Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] в якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти в розмірі 109 601,81 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн та на користь [PERSON] в якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, грошові кошти в розмірі 54 980,90 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн та стягнути пропорційно судові витрати у сумі сплаченого судового збору, витрати пов`язані з залученням експертів, судові витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову [PERSON] та [PERSON] зазначають, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Внаслідок смерті [PERSON] на підставі заповіту у власність [PERSON] передано спадкове майно, що складається з 1/3 частини квартири, отже [PERSON] належить 2/3 квартири, а [PERSON] 1/3 квартири. 17.07.2022 року було виявлено залиття квартири водою з квартири [ADDRESS] , що розташована над їхньою квартирою, власником якої є відповідач. Для встановлення вартості відновлювального ремонту [PERSON] звернулась до ТОВ "Судова незалежна експертиза України" для проведення експертно будівельно-технічного дослідження. Згідно висновку експерта від 23.08.2022 року розмір матеріальної шкоди на момент складання експертного висновку становить - 115 094,00 грн, витрати пов`язані з залученням експертів становлять 7 000,00 грн. Також, внаслідок залиття квартири виконувалось просушування мокрих стін, стель та підлоги на суму 3 600,00 грн, став непридатний до використання принтер НР Laser Jet Pro вартість якого 3 300,00 грн, замінено мережі (кабелю) електроживлення на суму 6 820,00 грн, замінено пошкоджені двері на суму 29 110,62 грн, а разом завдана шкода становить 164 942,71 грн. Ними було здійснено спробу досудового врегулювання спору 03.10.2022 року, однак відповіді не надійшло, тому звернулись до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддямивід 07.12.2022 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 94-95). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін (а.с. 97). 27.01.2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вважає позов необгрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню. Факт аварії яка мала місце 17.07.2022 року визнається, проте, сума компенсації заявленої в позовній заяві не відповідає реальному стану пошкоджень завданих залиттям. Сума збитку грунтується на висновку експерта, проте вони не погоджуються з таким висновком, оскільки [PERSON] не було запрошено для проведення огляду залиття та складення акту залиття від 08.08.2022 року, сам акт складено через три тижні після факту залиття, а висновок екперта 23.08.2022 року, чим порушено її право на особисте фіксування факту залиття. Витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням (а.с.101-103). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2023 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено (а.с. 132-133). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2023 року відновлено провадження у справі (а.с. 143). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2023 року погоджено термін для проведення призначеної експертизи, провадження у справі зупинено (а.с. 145-146). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.08.2023 року відновлено провадження у справі (а.с. 143). У судовому засіданні позивач [PERSON] просила позов задовольнити та пояснила, що 17.07.2022 року її квартиру залило повністю (стіни, двері, диван, всі меблі), про цю подію їй повідомили сусіди та оскільки вони перебували у від`їзді, її чоловік зміг потрапити до квартири на третій день. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] просив стягнути з відповідача суму завданої шкоди у відповідних частках власників квартири та моральну шкоду 10 000,00 грн на кожного позивача. Вказував, що моральна шкода полягає в тому, що позивач декілька місяців не могла проживати в квартирі, проживала у родичів та терпіла незручності, вже декілька разів переробляли ремонт, однак сирість не зникає. Також просить стягнути усі судові витрати та витрати пов`язані з залученням експерта. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала, що відбулось залиття, однак відповідача не було на проведенні експертизи щодо залиття, тому вважають, що сума визначена екпертом завищена та моральних збитків позивачі не зазнали, а тому просить позов задовольнити частково. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивачів [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] - 1/3 частини, [PERSON] - 1/3 частини, [PERSON] - 1/3 частини, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.12.2003 року № 2966 (а.с. 14). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.04.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-273 [PERSON] заповів [PERSON] , крім іншого, 1/3 квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою [ADDRESS] на праві власності належнить: 1/1 [PERSON] , 1/3 [PERSON] (а.с. 15-16). Відповідно до Акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 08.08.2022 року, складеного за участі головного інженера - Мушаровського О.В. , майстра технічної дільниці Дворнік Р.С. , майстра ремонтної дільниці Желавського О.А. , слюсаря-сантехніка - Постовенського Т.А. , інженера 1 категорії Сагайдака Д.В. на підставі заяви Гойни О. № 109 від 01.08.2022 року склали акт про те, що в буд. [ADDRESS] трапилось залиття. Обстеженням квартири виявлено: коридор - на стелі спостерігаються жовті плямі, осипання штукатурки на водоемульсійному покритті загальною площею до S=8,2 кв.м. на стінах виявлені деформовані шпалери, чорні плями схожі на цвіль загальною площею до S=14 кв.м., пошкоджена та не працює елекрична проводка (розподільчі коробки 2 шт., вимикач, розетка, світильник) власлідок залиття. Кімната № 1 - шпалери на стелі по всьому периметру кімнати уражені жовтими плямами загальною площею до S=16 кв.м. на стінах спостерігаються деформовані шпалери загальною площею до S=10 кв.м. у кімнаті виявлено деформований дверний блок, на підлозі зафіксовано здуття та руйнування ламінату загальною площею до S=16 кв.м., пошкоджена та не працює елекрична проводка (розподільча коробка, вимикач, розетки 2шт., світильник) внаслідок залиття. Кімната №2 - на стіні виявлені дефомовані шпалери загальною площею до S=6 кв.м., у кімнаті виявлено деформований дверний блок, на підлозі зафіксовано здуття ламінату загальною площею до S=1 кв.м. та деформований плінтус 5 м/п внаслідок залиття. Кухня - на стелі спостерігаються жовті плями, розстріскування та осипання штукатурки на водоемульсійному покриттізагальною площею до S=8 кв.м., на стіні дефомовані шпалери загальною площею до S=10 кв.м., пошкоджена та не працює елекрична проводка (розподільча коробка, вимикач, розетка 2шт, світильник) внаслідок залиття. Причиною залиття, яке відбулось 17.07.2022 року з квартири [ADDRESS] внаслідок пошкодження підводки до лічильника ХВП у санвузлі, що було встановлено представниками АВС Святошинського району, які залучалися для усунення залиття (а.с. 88). Відповідно до висновка експерта № ED-1702-1-2021.22 Судової незалежної експертизи України за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 23.08.2022 року, розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття приміщення коридору № 2 , кухні № 4, житлової кімнати № 5, житлової кімнати № 6 в квартирі [ADDRESS] станом на момент складання висновку, становить 115 094,00 грн (а.с. 24-31). Відповідно до рахунку № ED-1702-1-2021.22 від 05.08.2022 року [PERSON] оплатила за організацію проведення експертного дослідження - 7 000,00 грн (а.с. 17). 03.10.2022 року представником позивачів було направлено на адресу [PERSON] претензію, зі змісту якої вбачається, що вони пропонували відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, а також вартість послуг суб`єкта оціночної діяльності (а.с. 9). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 27.05.2021 у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20) цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Викладений правовий висновок також застосовано Верховним Судом у постановах від 03.05.2022 у справі № 521/14202/14-ц, від 16.02.2022 у справі 201/2059/20, від 16.02.2022 у справі № 755/12796/20, від 02.02.2022 у справі № 447/938/14-ц, від 29.09.2021 у справі № 753/2965/20. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25.08.2005 за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Відповідно до ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріалами справи підтверджено та відповідачем фактично визнається факт залиття спірної квартири, відповідач не спростував наявність своєї вини у залитті квартири позивачів. Розмір завданих збитків, позивачі доводять висновком експерта № ED-1702-1-2021.22 від 23.08.2022, за змістом якого вартість матеріального збитку, завданого власникам квартири, через залиття їх майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] станом на 23.08.2022 року становить 115 094,00 грн. Відповідач заперечує заявлений до стягнення позивачами розмір збитку, проте іншого розрахунку та доказів щодо розміру завданої залиттям квартири шкоди не надав, призначена, за клопотанням відповідача, будівельно-технічна експертиза проведена не була, у зв`язку з не сплатою попередньої оплати експертизи відповідачем, а отже належними та допустимими доказами визначену позивачами суму завданої шкоди не спростував. Разом з тим, як встановлено судом принтер НР Laser Jet Pro вартість якого 3 300,00 грн не був зафіксований ні в акті, складеному комісією 08.08.2022 року, ні у висновку експерта від 23.08.2022 року, також позивачами не надано доказів на підтвердження того, що вказаний принтер був пошкоджений під час залиття квартири. Також суд враховує, що відповідно до висновку експерта від 23.08.2022 року пошкоджені були три двері та розрахована вартість їх відновлювального ремонту (1 909,07 грн), натомість згідно наданого фіскального чеку (а.с.23), позивачами було придбано чотири дверних полотна та лиштва, стійка добірна до них, а тому суд приходить до висновку про стягнення 23 542,38 грн - вартість трьох дверей. Також позивачами підтверджено просушування квартири (акт від 10.08.2022), вартість робіт 3600,00 грн (а.с.20), заміна мережі (кабелю) електроживлення - 6 820,00 грн (а.с.21). Вказані роботи підлягали проведенню на підставі акта про залиття від 08.08.20222 року та визначені висновком експерта від 23.08.2022. При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, суд зазначає, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt). Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Також такий стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). При цьому, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010). Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача завданих позивачам збитків внаслідок залиття квартири у розмірі 147 147,31 грн, а саме: на користь [PERSON] у розмірі 98 098,21 грн, з [PERSON] у розмірі 49 049,10 грн. Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Крім того, що стосується її розміру, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд враховує, що матеріалами справи підтверджено факт залиття квартири, в якій проживають позивачі, з вини відповідача та невчинення ним заходів з відшкодування завданої шкоди. В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачем доведено, що пережиті ним негативні емоції досягли певного рівня «страждань». На думку суду, залиття квартири в будь-якому випадку викликає негативні емоції, оскільки викликає відхилення від звичного устрою життя, необхідність витрачання часу для вчинення дій щодо відновлення стану квартири, а у разі відсутності на це відповідних ресурсів (як часових так і фінансових) - погіршення існуючого стану власника такого майна, що з великою долею вірогідності може відзначитись на психоемоційному стані власника пошкодженого майна. При цьому суд враховує, що залиття квартири мало місце ще 17.07.2022 року та до моменту винесення даного рішення суду завданий майновий збиток не відшкодовано, тобто відповідне порушення є досить триваючим. З огляду на встановлене, у даній справі слід визнати обґрунтованими доводи позивачів про завдання їм моральної шкоди. Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Outcome: partial