Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Представник позивача Харківської міської ради, [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 311 958 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,0927 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:11:001:0008 за період з 01.12.2020 по 31.12.2021. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 679,38 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:11:001:0008 належить до земель житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки для експлуатації та обслуговування дитячого комплексу відпочинку з дитячим кафе, позивач набув право власності на зазначену земельну ділянку 11.10.2016. Відповідач набув права власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 1 225,10 кв.м. по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.01.2018 за №45. 27.07.2023 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охорони земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради [PERSON] встановлено, що відповідач користується зазначеною земельною ділянкою для експлуатації та обслуговування кафе. Факт використання відповідачем земельної ділянки без оформлення права користування встановлено Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 у справі №638/18147/20 якою затверджено мирову угоду, відповідно до якої відповідач зобов`язався сплатити кошти в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки за період з 01.02.2018 по 30.11.2020 у сумі 311 958,87 грн. на умовах розстрочки. Відповідачем сплачено за 2020 рік 66 452,77 грн. та за 2021 рік 66 452,77 грн. Отже, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.12.2020 по 31.12.2021 відповідно до розрахунку з урахуванням сплачених сум становить 311 958,78 грн.. На підставі зазначеного просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 22.08.2023 відкрито провадження у цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій зазначено, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник також просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому цивільний позов визнав в повному обсязі. Також, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, до своєї заяви надав копію консультативного висновку. Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне. За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до копії консультативного висновку від 04.12.2023, відповідачу рекомендовано контроль ТТГ та вітаміна Д3 в сироватці крові. Суд не може визнати поважною причину неявки у судове засідання призначене на 30.01.2024 на підставі доказів, наданих відповідачем. Враховуючи, що відповідач вже виявив своє ставлення до заявлених позовних вимог та надав докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, та можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження надав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2023 земельна ділянка: загальною площею 0,0927 (га) кадастровий номер 6310136300:11:001:0008, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: землі житлової та громадської забудови; для експлуатації та обслуговування дитячого комплексу відпочинку з дитячим кафе; належить на праві власності територіальній громаді в особі Харківської міської ради Харківської області на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», серія та номер 5245-VI від 06.09.2012. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.07.2023 право власності на культурно-розважальний центр з кафе літ. «А-2», об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 1225,10 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 05.01.2018. \~ \~ \~ \~Згідно з копією акта обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136300:11:001:0008 від 27.07.2023, складеного головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради [PERSON] , на земельній ділянці розташована нежитлова будівля літ. «А-2», право власності на яку, на теперішній час, зареєстровано за [PERSON] , використовується для експлуатації та обслуговування кафе. Також, в матеріалах справи міститься копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.06.2021 постановлена у цивільній справі №638/18147/20 за позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 780 256,03 грн. за період з 01.02.2018 по 30.11.2020. Відповідно до зазначеної ухвали суду було затверджено мирову угоду та затверджено графік сплати платежів. Таким чином, на підставі зазначеного, судом встановлено, що відповідач користується земельною ділянкою за кадастровим номером 6310136300:11:001:0008, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , без документів, що посвідчують право власності або право користування вказаною земельною ділянкою. Згідно зі ст. 83 ЗК України\~землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають\~усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Тобто, Зземельним кодексом України\~передбачена презумпція належності землі в межах населених пунктів територіальній громаді, яку представляє Харківська міська рада. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під будівлею. Статтею 14 Податкового кодексу\~України визначено, що плата за землю\~це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~120\~ЗК України\~у разі\~набуття права\~власності на\~об`єкт нерухомого\~майна (жилий\~будинок (крім\~багатоквартирного),\~іншу будівлю\~або споруду),\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~розміщений на\~земельній ділянці\~(крім\~земель державної,\~комунальної власності),\~право власності\~на таку\~земельну ділянку\~одночасно переходить\~від відчужувача\~(попереднього\~власника)\~такого об`єкта\~до набувача\~такого об`єкта\~без зміни\~її цільового\~призначення.\~У разі\~якщо відчужувачу\~(попередньому\~власнику)\~такого об`єкта\~належала частка\~у праві\~спільної власності\~на земельну\~ділянку,\~до набувача\~цього об`єкта\~переходить право\~власності на\~таку частку.\~При вчиненні\~правочину,\~що передбачає\~перехід права\~власності на\~зазначений об`єкт,\~мають дотримуватися\~вимоги частини\~шістнадцятої цієї\~статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин 1, 2\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За змістом приписів глав 82 і 83\~ЦК України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних\~приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17. З урахуванням положень статей\~120,\~125 ЗК України\~та\~статті 1212 ЦК України\~до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1\~статті 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 у справі №922/4073/19. Відповідно до\~ст. 20 Закону України «Про оцінку земель»\~дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до\~ст. 23 Закону України «Про оцінку земель»\~витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. За ч. 7 статті 21 Закону відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки. Суд зазначає, що визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель вимогами чинного законодавства не передбачено, а отже позивач при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки правомірно використав інформацію саме з вищевказаного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Верховний Суд у постановах від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Отже, з урахуванням положень\~статті 79-1 ЗК України\~та статей 20, 23 Закону України\~"Про оцінку земель"\~суд погоджується із розрахунком позивача на підставі належних і допустимих доказів: витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.06.2020 №4579, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області; інформації про сплату земельного податку (лист ГУ ДПС в Харківській області за вих.№ 4144/0/224-23 від 13.07.2023) та погоджується із методом визначення позивачем розміру позовних вимог, оскільки він ґрунтується на приписах чинного законодавства. Згідно з копії витяга з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.06.2020 №4579\~нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:11:001:0008, що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 4 430 185 грн.. Відповідно до розрахунку від 28.07.2023 розмір безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності [PERSON] з 01.12.2020 по 31.12.2020 складає 23 996,84 грн. Відповідно до розрахунку від 28.07.2023 розмір безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності [PERSON] з 01.01.2021 по 31.12.2021 складає 287 962,03 грн. Також суд зазначає, що частиною 1\~статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Згідно з\~ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, справляння плати за землю, тощо. Згідно з\~ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. За змістом\~статті 93 Земельного кодексу України\~та статті 1 Закону України\~Про оренду землі\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до\~статті 96 Земельного кодексу України\~землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Таким чином судом встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку за кадастровим номером 6310136300:11:001:0008, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником (Харківською міською радою) договору оренди, внаслідок чого саме ХМР, як потерпілій особі належить право вимагати сплату коштів за використання відповідачами земельної ділянки, без достатньої правової підстави. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням повного задоволення позовних вимог суд покладає судовий збір на відповідачів в розмірі 4 679,38 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved