Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

16.10.2023 року позивач [PERSON] звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. 24.10.2023 року судом отримана інформація щодо місця реєстрації відповідача та того ж дня відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено на 20.11.2023 року. 20.11.2023 року розгляд справи відкладено на 29.11.2023 року об 11:00 год. у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 29.11.2023 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було відкладено розгляд справи на 15:30 годину 14 грудня 2023 року, у зв`язку з неявкою відповідача (відсутні відомості щодо його сповіщення). 14.12.2023 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було відкладено розгляд справи на 08:30 годину 08 січня 2024 року, у зв`язку з витребуванням інформації з Краматорського районного ТЦКСП щодо проходження відповідачем військової служби. 08.01.2024 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було відкладено розгляд справи на 09:30 годину 25 січня 2024 року, у зв`язку з витребуванням інформації з Міністерства оборони України щодо проходження відповідачем військової служби. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19.07.2014 року вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день діти проживають разом з позивачкою. 11 січня 2021 року шлюб між ними розірвано. Відповідач в процесі утримання дітей приймає участь не постійно, а з вересня 2023 року взагалі не бере участі в утриманні їхніх спільних дітей, яким повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, і позивач одна не має можливості забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) оскільки служить в ЗСУ. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.23 року і до їх повноліття. Позивач, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. 28.11.2023 року надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.19, 26,29,32, 36, 51). Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, а також опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті "Судова влада України".Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки суд не повідомив (а.с.22,23-24,28,34,39,50). За таких обставин, враховуючи згоду позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. У тексті позовної заяви позивач обґрунтовуючи свої доводи про можливість відповідача сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) зазначила, що відповідач служить у ЗСУ. Позивач не послалася на докази на підтвердження служби відповідача у ЗСУ та не долучила їх до позовної заяви. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. На виконання вимог ст. 251 ЦПК України, ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 14 грудня 2023 року з Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Збройних сил України та ухвалою від 19 грудня 2023 року з Міністерства оборони України було витребувано інформацію щодо проходження відповідачем [PERSON] військової служби в лавах ЗСУ. Згідно листа Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вих № 08/14692 від 18.12.2023 року, [PERSON] перебуває у [INFO] на військовому обліку з 30.09.2021 року. На військову службу в порядку мобілізації або на службу за контрактом Краматорським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не призивався (а.с.41,45). Згідно заяви представника [INFO] від 16.01.2024 року, [PERSON] не проходить військову службу у [INFO] (а.с.53). Враховуючи вимоги ст. 251 ЦПК України, інформація викладена позивачем щодо проходження військової служби відповідачем не знайшла свого підтвердження, отже суд вважає, що підстави для зупинення провадження по справі відсутні. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.10.2014 року, та серії [NUMBER] від 26.06.2018 року, відповідно (а.с.7,8). Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 11.01.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 липня 2014 року відділом ДРАЦС Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 381 від 19.07.2014 року, розірвано. Рішення набрало законної сили 05.03.2021 року(а.с. 4-6). Згідно довідок Заводського управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у департаменті соціальної політики міської ради з 13.04.2022 року, як такі, що переселилися у зв`язку з бойовими діями на території України під час збройної агресії Російської Федерації. Мають тимчасове поселення за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-11). На даний час діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає належної матеріальної допомоги на утримання його малолітніх дітей. Зазначені письмові докази суд визнає належними та допустимими доказами по справі. Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються сімейних правовідносин, щодо стягнення аліментів на утриманні малолітньої дитини. До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. Суд, відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України зарішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовною заявою 12 жовтня 2023 року. Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний утримувати доньок до досягнення ними повноліття. Проживання відповідача окремо від дітей не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити їх малолітнім дітям рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову, тобто, з 12.10.2023 року, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. в дохід держави, за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial