Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючи на те, що з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі з 18.07.2009 року по 30.03.2015 року. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Син постійно проживає з позивачем, відповідач пішла з сім`ї, залишила сина йому, ніякої допомоги не надає, не цікавиться життям сина, останній раз виходила на зв`язок 2018 року. В зв`язку з чим, він змушений звернутись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, а саме просив стягнути з відповідача 1416,50 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. . Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився. Його представники подали до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила, виклик було здійснено на сайті суду. Відповідно до \~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 30.03.2015 року (справа №728/2047/15). Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження. Відповідач [PERSON] записана як мати в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорювала. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради\~України\~№ 789-ХІІ\~від\~27\~лютого\~1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141\~СК\~України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150\~СК\~України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155\~СК\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України «Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справ\~щодо батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів»\~від\~15\~травня\~2006\~року,\~№3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач є працездатною та відповідно до ст.180 СК України зобов`язана утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Оскільки спільна дитина сторін проживає разом із татом, підтвердження цим обставинам були додані до матерів справи, так як [PERSON] є її мамою та на неї покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання в розмірі 1416,50, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.11.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved