Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він, [PERSON] , є батьком двох дітей від різних шлюбів. Зокрема, 25.06.2021 року між ним, [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено шлюб, який був зареєстрований Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 309, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.09.2022 р. Стосунки між ним та відповідачем поступово почали погіршуватися, що в результаті призвело до припинення спільного сумісного проживання. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Зазначив, що 07.10.2022 року він звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя з відповідачем (справа № 367/4105/22, провадження 2/367/2701/2023). Станом на сьогоднішній день рішення Ірпінського міського суду Київської області відсутнє, справа знаходиться на розгляді. Вказав, що 16.02.2023 року він подав позовну заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] до Ірпінського міського суду Київської області, справа №367/1186/23, провадження № 2/367/3345/2023, ще перебуває на розгляді. 31.01.2023 року Ірпінським міським судом Київської області було видано судовий наказ за заявою [PERSON] про стягнення з нього, [PERSON] (зареєстрованого в [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (зареєстрованої в [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ), аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що даний судовий наказ не відповідає нормам чинного законодавства через неповноту даних, поданих стягувачем до суду, тому розмір визначених аліментів має бути зменшено, оскільки на момент винесення судового наказу Ірпінським міським судом Київської області судом не було враховано те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу. Тобто, Стягувач - [PERSON] надала суду недостовірну та неповну інформацію щодо наявних на його утриманні дітей. У своїй заяві від 29.03.2022 року Стягувач зазначила, що у період шлюбу з ним у них народився син [PERSON] - [INFO] , проте замовчала той факт, що у нього є ще донька [PERSON] - [INFO] від першого шлюбу, яка проживає з ним та перебуває повністю на його утриманні, що фактично призвело до невірного визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню. Через відсутність у суду інформації на час розгляду заяви про наявність у нього іншої дитини на яку вже виплачуються аліменти, судом помилково був встановлений розмір аліментів у розмірі 1/4 від доходів, що у сукупності з аліментами на іншу дитину складає половину усіх доходів, що є непосильним фінансовим тягарем для нього, становить його у скрутне матеріальне становище. Крім того зазначив, що 30 червня 2012 року він уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , який було розірвано згідно з заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.03.2017 р. по справі № 654/3927/16-ц. В цьому шлюбі вони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 16.04.2015 р., виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 395. 20 грудня 2021 року Ірпінським міським судом Київської області по справі № 367/4158/21 було видано ухвалу про затвердження мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту мирової угоди сторони добровільно досягли згоди про визначення місця проживання дитини, а саме місцем проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з моменту підписання сторонами мирової угоди і до 29 березня 2029 року визначається місце проживання її батька [PERSON] , [INFO] . Тобто, повне щоденне утримання і забезпечення доньки усім необхідним він, як батько - [PERSON] , [INFO] , взяв на себе, у зв`язку з чим, розмір аліментів, визначених судовим наказом Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2023 року по справі № 367/5333/22 має бути зменшеним. Вказав, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ФОН [PERSON] за період з 2 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року від 17.07.2023 дохід позивача за 2 квартал 2022 р.- 1602,75 гри.; за 3 квартал 2022 р. - 791,40 гри., 4 квартал 2022 - 747.68 грн., а всього за 2022 рік 231161,6 гри. В 2023 році він отримав дохід лише за 1 квартал 2023 р. у розмірі - 723.42 гри., тобто його майновий стан суттєво змінився в гіршу сторону, що є ще однією підставою для зменшення розміру аліментів. Також вказав, що його доходи підприємця взагалі зникли у зв`язку з початком воєнної агресії рф проти України, що пов`язано з постійними відключеннями світла, повітряними тривогами, ракетними обстрілами, відсутністю стабільного підключення до мережі Інтернет, стабільності в Україні, що призвело до відсутності запитів на мої послуги зі сторони закордонних замовників. На даний час він утримує себе та дитину від першого шлюбу, сплачує аліменти на користь відповідача на дитину від другого шлюбу за рахунок колишніх заощаджень, постійного доходу він не має, тобто він перебуваю у скрутному матеріальному становищі. Зазначив, що на виконанні Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває судовий наказ Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2023 року по справі № 367/5333/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. За даним виконавчим провадженням я сплтив аліменти у розмірі 75320,00 грн. + 6000,00 грн., що підтверджується квитанціями. 09.05.2023 року державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лященко Лілією Сергіївною відкрито виконавче провадження про примусове виконання судового наказу по справі № 367/5333/22 виданий 31.01.2023 р., ВП № [NUMBER]. При цьому, зазначив, що йому також потрібні грошові кошти для власного життя в розмірі, неменшому ніж для працездатних осіб, який встановлений на законодавчому рівні, а саме: ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2023 рік» закріплено - установити з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень. Стягнення аліментів у розмірі 1/4 становить його у скрутне матеріальне становище. Тому, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частини на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , на його думку, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, не порушить право дитини на гідний рівень життя, а також буде справедливим балансом між захистом прав його двох неповнолітніх дітей. Також такий розмір аліментів буде достатнім для матеріального забезпечення сина [PERSON] і відповідатиме принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку, з врахуванням інтересів інших дітей. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги погіршення майнового стану, а також те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , вважає за необхідне зменшити, змінити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом на утримання - [PERSON] , [INFO] з 1/4 на 1/6. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 07 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.10.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Андрійця О.Л. надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації [PERSON] разом зі спільною із позивачем дитиною постійно перебуває на території Королівства Данія (карта резидента із правом проживання до 17.03.2024 року), оскільки її житло в місті Ірпінь постраждало від обстрілів та їй наразі немає більше куди повертатися. Також зазначили, що після початку повномасштабної війни проти російської федерації позивачем та відповідачем у травні 2022 року було прийнято спільне рішення про виїзд за межі території України до Королівства Данія аби убезпечити дитину від війни, однак, 10 вересня 2022 року після ряду сварок та суперечок, які виникли між позивачем та відповідачем, останній маючи безпосередній доступ до сімейних заощаджень, забравши собі всі готівкові грошові кошти, в тому числі, виплати на народження дитини та грошову допомогу на потреби дитини надану Данією залишив відповідачку з 6-ти місячним немовлям за кордоном напризволяще. З вересня 2022 року відповідач жодного разу не проявляв ініціативу чи бажання фінансово допомогти або добровільно повернути частину привласнених ним грошових коштів для задоволення потреб спільної дитини. Першу часткову матеріальну допомогу на дитину у вигляді аліментів позивачка отримала у червні 2023 року в порядку примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів на дитину після винесення державним виконавцем постанови про встановлення позивачу тимчасового обмеження права керування транспортними засобами оскільки заборгованість по сплаті аліментів вже перевищувала суму платежів за чотири місяці та складала більше 6-ти місяців з 15.12.2022 року (далі - Постанова). Отже, зі змісту Постанови вбачається систематичне ухилення позивача від сплати будь-яких аліментів на дитину і таку позицію вони вважають не вимушеною, а виключно-принциповою, оскільки одразу після винесення Постанови та обмеження права керування транспортними засобами 18.06.2023 почалися «добровільні виплати» (квитанції на суму 75320,00 грн. та 6000,00 грн. є у матеріалах справи). Звертають увагу суду, що квитанції містили відносно значні суми через заборгованість Позивача по сплаті аліментів за більш ніж 6 місяців. Зазначили, що на сьогоднішній день, в порядку примусового виконання судового наказу відповідач щомісячно отримує від виконавчої служби стягувані з позивача аліменти у розмірі - 3882, 25 коп. (три тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні 25 копійок), які вираховуються державним виконавцем у відповідності до пункту 2 статті 195 Сімейного кодексу України (далі - СКУ) виходячи із середньої заробітної плати працівника для певної місцевості, оскільки позивач подав відомості, що є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування. Також зазначили, що відповідно Відомостей про доходи і майно Боржника по виконавчому провадженню, Відповідач займається підприємницькою діяльністю, має шість відкритих рахунків у банківській установі, користується власним автомобілем марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT 2017 року випуску, на праві приватної власності внесеної до реєстрів володіє нежитловим приміщенням, житловим будинком, земельними ділянками та квартирою у місті Ірпінь. Отже Позивачу належить цілий ряд об`єктів нерухомого майна та рухоме майно у вигляді автомобіля. Крім того вказали, що відповідно до відомостей про розмір сплачених відповідачем податків у період з 2 кварталу 1922 року по 4 квартал 2023 року, то, крім того, що вони фактично не містять актуальних відомостей про нараховані і сплачені податки, оскільки, виписки сформовані станом на 17.07.2023 (третій квартал), дані відомості стосуються відповідача виключно, як фізичної-особи підприємця, яка добровільно подає звітність до податкової та не спростовує його можливість сплачувати аліменти, як батька малолітньої дитини. Так в абзацах 3-4 знизу сторінки 4 позивач стверджує, що отримує дохід по 750 грн, за квартал з 2 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року, що начебто має свідчити про те, що у зв`язку з війною його майновий стан значно погіршився і це є підставою для зменшення аліментів, однак, по-перше згідно цих відомостей, які були подані позивачем до податкової прибуток був і є стабільним від 200 до 400 гривень на місяць з категорії «код та назва ознаки доходу/код ознаки пільги - «Додаткове благо», а загальний задекларований дохід з 2-го кварталу 2022 року по фактично 2-тий квартал 2023 року складає - 231161,6 грн (двісті тридцять одну тисячу) з якої сплачено 5% відповідно до категорії «код та назва ознаки доходу/код ознаки пільги - «Податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи». Отже, позивач навмисно у названих вище абзацах розмір свого «додаткового блага» намагається видати за отриманий дохід, а витяг зроблений за період з 2-го кварталу 2022 року по 4-тий квартал 2023 року із чітким розумінням, що станом на 17.07.2023 він не буде відображати відомості навіть за третій квартал 2023 року. З огляду на викладене вище абсурдним є посилання позивача на необхідність забезпечення йому прожиткового мінімуму у 2589 грн., оскільки його місячна заробітна плата складає не менше задекларованих ним самим - 20 000 грн., зважаючи на загальний задекларований дохід у 231 161,6 грн з яких було сплачено 5% податку. Також, вказали, зі змісту позовної заяви ми вбачається умисне введення суду в оману та надання завідомо неправдивої інформації суду - в абзаці 3 знизу сторінки 3 позовної заяви зазначено: «наявність дитини на яку вже виплачуються аліменти у розмірі 1/4, а тому загалом на сьогодні начебто стягується 1/4 і додано до матеріалів справи судовий наказ від 08.06.21, однак, в подальшому по тексту позовної заяви йдеться про мирову угоду (копію мирової угоди 20.12.2021 про проживання дитини з позивачем та ухвали суду про її затвердження долучено додатком 9 до позовної заяви), що унеможливлює сплату ним будь-яких аліментів за судовим наказом, а отже і є відвертою маніпуляцією, оскільки не може йти мова ні про яку сукупну 1/4+1/4 половину всіх доходів та виконання долученого судового наказу про стягнення з позивача у даній справі аліментів на дитину від іншого шлюбу після визначення місця проживання дитини разом із позивачем. Більше того, мати, яка проживає окремо зобов`язана матеріально забезпечувати дитину і виходить, що або вона це добровільно робить, або Позивач не потребує будь-якої фінансової допомоги, оскільки не використовує своє право на стягнення аліментів з матері, яка залишила йому дитину за їх домовленістю. І у даному випадку наявність другої дитини в контексті згаданого позивачем стягнення аліментів свідчить виключно про те, що він є достатньо матеріально забезпеченим аби утримувати без допомоги матері дитину від першого шлюбу за рахунок власних фінансових активів. З урахуванням зазначеної у позовній заяві правової позиції про сплату аліментів на іншу дитину, у такому ж розмірі 1/4 відповідно до судового наказу та одночасне означення, що дитина проживає із батьком та знаходиться на його повному добровільному забезпеченні, то складається враження, що текст позовної заяви складало дві різні людини з різними правовими позиціями, хоча вони добре розуміють, що воно не так, і це відверта спроба заплутати суд щодо дійсних обставин справи, оскільки аналогічне вони бачимо і у позиції щодо доходів позивача та долучених відомостях сплати позивачем податків, як ФОП. Зазначили, що факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Постанова ВС від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031 св21). Враховуючи викладене вище, просили відмовити у задоволенні позовної заяви про зменшення розміру аліментів повністю та стягнути з позивача [PERSON] (РНОКПП- [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП- [NUMBER] ) судові витрати у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень). 10.10.2023 через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Савелової Ю.М. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначила, що з викладеними запереченнями не погоджуються та заперечують, оскільки однієї із основних підстав для зменшення розміру аліментів є наявність у платника аліментів інших дітей. Як вже зазначалося в позовній заяві, при зверненні [PERSON] до суду із заявою про видачу судового наказу, остання свідомо не повідомила про наявність у позивача дитини від першого шлюбу, яка проживає з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. Дана обставина й фактична стала підставою, яка призвела до невірного визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги погіршення майнового стану, зокрема й через військову агресію, а також те, що не утриманні позивача перебуває малолітня дитина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , вважають за необхідне зменшити, змінити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом на утримання - [PERSON] , [INFO] з 1/4 на 1/6. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітніх дітей, слугуватиме принципу справедливості та буде таким яке не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та неповнолітніх дітей. Також зазначили, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Однак, жодного розрахунку та доказів, суду на момент звернення, з чого складається сума правової допомоги в 5000 гривень 00 копійок, не надано, як і до відзиву на позовну заяву не надано підтвердження, що такі витрати вже понесені відповідачем та такі грошові кошти сплачені останнім. В зв`язку з чим, позивач заявляє клопотання про не співмірність витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та, відповідне зменшення таких витрат. Просили, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів задовольнити в повному обсязі. Визнати витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами неспівмірними та зменшити такі витрати. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 07 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, в якій просила розгляд справи № 367/5272/23 проводити без її участі, просили позов задовольнити в повному обсязі та зменшення розмір аліментів. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 29 вересня 2022 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі. Встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] від 09.05.2023 звернуто стягнення з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу виданого 31.01.2023 Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.29-30). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що на момент винесення судового наказу Ірпінським міським судом Київської області не було враховано те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу, тобто він є батьком двох дітей від різних шлюбів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 квітня 2015 року виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] , народилась [INFO] , батьками якої зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.21) Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2021 року затверджено мирову угоду, укладену між позивачем за первісним позовом [PERSON] та відповідачем за первісним позовом - [PERSON] про визначення місця проживання дитини, згідно якої неповнолітня [PERSON] , [INFO] з моменту підписання сторонами мирової угоди і до 29 березня 2029 року визначається місце проживання її батька [PERSON] , [INFO] (а.с.22-28) Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже з урахуванням викладеного позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища, однак суду не надано жодного належного доказу щоб підтверджували обставини, викладені в позовній заяві. Доводи позивача щодо того, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі через те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу, оскільки матеріали справи не містять доказів про відсутність у нього доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі, з огляду на витрати, які він несе на іншу дитину, розмір яких також не підтверджений. Сам факт наявності іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, визначених на підставі рішення суду. Крім того, у відповідності до ст. 180 СК України, мати [PERSON] , також зобов`язана утримувати дитину - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в розмірі, визначеному на одну дитину, таким чином, суд не вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того судом враховано, що відповідач [PERSON] , перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, [PERSON] , [INFO] до досягненню ним трьох річного віку, та не може працювати, забезпечуючи потреби дитини в повній мірі. Батьки (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Згідно ч.1ст.180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Таким чином, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме, ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч.8ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Також, щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником відповідача надано копію договору про надання правової допомоги від 01 червня 2023 року укладеного між Адвокатом Андрієць О.Л. та [PERSON]., копію Додаткової угоди № 1 від 07 серпня 2023 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 червня 2023 року, копію Акту № 1 виконаних робіт від 10 листопада 2023 року по Договору про надання правової допомоги від 01 червня 2023 року та Додатковій угоді № 1 від 07 серпня 2023 року, з яких вбачається, що витрати на правову допомогу склали 5000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача у клопотанні про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу адвоката було зазначено про не співмірність витрат зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, пов`язаних зі справою, також зазначено, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в інших аналогічних справах, та просила зменшити такі витрати до 2 000,00грн. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 137, ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. На підставі ст.ст.180, 192 СК України та

Outcome: approved