Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним, у якому вказувала, що 31 серпня 2000 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала в останньої житловий будинок [ADDRESS] . В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за реєстр. №524. Разом з тим покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме - продавець передала покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В подальшому [PERSON] , звернувшись до нотаріуса з приводу відчуження вказаного будинку, дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Проте нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе. Тому [PERSON] на підставі ст. 47 ЦК України 1963 року просила визнати договір купівлі-продажу дійсним в судовому порядку. 05 грудня 2023 року суд постановив ухвалу про заміну первісного відповідача по справі Вознесенську міську раду, на належну відповідачку [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, проте останній надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема \~суд \~встановив,\~ що\~ 31\~ серпня\~ 2000\~року [PERSON] \~придбала в\~ [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , уклавши та зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі, про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №524. Разом з тим, покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме - продавець передала покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В подальшому [PERSON] дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. В той же час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи неможливе (право власності на майно зареєстроване за покупцем, продавець майна [PERSON] [INFO] померла). Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час укладення угоди). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved