Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що між ним та відповідачкою 04.08.2007 був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати з ним. Спільне майно вони поділять добровільно. Шлюб фактично розпався, вони з відповідачкою не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Втратили взаємні почуття один до одного та взаємоповагу. Між ними склались неприязні відносини, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що 04.08.2007 зареєстровано шлюб між сторонами, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2). Сторони мають неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується їхніми свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6), які після розірвання шлюбу проживатимуть із позивачем. Шлюб фактично розпався. Сторони шлюбних відносин не підтримують, втратили взаємні почуття, примирення неможливе. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Outcome: approved