Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягувати аліменти із Відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] , у розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 23.06.2015 у виконкомі Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] в якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що діти потребують значних коштів на утримання та виховання. Відповідач інтересами дітей не цікавиться, матеріально утримувати не допомогає. На даний час проживає з іншою жінкою. Враховуючи наведене змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2023 справу передано для розгляду судді Мікула В.Є. Ухвалою судді від 18.12.2023 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. В судове засідання позивач Позивач не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності , позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23.06.2015 у виконкомі Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] сторони у справі . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] сторони у справі . Положенням ч.2 ст.51 Конституції Україниз акріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно дост. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способи виконаннябатьками обов`язкуутримувати дитинувизначаються задомовленістю міжними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/абокористування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку(доходу)матері,батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей,суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки ,що припадала на дитину,яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, то є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи те, що предметом даного судового спору є стягнення аліментів на утримання двох дітей, а також положення ст.182 СК України, суд вважає можливим визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його дітей: а саме [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (в межах позовних вимог), починаючи з 04.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, які, на думку суду, будуть достатніми для забезпечення повноцінного розвитку та належних умов проживання дитини та відповідатимуть гарантованому законом розміру аліментів на утримання дитини, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved