Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 17.10.2014 у виконавчому комітеті Креховицької сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 17 жовтня 2014 року. [INFO] в них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки чоловік зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на їхні відносини. Між ними часто виникали суперечки, свідками яких нерідко ставали її родичі, а також син. Постійні сварки та конфлікти призвели до того, що вони стали абсолютно чужими людьми з протилежними поглядами на шлюб та сім`ю і вже тривалий час проживають окремо. Відтак вона вирішила, що подальше збереження шлюбу немає жодного сенсу. Її рішення є остаточним і пов`язане із бажанням припинити подальше формальне існування шлюбу. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Їхній шлюб існує тільки формально. Вони з відповідачем вже 1,5 роки проживають окремо, примирення між ними неможливе. Вказала, що спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає, син проживає з нею, тому не наполягає на вирішенні даної вимоги. При цьому вона не заперечує щодо участі батька у вихованні, спілкуванні з ним. Представник позивачки - адвокат Васютин Я.В. підтримав позицію своєї довірительки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позов, вказавши, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивачки понесених нею судових витрат, спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 10 січня 2024 року на адресу суду від позивачки поступило клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо підтвердження понесених нею судових витрат (правової допомоги), які одночасно направлені відповідачу. Ухвалою суду від 29 січня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 17 жовтня 2014 року, який зареєстрований у виконавчому комітеті Креховицької сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 14 від 17.10.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.10.2014. Прізвище дружини до реєстрації шлюбу - [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 3). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , за час шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2 (а.с. 5). Сторони по справі 1,5 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Син проживає разом з матір`ю. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що між сторонами припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечив і відповідач, до початку розгляду справи визнавши позов повністю. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини, яка на момент розгляду справи в суді проживає разом з матір`ю, не має. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141, 142 ЦПК України. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка у зв`язку з розглядом даної справи понесла 1073,60 гривні зі сплати судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 7). Однак з огляду на те, що до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 гривень, іншу частину судового збору в розмірі 536,80 гривень стягнути на її корисить з [PERSON] . Також до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить 3000,00 гривень витрат, понесених за надання професійної правничої допомоги, на підтвердження чого надала: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Васютина Я.В. (а.с. 19); договір про надання професійної правничої допомоги від 27.12.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Васютиним Я.В. (а.с. 15); акт №01/111/2023 про надання послуг професійної правничої допомоги від 27.12.2023, у якому визначено найменування наданих послуг адвокатом та їх вартість на загальну суму 3000,00 грн, з чим погодилася клієнтка, що підтвердила своїм підписом (а.с. 16); рахунок №01/111/2023 від 27.12.2023 з описом наданих послуг із зазначенням їх вартості (а.с.17). Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, відповідач заперечень щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не висловлював, розмір понесених витрат є обгрунтованим та доказово підтвердженим, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути фактично понесені та підтверджені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 гривень. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved