Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якій просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з мене, [PERSON] за виконавчим листом № 639/6026/16-ц, виданим 23.08.2018 року Жовтневим районним судом м.Харкова на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з 1/6 частини від всіх видів заробітку на тверду грошову суму 3000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2019 року позовну заяву передано для розгляду до Жовтневого районного суду м. Маріуполя. Постановою Харківського апеляційного суду від 24 червня 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 березня 2019 року скасовано. Справу направлено за встановленою підсудністю до Дзержинського районного суду міста Харкова для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Позовна заява обґрунтована тим, що З 15.08.2009 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою. Шлюб розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає з відповідачем. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.02.2018 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 30.05.2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.02.2018 року змінено, а саме розмір стягнутих аліментів зменшено до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на даний час від другого шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] , який також проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Таким чином, наразі має трьох дітей, двоє з яких проживають разом з позивачем.. Зазначив, що не має стабільного місця праці, мій заробіток істотно варіюється та дозволяє змінити спосіб виконання рішення із частини від заробітку (доходу) батька на тверду грошову суму з подальшою індексацією відповідно до закону. Враховуючи необхідність забезпечити право кожної моєї дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, вважає, що за рішенням суду повинно бути змінено розмір аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів. Беручи до уваги теперішній дохід, який важко визначити позивач вважає за необхідне звернутись до суду з позовними вимогами про перерахунок доходів після оподаткування та інших обов`язкових платежів, зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь відповідачки, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі 3000 грн. На цей час саме таку суму він сплачує відповідачці кожного місяця за її фактичним місцем мешкання. У відзиві на позовну заяву [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, в обґрунтування чого зазначила, що Сімейний кодекс України в жодному положенні не надає права платнику аліментів визначати спосіб їх стягнення. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Законодавством не передбачено жодних застережень щодо наведеного правила, умов або виключень, які б надавали право тлумачити таку норму у іншому значенні. Заклики позивача щодо поширеного розуміння вищенаведеного припису законодавця з огляду на право змінювати розмір аліментів є незаконними, необґрунтованими та такими, що у випадку застосування не поширюють, а скасовують, нівелюють імперативний припис про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду, за позовом одержувача аліментів. Щодо необхідності зменшення розміру аліментів, зазначила, що позивач не є особою похилого віку та є працездатним чоловіком. Поява у шлюбі позивача двох дітей свідчить про міцний, продуктивний стан здоров`я [PERSON] та достатній оптимізм щодо матеріальних можливостей, з огляду на усвідомлення позивачем обов`язку утримувати старшу дитину, що передував появі наступних батьківських обов`язків. З наданих позивачем доказів вбачається, що дитина народилася на території США. Тобто, позивач разом із вагітною дружиною, як мінімум, в період пологів, мали матеріальну можливість перебувати у США та сплачувати там відповідні медичні послуги. Таким чином, зазначений в позові «мінливий дохід» позивача, який має «варіативний характер», вважається таким, що «варіює» в достатньо великих розмірах, оскільки такі подорожі та медичні послуги коштують досить дорого, тим більше, для людини, на утриманні якої вже перебуває двоє малолітніх дітей. Необґрунтованим є, також, посилання позивача на нібито ускладнення виконання рішення, ухваленого по цивільній справі з огляду на наявність ще двох дітей у позивача та невизначеність його доходів. З огляду на наявність документів про народження третьої дитини позивача в США, перспектива з`ясування достовірної інформації про доходи боржника стає реальною. По-друге, процедура розрахунку належних до сплати на утримання дитини сум у випадку неможливості визначення доходів боржника в Україні, є ретельно викладеною законодавцем (п. 2 ст. 195 СК України, Закон України «Про виконавче провадження») та цілком прийнятною для розрахунків, а отже, будь-які сумніви у її прийнятності та відповідності до найкращих інтересів дитини, є безпідставними та необґрунтованими. У грудні 2022 року, однак до початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зміну предмету та підстав позову, іменовану як «Уточнення позовних вимог», в якій просив суд виклав позовні вимоги в наступній редакції: «Встановити розмір аліментів на утримання малолітньої [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/8 частини особистого заробітку/доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку». Відповідач у відзиві на заяву про уточнення позовних вимог просила відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач свідомо, зухвало та цинічно заявляє недостовірні, неправдиві факти: хибну адресу реєстрації [PERSON] , недостовірне місце свого проживання, розмір та джерело походження доходів [PERSON] . Крім того вводить суд в оману, повідомляючи, про відсутність зв`язку із відповідачкою, тоді як з березня 2022 року спілкується майже щомісячно в процесі розгляду справи № Р21-00155 Верховним судом Каліфорнії округа Контра Коста з 2019 року. По суті позову зазначила, що позивачем приховано будь-яку інформацію про дійсне місце проживання, розмір та джерело походження доходів, наявність майна, статків та придбань; не надано та не обґрунтовано доказами інформації щодо виконання ним обов`язку по сплаті аліментів на утримання дочки, [PERSON] , визначеної рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30.05.2018 року; відсутнє будь-яке документальне обґрунтування неспіврозмірності доходів [PERSON] та витрат на утримання наступної, після [PERSON] та [PERSON] , дружини та дітей; наведені зухвало недостовірні факти відсутності в [PERSON] постійного доходу та утримання ним дочки, [PERSON] . Крім того доводи [PERSON] щодо того, що максимальний розмір аліментів обмежений 10 прожитковими мінімумами не ґрунтуються на вимогах закону, що було раніше підтверджено Апеляційним судом Харківської області. Крім того відповідачка в порядку ст. 43 ЦПК України надала додаткові пояснення, в яких зазначила, що під час розгляду справи № 21-00155 у Сполученнях Штатах Америки, який триває наразі, їй достовірно стало відомо про дохід позивача, який до сплати податків (брутто дохід) склав: 2016 р. - 115948,9 доларів, 2017 р. - 131828 доларів, 2018 р. - 129431 доларів, 2019 р. - 139317 доларів, 2020 р. - 206657 доларів, 2021 р. - 163254 доларів, 2022 р. - 230315,4 доларів США. Тобто інформація по справі, що позивач взагалі позбавлений можливості хоча б в найменшій мірі забезпечити мінімальні потреби на утримання своєї життєдіяльності є неправдивою. На підтвердження зазначених обставин надано відповідні докази. Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залишено без розгляду клопотання відповідачки про долучення доказів у зв`язку з пропуском процесуального строку на подачу доказів, докази повернуто відповідачу, пояснення долучено до матеріалів справи без додатків. В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Сторона відповідача проти позову заперечувала та просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2009 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. У подальшому, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 08 липня 2013 року у справі № 263/5991/2013 шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції серії [NUMBER] від 18 вересня 2014 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 у справі № 639/6026/16 з позивача, на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку/доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року змінено. Розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду залишено без змін. При зменшенні розміру аліментів судом апеляційної інстанції було встановлено, що у добровільному порядку [PERSON] сплатив матеріальну допомогу на утримання дочки тільки в 2012 році, зокрема, 09 серпня 2012 року 3000,00 грн., 14 серпня 2012 року 1000,00 грн., 14 вересня 2012 року 4000,00 грн., 12 листопада 2012 року 4000,00 грн. Водночас, апеляційним судом враховано той факт, що з відповіді Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 1635/9/20-30-13-02 від 25 липня 2017 року вбачається, що [PERSON] перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 03 квітня 2014 року по 26 грудня 2016 року. Згідно бази даних АІС «Податковий блок» та наданих податкових декларацій платника єдиного податку, за період з 03 квітня 2014 року по 31 грудня 2015 року фізична особа - підприємець [PERSON] перебував на спрощеній системі оподаткування. Його сума доходу за 2014 рік склала 432 782,96 грн., за 2015 рік 1 026 468,83 грн. За період з 01 січня 2016 року по 26 грудня 2016 року фізична особа - підприємець [PERSON] перебував на загальній системі оподаткування. Згідно наданих податкових декларацій про майновий стан і доходи, він доходів не отримував. Також судом було взято до уваги, що [PERSON] має ще одну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , від другого шлюбу, яка проживає в сім`ї відповідача та знаходиться на його утриманні. Після винесення постанови Апеляційного суду Харківської області у позивача народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 101-104). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України). Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статті 70 СК України розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, він сплачує аліменти на двох дітей у розмірі половини заробітку (доходу), хоча цей розмір не повинен перевищувати третини заробітку (доходу), тобто по 1/6 частки на кожну дитину. Також він хворіє, несе витрати на лікування та сплату комунальних платежів, у нього виникли кредитні зобов`язання. Також на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери та неповнолітній син дружини від першого шлюбу. У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, враховуючи майновий позивача, відсутність доказів отримання стабільного та достатнього доходу, відсутність доказів зі сторони відповідача про можливість позивача сплачувати аліменти у розмірі 1/6 доходів, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд відхиляє доводи відповідача про наявність у позивача стабільного та достатнього доходу, в розмірі зазначено у поясненнях щодо позову, оскільки такі доводи відповідача ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. При прийнятті рішення щодо зміни розміру аліментів, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, і приходить до висновку про наявність підстав для стягнення 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, оскільки аліменти в такому розмірі зможуть забезпечити гармонійний розвиток дитини та відповідатимуть її якнайвищим інтересам, при цьому враховуватимуть майновий та сімейний стан батька дитини, що враховуючи хронологію подій, не було і не могло бути враховано при визначенні розміру аліментів. Питання про стягнення судових витрат вирішити у порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved