Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором №210111-329117-1 від 11.01.2021 року станом на 30.10.2023 року у розмірі 21677,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2388,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 11.01.2021 року по 10.02.2021 року (включно); 15289,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасного повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 11.02.2021 року по 10.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 210111-329147-1 від 11.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] , відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір був підписаний 11.01.2021 року о 18:03:36 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 375158 в особистому кабінеті в мережі https://monetka.ua та/або https://monetka.com.ua. Згідно п. 1.2 кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3 Кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.п.2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановлених п.1.3 кредитного договору позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п.1.3 цього договору. 01.07.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №210111-329117-1 від 11.01.2021 року перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто». У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача за кредитним договором №210111-329117-1 від 11.01.2021 року станом на 30.10.2023 року становить 21 677,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2 388,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 11.01.2021 року по 10.02.2021 року (включно); 15289,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасного повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 11.02.2021 року по 10.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Також представником позивача подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, зобов`язано АТ КБ «Приват Банк» в особі керівника надати до суду в строк до 24 листопада 2023 року належним чином завірені копії наступних документів та інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 11.01.2021 року по 16.01.2021 року; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № [NUMBER] в період з 11.01.2021 року по 16.01.2021 року; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 27.11.2023 року на адресу суду від АТ «КБ «ПриватБанк» надійшли інформація та копії документів. Представник позивача не подав клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала. При цьому, [PERSON] належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлене на її адресу рекомендовані повідомлення повторно повернуті до суду з відміткою органу поштового зв`язку «за закінченим терміном зберігання», що є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). Крім того, секретарем судового засідання, 04.01.2024 року було здійснено телефонограму за номером телефону [NUMBER] , який вказаний у матеріалах позовної заяви, однак повідомити телефонограмою відповідача про розгляд справи не представилось можливим, оскільки виклики переадресовуються на автовідповідач. Також, секретарем судового засідання копію ухвали від 06.12.2023 року було направлено на електронну адресу відповідача, яка вказана у позовні заяві, а саме [INFO]. При цьому, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України повідомлення відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області). У зв`язку з наведеним, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, справу розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] було підписано в електронній формі кредитний договір №210111-32917-1, шляхом накладення останньою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 375158 (а.с.14-15). Відповідно до п.1.1 договору, Товариство надає позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати процентів за користування кредитом не пізніше строку, визначено в пункті 1.3 цього договору. Кредит надається не на споживчі цілі. Згідно п.1.2 договору, сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом у межах строку визначеного п.1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.3 договору.) Відповідно до п.1.4 договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», які розміщені на сайті monetka.ua. Згідно п.1.5 договору, сукупна вартість кредиту зазначена в графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно п.1.6 договору, Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальнику. Товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань (п.п.2.1.1 договору). Згідно п.п. 2.1.5 договору, Товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою. Відповідно до п.п. 2.4.1 договору, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження) сплачувати товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,99% в день (річна процентна ставка становить 726,35%) від суми кредиту (згідно Правил), починаючи з першого дня продовження на період строку її дії. При цьому сторони визнають, що така зміна процентної ставки є їх двостороннім взаємним рішенням, попередньо узгодженою умовою даного пункту договору (п.п.2.4.3 договору). Відповідно до п.3.1 договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України та цим договором. Порушення умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії договору та не припиняє нарахування товариством процентів за користування кредитом.(п.3.2) Згідно п.3.3. договору, у випадку порушення строків повернення кредиту встановлених п.1.3 договору (з врахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений у п.1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка зазначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до п.3.5 договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (крім випадку, узгодженого сторонами у п.3.7 цього договору). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на банківський рахунок до якого випущено електронний платіжний засіб позичальника, номер якого вказано у п.1.6 цього договору до дня повернення суми кредиту (його частини) визначеної у п.1.1 цього договору (зарахування коштів грошових коштів на поточний рахунок Товариств, зазначений у розділі 6 цього договору) включно. При поверненні кредиту частинами, нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У разі повернення позичальником кредиту у строк, який є меншим ніж строк користування грошовими коштами, що узгоджений сторонами у п.1.3 цього договору (3 календарні дні), то у даному випадку нарахування процентів здійснюється за 3 (три) календарні дні користування кредитом (п.3.7 договору). Згідно п.5.2 договору, підписуючи даний договір, позичальник засвідчує зокрема, що: ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись; інформація надана Товариством забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання; надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання електронного підпису в якості аналога власноручного підпису; адреса електронної пошти та номер мобільного оператора, зазначені в розділі 6 цього договору, належить позичальнику, і забезпечені засобами захисту від доступу третіх осіб. Згідно Додатку №1 до договору №210111-32917-1 від 11.01.2021 року, який підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 375158, сторони погодили наступний графік розрахунків: дата повернення 10.02.2021 року; сума кредиту - 4000, 00 грн; нарахована сума процентів - 2388,00 грн.; всього до сплати - 6388,00 грн. (п.1 Додатку №1). Відповідно до п.2 Додатку №1 сукупна вартість кредиту становить 159,7% від суми кредиту (в процентному вираженні) або 6388,00 грн. (у грошовому вираженні) і включає в себе: проценти за користування кредитом 2388,00 грн. та суму кредиту 4000,00 грн. Сукупна вартість кредиту, зазначена в цьому графіку є орієнтовною, яка може змінюватися в залежності від строку користування кредитними коштами (п.3 Додатку №1). Згідно п.4 Додатку №1 цей графік розрахунків укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін, та є невід`ємною частиною договору №210111-32917-1 від 11.01.2021 року (а.с.15 на звороті). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (а.с.21-28), ці правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, регламентують та визначають порядок та умови надання товариством грошових коштів у позику, та є публічною пропозицією укласти договір на отримання кредиту, на умовах, що встановлені товариством та застосовуються у випадку подання заявником заяви на сайт товариства, підписання договору, та в разі необхідності додаткових угод до нього. ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, шляхом зарахування 11.01.2021 року коштів у розмірі - 4000, 00 грн. на банківську карточку АТ «КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , яка емітована на [PERSON] , що підтверджується випискою із карткового рахунку № [NUMBER] за період з 11.01.2021 року по 16.01.2021 року (а.с.68). Як видно із листа АТ «КБ «Приват Банк» від 12.11.2023 року (а.с.67), номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 11.01.2021 року по 16.01.2021 року та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] - [NUMBER] . Перерахування кредитних коштів ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на рахунок відповідача також підтверджується витягами з інформаційно-телекомунікаційних систем із веб-сайту https://monetka.ua (а.с.13, 17-19). Відповідно до довідки ТзОВ «Девелопмент Інновейшинс» №61140 від 10.10.2023 року останні повідомляють, що від альфа-імені «МОНЕТКА» з текстом «Для підтвердження згоди з умовами договору введіть 375158», було доставлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 11.01.2021 року о 18:03:15 год. (а.с.20). Судом також встановлено, що 01.07.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (первісний кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М (а.с.38-39), відповідно до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (позичальниками за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до договору (п.1.1 договору). Згідно п.1.2 договору право вимоги до боржників (позичальників) за кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за кредитними договорами; право вимоги суми нарахованих процентів за кредитними договорами, строк платежу яких настав на дату укладення цього договору; право нарахування процентів, неустойки, штрафів, пені. Відповідно до п.1.3 договору, загальна сума заборгованості боржників за кредитними договорами становить 102246064,53 грн.. Новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитними договорами та одержує право вимагати від боржників (позичальників) належного виконання всіх без виключення зобов`язань за кредитним договором, які існували та існують на момент укладення цього договору (п.1.4 договору). Згідно п.3.1 договору право вимоги за кредитними договорами вважаються відступленими з моменту підписання Акту прийому-передачі прав, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 01.07.2021 року до договору про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М, ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 210111-32917-1 від 11.01.2021 року, загальна сума заборгованості за договором 21677,00 грн, з яких 4000,00 грн. заборгованість за кредитом, 17677,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами (а.с.40). На виконання вимог договору про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» сплатив ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» суму 199785,81 грн. за вказаним договором, що підтверджується платіжним дорученням №371 від 15.09.2021 року (а.с.41). Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника - [PERSON] за кредитним договором №210111-32917-1 від 11.01.2021 року, відповідно до укладеного договору про відступлення права вимоги виступає позивач. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений зокрема Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 210111-32917-1 від 11.01.2021 року, внаслідок чого станом на 30.10.2023 року загальна сума заборгованості становить 21677,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2388,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентам; 15289,00 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п.3.3 договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №210111-32917-1 від 11.01.2021 року (а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» - ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, те, що відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача,приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64). Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/WestAllianceLimitedпроти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01), «Меріт протиУкраїни» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс протиЛатвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: - Договір про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022 року (а.с.42-45); - Акт приймання-передачі наданих послуг №141 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року (а.с.48-49); - Відповіддю АТ «КБ «ПриватБанк» на запит адвоката Руденка К.В. про надання інформації стосовно відповідача - [PERSON] (а.с.55); - Платіжна інструкція №713 від 28.07.2023 року на суму 180 000 грн. (а.с.50). З умов наданого договору вбачається, що замовник зобов`язується оплачувати послуги в порядку та на умовах, передбачених договором (п.п.2.3.1 п.2.3 Договору). Відповідно до п.3.1 вартість послуг виконавця становить, зокрема: 8000 грн. складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника; 1000 грн. складання та надсилання адвокатського запиту; 1000 грн. складання заяв, клопотань. Загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг в усіх актах наданих послуг (п.3.3 Договору). Як видно з Акт приймання-передачі наданих послуг №141 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, адвокатом Руденко К.В. було надано ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» наступні юридичні послуги, зокрема: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №210111-32917-1 від 11.01.2021 року - 8000 грн.; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за договором №210111-32917-1 від 11.01.2021 року - 1000 грн. Всього до сплати - 9000 грн., яка була оплачена ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» шляхом оплати коштів в безготівковій формі, що підтверджується платіжною інструкцією №713 від 28.07.2023 року. Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» адвокатом - Руденко К.В. правової допомоги в рамках укладеного між ними договору, а саме: складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника та складання та надсилання адвокатського запиту. Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відтак, із урахуванням складності справи (справа була розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику сторін) обсягу і складності виконаної адвокатом роботи (складання позовної заяви про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів, формування пакету документів, подача до суду позовної заяви з додатками), значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат. Враховуючи вищевикладене, дотримуючить принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи слід зменшити, встановивши такий у сумі 3000,00 грн. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved