Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Об"єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Миколаївської області про скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що 19 лютого 1993 року [PERSON] було передано у постійне користування земельну ділянку площею 25.00 га в межах території Зеленоярської сільської ради для організації селянського (фермерського) господарства та видано державний акт. [INFO] [PERSON] помер. 30 жовтня 2015 року державним нотаріусом Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємиці першої черги. Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 31.05.2018 року свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАО № 653875 визнано недійсним,у задоволені вимоги про повернення земельної ділянки у державну власність було відмовлено. Земельна ділянка була залишена у користуванні фермерського господарства. В поточному році син позивачки, [PERSON] , вирішив внести відомості про право постійного користування земельною ділянкою СФГ «Юг» до Державного земельного кадастру та реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, однак, з`ясувалося, що в Державному земельному кадастрі є відомості про право постійного користування земельною ділянкою , зареєстроване на [PERSON] . Вказані відомості не були скасовані при визнанні свідоцтва про право на спадщину недійсним. У зв"язку з наявністю реєстрації свідоцтва про право на спадщину в Державному реєстрі, яке визнано судом недійсним, [PERSON] , який на даний час користується спірною земельною ділянкою не може зареєструвати своє право на користування земельною ділянкою, а тому позивачка просить скасувати державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою. Позивач в судове засідання не з"явився, від представника позивача-адвоката Вовчанської Г.С.надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач - Доманівська селищна рада в заяві просили про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом №1147 від 30.11.2015 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є спадкоємицею на 1/2 частку його майна., на 1/2 частку цього ж майна спадкоємцем є син [PERSON] . Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво , складається з права постійного користування земельною ділянкою площею 24.8972га, розташованої в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, наданої для ведення селянського(фермерського) господарства, кадастровий номер 4822781500:19:000:0297, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею №73. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 30.10.2015року зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за № 1147 від 30.10.2015р. державним реєстратором Іларіоновою Наталією Ростиславівною, Доманівської державної нотаріальної контори , Миколаївської областї, номер запису про інше речове право :11831635, за [PERSON] . Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 31.05.2018р.у справі №475/492/17-ц за позовом заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки у власність держави- рішення Доманівського районного суду від 26.02.2018р. було скасовано та прийнято нове рішення. Постановлено визнати недійсним свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за законом, яке складається з права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4822781500:19:000:0297, площею 24,8972га., виданого 30.10.2015р. державним нотаріусом Доманівської державної нотаріальної конторим та зареєстрованого в реєстрі за № 1147. У задоволені вимоги про покладення на [PERSON] та [PERSON] обов"язку повернути у власність держави земельну ділянку- відмовлено. [PERSON] після смерті [PERSON] , рішенням Доманівської районної ради №8 від 29 березня 2000р., прийняв керівництво фермерським господарством "Юг", та йому надано дозвіл на виготовлення на його ім"я державного акту на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону). Згідно п.66 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015р. (із змінами) для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 п.14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Згідно абз.2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до абзацу 5 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Аналізуючи досліджені судом письмові докази, суд приходить висновку, що наявність зареєстрованого в Державному реєстрі права постійного користування земельною ділянкою, яке виникло у [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке судом визнано недійсним, перешкоджає розпорядитися спірною земельною ділянкою. Адміністративним шляхом припинити право постійного користування земельною ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину та скасувати державну реєстрацію зазначеного права не можливо, тобто законом не передбачено. Враховуючи, що для виконання прийнятого судом рішення щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно врегулювати питання щодо припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна та скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити .

Outcome: approved