими або від імені яких укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У свою чергу, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» взагалі не визначило правового статусу квартири та її власника/користувача, що унеможливлює вирішення судом питання про стягнення заборгованості про оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення саме з [PERSON] як власника вказаного майна. За таких обставин, суд вважає, що позивачем Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» не доведено той факт, що відповідач [PERSON] є власником/квартиронаймачем житлового приміщення у багатоквартирному будинку, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води та є споживачем послуг, які постачає Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» до квартири [ADDRESS] . Водночас відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що у період з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2023 року відповідач [PERSON] своєчасно не вносив плату за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 48 141 грн 27 коп. та із внесенням плати за абонентське обслуговування у розмірі 587 грн 85 коп., ці обставини підтверджуються долученими до справи доказами, які надано позивачем, у свою чергу, відповідач не скористався правом подати докази на спростування заявлених вимог та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги. Щодо вимог про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, то слід наголосити на наступне. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування частини другої статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК) За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для застосування санкцій цивільно-правового характеру, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, до відповідача [PERSON] як субсидіарного боржника, оскільки позивачем не доведено факту виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати боргу за фактично спожиті житлово-комунальні послуги, тому відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми. Водночас судом встановлено, що відповідач [PERSON] своєчасно не вносив плату за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведенняза період з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2023 року, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 48 141 грн 27 коп. та із внесенням плати за абонентське обслуговування у розмірі 587 грн 85 коп., відтак, беручи до уваги наявну заборгованість у відповідача, позивачем правомірно заявлено вимоги про нарахування сум передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, тому суд присуджує стягнути із [PERSON] 3% річних у розмірі 4 661 грн 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 22 920 грн 66 коп. Вимога про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 35 грн 00 коп. не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідачів та підлягають стягненню. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає частковому задоволенню. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: partial