Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява надійшла до суду 23 листопада 2023 року, згідно з відміткою на конверті позовна заява здана на пошту 14 листопада 2023 року. (а.с.30) Позиція позивача Позивач посилається на те, що 19 листопада 2019 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та позичальником [PERSON] укладений кредитний договір № 00-518560, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. На підставі договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за зазначеним кредитним договором, тому просить стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 18 602 грн 03 коп у тому числі: -7000 грн - основна сума боргу -21 грн - заборгованість за звичайними відсотками -11581 грн 03 коп - заборгованість за простроченими відсотками. Заперечення відповідача За змістом поданого відзиву [PERSON] позовні вимоги не визнає, оскільки не укладала договір з ТОВ «Качай гроші» і не отримувала кредитних коштів. 21 листопада 2019 року вона звернулась до поліції з заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення з приводу шахрайських дій невідомих осіб, які «клонували» її сім-картку за номером [NUMBER] та намагалися отримати декілька кредитів на її ім`я. Виписки з її карткових рахунків, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», за період з 01 листопада 2019 року по 31 грудня 2019 року, свідчать про те, що кредитні кошти в сумі 7000 грн від ТОВ «Качай гроші» у зазначений період не надходили. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за відсотками вбачається лише сума нарахованих відсотків за період з 22 грудня 2022 року по 30 вересня 2023 року в сумі 11 602 грн 03 коп, яка за весь цей період є незмінною. Проте яким чином нараховувалась дана сума, яка процентна ставка застосовувалась і за який період часу, незрозуміло. Тому неможливо перевірити математично правильність нарахування позивачем заборгованості за відсотками. За змістом доданого до позову кредитного договору строк дії кредиту - 30 днів, проценти за користування кредитом, нараховані поза межами строку кредитування, не підлягають стягненню. Також згідно кредитного договору позичальник отримав кредит у сумі 7000 грн на строк 30 днів, до 19 грудня 2019 року, тобто з 20 грудня 2019 року кредит вважається простроченим і з цієї дати починається перебіг трирічного строку позовної давності. Відповідачкою не вчинялися дії, що свідчать про визнання боргу, не здійснювалося погашення заборгованості за кредитом. Позивач звернувся з позовом у листопаді 2023 року з пропуском загального строку позовної давності. Процесуальні дії у справі ТОВ «ФК «ЄАПБ» подана відповідь на відзив, яка містить клопотання про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк» для підтвердження факту належності [PERSON] зазначеного в кредитному договорі карткового рахунку. Позивач просить витребувати від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткових рахунків, відкритих у банку станом на 19 листопада 2019 року, а також інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку [NUMBER] , виписку за цим рахунком, інформацію про надходження на цей рахунок грошових коштів у сумі 7000 грн 19 листопада 2019 року. Зазначені докази надані представником позивачки, а саме згідно довідки від АТ КБ «Приватбанк» № 35GS8KJC8VHTAU1Q від 23 січня 2024 року [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) станом на 19 листопада 2019 року мала в АТ КБ «Приватбанк» два рахунки: картка Універсальна [NUMBER] , картка для виплат [NUMBER] . Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Висновки за результатами розгляду заявлених вимог Судом установлено з доданих до позовної заяви копій письмових доказів, що 19 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та позичальником [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-518560. (а.с.6-8) За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 7000 грн на строк 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит 19 грудня 2019 року або в іншу дату, що визначається після автоматичного продовження строку дії кредиту. Строк дії кредиту автоматично продовжується на 30 днів, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату процентів. У випадку якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується на 30 днів в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені договором. Згідно пункту 2.1 договору № 00-518560 кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 7000 грн на карту позичальника № [NUMBER] , емітовану банком України. Позивач набув право вимоги до відповідачки за цим договором внаслідок договору факторингу, укладеного з первісним кредитором. (а.с.11-15) [PERSON] заперечує факт укладення нею договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-518560, зазначає що банківська картка № [NUMBER] , яка зазначена у договорі, їй ніколи не належала. Як зазначає [PERSON] вона не підписувала договір № 00-518560 одноразовим ідентифікатором, це зробила невідома особа, яка викрала її сім-картку. За фактом зазначених шахрайських дій вона 21 листопада 2019 року звернулася до поліції, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 28976. (а.с.4) Позивач у відповіді на відзив посилається на те, що кредитні кошти були перераховані 19 листопада 2019 року на картку Приватбанку № [NUMBER] , яка належала [PERSON] . Однак твердження щодо належності [PERSON] картки, на яку перераховані кредитні кошти, спростовується довідкою АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] від 23 січня 2024 року, згідно якої [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) станом на 19 листопада 2019 року мала в АТ КБ «Приватбанк» два рахунки: картка Універсальна [NUMBER] , картка для виплат [NUMBER] . Дані про належність [PERSON] картки Приватбанку № [NUMBER] станом на 19 листопада 2019 року відсутні. Таким чином судом установлено, що кредитні кошти були перераховані на картку, яка не належить [PERSON] , у той день, коли [PERSON] був нібито підписаний договір № 00-518560 шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідачка звернулась до поліції з заявою про викрадення невідомими особами її сім-картки та намагання оформити на її ім`я декілька кредитів онлайн. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статті 1046 Цивільного кодексу України, згідно якої Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто кредитний договір між кредитодавцем та позичальником є укладеним з моменту отримання кредитних коштів саме позичальником. Однак позивачем не спростовано твердження відповідачки про те, що кредитні кошти вона не отримувала і банківська карта, на яку перераховані кредитні кошти, їй не належить. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 00-518560 від 19 листопада 2019 року є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed