Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

09.02.2022, адвокат Бадзелюк Петро Петрович, який діє від імені та в інтересах [PERSON] до пред`явлення позову, звернувся в суд із заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 10.02.2022, задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову до пред`явлення позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Двірник Інна Валентинівна, приватний нотаріус Мазуренко Сергій В`ячеславович про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу. Накладено заборону на вчинення дій щодо оформлення договору купівлі-продажу, міни, дарування та інше відчуження спірного майна - земельної ділянки, що розташована у селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області, з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, площею 3,0000 га, власником якої є [PERSON] (підстава набуття права власності - договір купівлі-продажу, укладений 18.10.2019, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та номер НОВ 356905 реєстр №746 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 49238096 від 18.10.2019, реєстраційний номер запису право власності 1940380221236) - до розгляду справи по суті. Накладено арешт на земельну ділянку, що розташована у селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, площею 3,0000 га, власником якої є [PERSON] (підстава набуття права власності - договір купівлі-продажу укладений 18.10.2019, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та номер НОВ 356905 реєстр №746 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 49238096 від 18.10.2019, реєстраційний номер запису право власності 1940380221236) - до розгляду справи по суті. 22.02.2022, адвокат [PERSON] , який діє, як представник за угодою від імені та в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу. Позовні вимоги мотивує тим,що 08 серпня 2005 року, [PERSON] (далі за текстом Позивач), було придбано за договором купівлі-продажу об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області. Земельна ділянка площею 36000 (тридцять шість тисяч) кв.м. має наступні кадастрові номери: 2123683001:02:002:0001 та 2123683001:02:003:0001. На підставі вказаного договору купівлі-продажу, Позивачем було проведено реєстрацію та виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЗК №035780 від 23 листопада 2005 року на ім`я [PERSON] 18.12.2021, маючи намір відчужити вказане майно, було замовлено інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, де Позивачем було з`ясовано, що починаючи із 18.10.2019, частина майна, а саме земля з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, площею 3000 га. належить іншій особі - [PERSON] (далі за текстом Відповідач1). З наявної в реєстрі речових прав сканованої копії договору вбачається, що Відповідач1 - [PERSON] (покупець) на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2019, укладеного з представником [PERSON] . Відповідачем 2 - (який діяв на підставі довіреності), посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. зареєструвала право власності на земельну ділянку, площею 3000 га. Спірний договір від імені Позивача було підписано представником за довіреністю [PERSON] від 19.08.2019, що посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І. В. за реєстровим №1820. Вказані у позові нотаріуси та відповідачі по справі позивачу невідомі, жодної довіреності чи угоди щодо купівлі-продажу ним не підписувалось. Про існування такого договору, йому не було відомо. Ним не було зроблено жодних дій, які б підтверджували намір щодо відчуження вказаного майна. Крім того, на спірній земельній ділянці знаходиться його майно - об`єкт незавершеного будівництва. Також, вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності, а сам продлаж вчинено з грубим порушенням - без згоди дружини. В день посвідчення довіреності позивач фізично перебував в м. Києві. З виписки про рух грошових коштів вбачається, що на момент посвідчення спірної довіреності в м. Дніпро, позивач перебував у магазинах м. Києва, здійснюючи оплату товарів. На підставі наведеного, просив позов задовольнити. Визнати недійсною довіреність від 19.08.2019, що посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І.В. за реєстровим №1820, на підставі якої [PERSON] уповноважив Відповідача 2, [PERSON] розпоряджатися (в тому числі продати) за ціну та на умовах за його розсудом належну довірителеві земельну ділянку в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001 площею 3000 га. Визнати недійсним договір купівлі-продажу землі в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001 площею 3000 га., укладений 18.10.2019 між [PERSON] (який діяв на підставі довіреності) та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та номер: НОВ 356905 реєстр №746, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49238096 від 18.10.2019, реєстраційний номер запису про право власності: 1940380221236. Стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 22.03.2022 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 18.04.2022. Надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у справі: приватного нотаріуса Двірник Інну Валентинівну, місцезнаходження: [ADDRESS] ; приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Мазуренка Сергія В`ячеславовича, місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, буд.6, прим.14, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 18.04.2022 задоволено клопотання представника позивача, адвоката Бадзелюка П.П. про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Двірник Інни Валентинівни, місцезнаходження: [ADDRESS] , другий примірник (оригінал) довіреності від 19.08.2019 та всі наявні копії документів пов`язаних з її посвідченням та реєстрацією (копії паспорту, ідентифікаційного коду, витяги, за наявності згода подружжя, тощо), що посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстровим №1820, якою уповноважено [PERSON] розпоряджатися (в тому числі продати) за ціну та на умовах за його розсудом належну довірителеві земельну ділянку в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області, з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, площею 3,000 га. Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Мазуренко Сергія В`ячеславовича, місцезнаходження: [ADDRESS] , копію договору, а також матеріали нотаріальної справи за договором купівлі-продажу землі в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, площею 3,000 га, укладений 18.10.2019, серія та номер: НОВ 356905, реєстр №746, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49238096 від 18.10.2019, реєстраційний номер запису про право власності: 1940380221236. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 31 травня 2022 року. 24.05.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, І.В. Двірник, виконано ухвалу суду про витребування доказів. 15.06.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Мазуренко Сергієм В`ячеславовичем надіслано до суду докази витребувані ухвалою суду від 18.04.2022. 17.06.2022 представником приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON] , адвокатом Шкляруком Денисом Сергійовичем надіслано письмові пояснення по справі. В письмових поясненнях вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необгрунтованими і такими, у задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі зважаючи на наступні обставини. Так, у жовтні 2019 року до нотаріальної контори, яка є робочим місцем приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренка С.В., за адресою: м. Дніпро, пр. Пушкіна, 6, прим.14, завітали сторони: Леоненко Сергій Миколайович, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, як представник позивача [PERSON] , та відповідачка [PERSON] .и Особисто [PERSON] повідомив, що його довіритель - [PERSON] бажає продати зареєстровану за ним на праві приватної власності земельну ділянку, з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, площею 3,000 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Кваси, на користь відповідачки [PERSON] . При цьому, [PERSON] також повідомив [PERSON] , як нотаріуса, що дружина [PERSON] - [PERSON] не заперечує проти вчинення зазначеного правочину, та про надання своєї письмової згоди склала письмову заяву, яка була посвідчена 17.10.2019 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С. за реєстровим №1267. Після цього, на підставі пред`явлених паспортів громадян України нотаріусом Мазуренко С.В. були встановлені особи [PERSON] , відповідачки [PERSON] . Жодних сумнівів щодо особи громадян, які звернулися до нотаріальної контори у нотаріуса не виникло. Так само, була проведена перевірка щодо оригіналу довіреності, яку надав представник [PERSON] - [PERSON] , а саме довіреності посвідченої 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інною Валентинівною за реєстровим №1820. Жодних ознак фіктивності, означена довіреність у собі не містила. Особу [PERSON] було встановлено відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про нотаріат», а також перевірено його дієздатність та обсяг наданих йому повноважень. Далі, у відповідності до положень Глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій (далі Порядок), нотаріусом було визначено обсяг цивільної дієздатності вказаних фізичних осіб, які брали участь у правочинах. Будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності у не виникло. Особисто представником продавця [PERSON] - [PERSON] були надані усі оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 3,0000 га з кадастровим № 2123683001:02:003:0001, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Кваси. При перевірці оригіналів правовстановлюючих документів у нотаріуса не виникло жодних сумнівів щодо їхньої невідповідності або фіктивності. Інформація, що містилася у правовстановлюючих документах була повністю перевірена. Дружиною позивача [PERSON] , у відповідності до положень ч.3 ст.65 Сімейного кодексу України та п.п 4.1, 4.2, п.4 Глави 1 Порядку у встановленому порядку та за встановленою формою було надано письмову згоду (у формі письмової заяви) на укладання позивачем саме договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. В цілому, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріусом у відповідності до глави 13 Порядку встановлено не було. За вимогами глави 6 Порядку нотаріусом було виконано обов`язок щодо встановлення дійсних намірів кожної із сторін щодо вчинення правочину - договору купівлі-продажу земельної ділянки, за посвідченням якого вони звернулися до нотаріальної контори, усім учасникам правочину було роз`яснено умови і зміст такого правочину і встановлено відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Нотаріус пересвідчився, що позивач в особі свого представника та відповідачка мають дійсні наміри (позивач - продати), а відповідачка (купити) земельну ділянку, та сторони однаково розуміють значення, умови правочину та їхні правові наслідки для кожного із них. При цьому, у присутності нотаріуса жодного впливу на волевиявлення як продавця, так і покупця не здійснювалося. Жодних дій з боку покупця на адресу продавця, які б могли свідчити про недобросовісність дій першого помічено не було. Продавцю були чітко роз`яснені умови та зміст правочину - договору купівлі-продажу та саме за посвідченням зазначеного правочину позивач в особі свого представника та інші учасники звернулися до нотаріальної контори. Жодних сумнівів у тому, що позивач в особі представника помилявся щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, у нотаріуса не виникло. Оскільки предметом оспорюваного договору купівлі-продажу була земельна ділянка, нотаріусом у відповідності до п.п.2.1, п.2 Глави 2 Порядку було перевірено і встановлено відсутність заборони відчуження або арешту майна чи його частини. Усі складені примірники договору були підписані учасниками правочину, та на кожному з них було вчинено посвідчувальний напис. Після посвідчення правочину, у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було проведено державну реєстрацію речового права покупця на придбане нею нерухоме майно. Інші доводи, викладені у позові [PERSON] жодним чином не заслуговують на увагу, оскільки не кореспондуються із вимогами ст.203, 215, 230 ЦК України та не можуть слугувати підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. Підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки позивач зазначає про те, що жодної довіреності від 19.08.2019 року він на ім`я [PERSON] не видавав. Доводи позивача у цій частині також не заслуговують на увагу оскільки довіреність від імені позивача була посвідчена 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інною Валентинівною за реєстровим №1820. Відомості про цей правочин містилися у Єдиному реєстрі довіреностей, а бланк довіреності серії ННО № 10608 був перевірений в порядку перевірки спеціального бланка нотаріального документа у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів. За наслідком перевірки цей документ жодних сумнівів щодо його дійсності та достовірності не викликав. Щодо доводів позивача про те, що його дружина не надавала письмової згоди на продаж земельної ділянки, то такі доводи також не заслуговують на увагу, оскільки дружиною позивача [PERSON] - [PERSON] , у відповідності до положень ч.3 ст.65 Сімейного кодексу України та п.п. 4.1, 4.2, п. 4 Глави 1 Порядку у встановленому порядку та за встановленою формою було надано письмову згоду на укладання позивачем саме договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Така згода у формі заяви була посвідчена 17.10.2019 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С. за реєстровим №1267. Бланк серії НОА №637087, на якому була виготовлена заява дружини позивача був перевірений в порядку перевірки спеціального бланка нотаріального документа у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів. Після посвідчення договору та проведення державної реєстрації учасники правочину полишили приміщення нотаріальної контори. Окремо вважає необхідним зазначити, що позивачем у позові помилково не вказано у якості відповідачки його дружину, яка 17.10.2019 надавала письмову згоду на продаж її чоловіком спірної земельної ділянки. Натомість, у випадку задоволення позову та набрання рішенням законної сили, таке рішення вплине на її права та обов`язки щодо спірної земельної ділянки, так як у спірного майна відновиться статус майна, що перебуває у спільній сумісній власності. Зважаючи на всі викладені у даних письмових поясненнях обставини у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. 11.07.2022 представником позивача, адвокатом Бадзелюком Петром Петровичем надіслано клопотання про призначення експертизи. 23.09.2022 представник відповідача [PERSON] , адвокат Тричинець Н.П. подала через канцелярію суду клопотання, в якому просила залучити до участі у розгляді справи [PERSON] , в якості третьої сторони без самостійних на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 23.09.2022 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: Чи було виконано у графі "ПІДПИС" підпис на примірнику довіреності від 19.08.2019 за реєстровим №1820, власноруч громадянином [PERSON] , чи іншою особою? Чи виконано написання ПІБ у графі "ПІДПИС" [PERSON] на примірнику довіреності від 19.08.2019 за реєстровим №1820, власноруч громадянином [PERSON] чи іншою особою? На період призначення експертизи провадження у справі зупинено. 18.11.2022 до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи. Ухвалою суду від 28.11.2022 поновлено провадження у справі. 03.01.2023, представник позивача, адвокат Телегазій В.І., надіслав до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проведення якої просив доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України за адресою: 02000, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 5. На вирішення експертизи поставити наступні питання. Чи було виконано у графі "ПІДПИС" підпис на примірнику довіреності від 19.08.2019 за реєстровим №1820, власноруч громадянином [PERSON] , чи іншою особою? Чи виконано написання ПІБ у графі "ПІДПИС" [PERSON] на примірнику довіреності від 19.08.2019 за реєстровим №1820, власноруч громадянином [PERSON] чи іншою особою? Клопотання мотивує тим, що предметом справи є визнання довіреності та договору недійсними, а доводи позивача грунтуються на тому, що вказану довіреність він особисто не підписував, підпис зроблено іншою особою, тому для з`ясування даної обставини необхідні спеціальні знання у сфері ідентифікації виконання рукописного тексту. Ухвалою суду від 16 січня 2023 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експертизи поставити наступні питання: Чи було виконано у графі "ПІДПИС" підпис на примірнику довіреності від 19.08.2019 за реєстровим №1820, власноруч громадянином [PERSON] , чи іншою особою? Чи виконано написання ПІБ у графі "ПІДПИС" [PERSON] на примірнику довіреності від 19.08.2019 за реєстровим №1820, власноруч громадянином [PERSON] чи іншою особою? Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На час призначення судом експертизи, провадження у справі зупинено. 16.03.2023 до суду надійшов висновок експерта від 07.03.2023 за №СЕ-19/111-23/7202-ПЧ. Ухвалою суду від 24.03.2023 поновлено провадження у справі. 22.03.2023, представник позивача, адвокат Бадзелюк Петро Петрович надіслав через систему "Електронний суд" заяву про збільшення позовних вимог в частині витребування майна із чужого незаконного володіння. У заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги, визначені в позовній заяві від 18.02.2022 підтримує у повному обсязі. З метою належного захисту прав позивача, вважає за потрібне збільшити позовні вимоги по справі, доповнивши, позов вимогою щодо витребування майна із чужого незаконного володіння, виходячи із наступного. Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Правочини мають вчинятися належною особою правочину за умови вільної та повної волі їх учасників. Воля сторін в правочині повинна бути вільним волевиявленням. У разі підміни волі сторони правочину на волю сторонньої особи, укладення правочину без внутрішньої волі та волевиявлення особи на вчинення правочину, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. Враховуючи, висновок почеркознавчої судової експертизи, що підпис та напис ПІБ в оспорюваній довіреності виконаний не позивачем, а іншою особою, тобто позивач не уповноважував Відповідача - 2 [PERSON] на укладення правочину відчуження спірної земельної ділянки, можна дійти висновку, що як оспорювана довіреність так і оспорюваний договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки вчинені за відсутності волевиявлення позивача на їх вчинення, тобто із недодержання в момент їх вчинення вимог ч.3 ст.203 ЦК Украї , у зв`язку з чим наявні підстави, передбачені ч.1 ст.215 ЦК України, для визнання вказаних правочинів недійсними. Також, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014, провадження № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, можливе шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст.ст. 387 та 388 ЦК України. Цей висновок також підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №199/8324/19 орієнтує суди нижчих ланок на те, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту такого права може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права. На підставі наведженого, просив прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог. Визнати недійсною довіреність від 19.08.2019 року, що посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І.В. за реєстровим №1820, на підставі якої [PERSON] уповноважив Відповідача 2 [PERSON] розпоряджатися (в тому числі продати) за ціну та на умовах за його розсудом належну довірителеві земельну ділянку в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001 площею 3000 Га. Визнати недійсним договір купівлі-продажу землі в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001 площею 3000 Га., укладений 18.10.2019 між [PERSON] (який діяв на підставі довіреності) та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та номер: НОВ 356905 реєстр №746, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49238096 від 18.10.2019, реєстраційний номер запису про право власності: 1940380221236. Витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] Адреса: [ADDRESS] ) земельну ділянку в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001 площею 3000 Га, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., серія та номер: НОВ 356905 реєстр №746, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49238096 від 18.10.2019, реєстраційний номер запису про право власності: 1940380221236. Стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 24.05.2023 залучено до участі у розгляді справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] . Крім того, у підготовчому засіданні 24.05.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача, адвоката Бадзелюка Петра Петровича про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 20.09.2023 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Телегазій В.І. у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у заяві про збільшення позовних вимог. На задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Тричинець Н.П. 05.02.2024 надіслала до суду електронною поштою письмові дебати, в яких позовні вимоги не визнає, вважає позов необгрунтованим, а способи захисту обрані позивачем такими, що суперечать вимогам закону та порушують права відповідача з огляду на наступне. Вважає, що позовні вимоги, про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу з підстав, нібито, непідписання таких позивачем, не підлягають задоволенню, оскільки є неналежним способом захисту у відповідності до ст.215 ЦПК України. Щодо вимоги про витребування майна, вважає, що така не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 18.10.2019, [PERSON] , придбала земельну ділянку, площею 3,0000 га з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, розташовану за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Кваси, з цільовим призначенням - для будівлі та обслуговування туристично-оздоровчого комплексу, що підтверджується договором купівлі-продажу, заресстрований приватиим нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. під №746. Попереднім власником придбаної відповідачем земельної ділянки був [PERSON] , 1958 р.н., реестраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Від імені власника під час укладення відповідного договору діяв його представник - [PERSON] , 1981 р.н., реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Повноваження представника власника [PERSON] підтверджував довіреністю, зареєстрованою в реєстрі приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Двірник Інною Валентинівною під номером 1820 від 19.08.2019. Під час укладення правочину [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , крім вищезазначеної довіреності, подав нотаріусу: оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №035780, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під № 0805070800116 від 23.11.2005; заяву дружини власника земельної ділянки - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] , виданий 25.10.2003, Солонянським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, код [NUMBER] ) про те, що вона надає згоду своєму чоловіку - [PERSON] на продаж та на укладання договору купівлі продажу вищевказаної земельної ділянки. Відповідна заява 17.10.2019 нотаріально посвідчена Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С. та зареєстрована в реєстрі під №1267. Вартість земельної ділянки відповідно до п.3 Договору склала 301000 (триста одну тисячу) гривень 00 копійок, які вона сплатила в безготівковому порядку, що підтверджується заявою сторін від 18.10.2019. Того ж дня, на підставі укладеного договору купівлі - продажу, приватним нотаріусом Мазуренко С.В. внесено запис до реєстру прав про реєстрацію права власності відповідачки на вищевказану земельну ділянку, що підтверджується витягом №185310251 від 18.10.2019. З моменту державної реєстрації відповідачкою свого права власності і до сьогоднішнього дня остання добросовісно та відкрито користувалась своєю земельною ділянкою, не відчужувала її третім особам та не передавала нікому її у користуування чи володіння. Лише, у липні 2022 року відповідачці стало відомо, що у Рахівському районному суді Закарпатської області розглядається цивільна справа під №305/262/22 за позовом [PERSON] до неї, [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог Приватного нотаріуса Двірник Інни Валентинівни та Приватного нотаріуса Мазуренко Сергія В`ячеславовича про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки. Підставами свого позову [PERSON] вказує на те, що він не надавав жодних довіреностей [PERSON] та не мав наміру відчужувати вищевказану земельну ділянку. Враховуючи вищенаведене, відповідачка звернулась із заявою про злочин до органів поліції. На підставі відповідного звернення, ще 05.09.2022 року в СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №12022041680000589 за ч.2 ст.190 КК України, де [PERSON] надано статус потерпілої, що підтверджується витягом з ЄРДР та повідомленням потерпілому від 05.09.2022. Таким чином, [PERSON] , придбавши за оплатним правочином земельну ділянку (оплативши продавцю 301000 тисячу гривень), укладеним з дотриманням всіх вимог закону щодо нотаріального посвідчення, пройшовши державну реєстрацію права власності є добросовісним набувачем. Разом з тим, позивач майже 3 роки ніби не бачив, що спірна ділянка вибула з його власності, «не знає» звідки у [PERSON] були оригінали правовстановлюючих документів на його земельну ділянку, які були подані нотаріусу під час укладення спірного договору, в тому числі, і нотаріально посвідчену згоду його дружини (що не оспорюється у справі). Також, позивач до органів досудового розслідування із заявами про злочин не звертався для встановлення обставин вибуття з його власності його земельної ділянки, а вирішив обмежитись захистом своїх порушених прав шляхом витребування земельної ділянки у добросовісного набувача. Вважає, що витребування спірної земельної ділянки у добросовісного позивача є неправильно обраним способом захисту, оскільки такий порушує права відповідачки, покладаючи на неї, як добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Враховуючи вищенаведене, вважає, що вимога позивача про витребування майна від добросовісного набувача без встановлення вини осіб; які протиправно порушили його право власності не відповідатиме принципу «справедливого балансу», є неприйнятним та покладає на відповідачку (яка не порушувала прав позивача) індивідуальний та надмірний тягар, що є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного, просила приєднати до справи письмові дебати та врахувати їх під час прийняття рішення. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог Приватного нотаріуса Двірник Інни Валентинівни та Приватного нотаріуса Мазуренко Сергія В`ячеславовича, [PERSON] про визнання недійсним довіреності, договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з незаконного володіння - відмовити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання, повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачами у встановлений судом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Двірник Інна Валентинівна, у судове засідання не з`явилася. 24.05.2022 надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Мазуренко Сергій В`ячеславович усудове засідання не з`явився. 16.06.2023, надіслав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник третьої особи, адвокат Телегазій В.І. 23.06.2023 надіслав до суду клопотаня про приєднання до матеріалів справи нотаріально-посвідчені заяви його клієнтки від 31 травня 2023 року, в яких [PERSON] вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, гр. [PERSON] зазначила, що не давала згоду на відчуження, продаж спірної земельної ділянки. Просила розгляд справи проводити без її участі за наявними у матеріалах справи доказами. Суду довіряє. Відводів не має. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відпоіфдно до паспорта горомадянина України, серії [NUMBER] виданого 23 липня 1998 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві, позивач, [PERSON] , [INFO] народився в м. Знам`янка Кіровоградської області та з 17.07.1990 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно картки фізичної особи - платника податків, виданої 10.11.2004 ДПІ у Святошинському районі. м. Києва, позивач [PERSON] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] . У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.1982, громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Знам`янка, Кіровоградської області, уклав шлюб з громадянкою України, [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 18 серпня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Пріц О.І., зареєстрованого в реєсті за №1869, позивач, [PERSON] купив у громадянина [PERSON] , належне йому на праві приватної власності незавершене будівництво в селі Кваси, Рахівського району, Закарпатської області та належну до нього земельну ділянку площею 36000 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування туристиччно-оздоровчого комплексу, яка має наступні кадастрові номери: 2123683001:02:002:0001 та 2123683001:02:003:0001. На підставі вказаного договору купівлі-продажу, позивачем було проведено реєстрацію та виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЗК №035780 від 23 листопада 2005 року на ім`я [PERSON] . Також судом встановлено, що 19 серпня 2019 року, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інною Валентинівною посвідчено довіреність, зареєстровану в реєстрі за №1820, згідно умов якої [PERSON] уповноважив відповідача [PERSON] , [INFO] представляти його інтереси у відповідних органах, з питань пов`язаних користуванням та розпорядженням (з правом здійснення продажу, обміну, здачі в оренду тощо) на умовах за розсудом уповноваженої особи земельною ділянкою площею 3,6000 га, розташованою за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, село Кваси, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування туристиччно-оздоровчого комплексу з кадастровим номером: 2123683001:02:003:0001. 18 жовтня 2019 року між [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інною Валентинівною від 19.08.2019 за реєстровим №1820 діє [PERSON] , [INFO] , як "Продавець" та [PERSON] , як "Покупцем", було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, за яким Продавець, (у особі представника) передав у власність Покупцеві земельну ділянку площею 3,0000 га, розташовану за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, село Кваси, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування туристиччно-оздоровчого комплексу з кадастровим номером: 2123683001:02:003:0001, а Покупець прийняв вказану земельну ділянку і сплатив за неї грошову суму в розмірі 301000 гривень. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В. від 18.10.2019 та зареєстрований в реєстрі за №746. Позивач [PERSON] у позовній заяві посилається, що він не підписував жодної довіреності щодо уповноваженння відповідача [PERSON] представляти його інтереси у відповідних органах з правом здійснення продажу земельної ділянки з кадастровим номером: 2123683001:02:003:0001. Згідно ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, за своєю правовою природою представництво за довіреністю є правовідношенням, за яким особа уповноважується вчинити правочини від імені та в інтересах довірителя. Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки лише для особи, яку він представляє. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.43 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема: вчинення такої дії суперечить законодавству України; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи. Судом встановлено, що при посвідченні оспорюваної довіреності приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інною Валентинівною особу довірителя було встановлено за паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 17 травня 2004 року Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві та карткою фізичної особи платника податків просвоєння виданою 09.09.2003 ДПІ у Шевченківському районі м. Київ. Поряд з цим, судом встановлено, що фотографія особи у паспорті, який був пред`явлений приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І.В. для встановлення особи, з метою посвідчення довіреності не має жодного відношення до позивача, [PERSON] . З вказаного паспорту вбачається, що [PERSON] , [INFO] народився в смт Знаменівка, натомість позивач [PERSON] , [INFO] народився в м. Знам`янка Кіровоградської області. З метою встановлення, чи було підписано довіреність від 19.08.2019 за реєстровим №1820, власноруч позивачем [PERSON] , чи іншою особою, ухвалою суду від 16 січня 2023 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта від 07.03.2023 за №СЕ-19/111-23/7202-ПЧ, підпис від імені [PERSON] у графі "ПІДПИС" на примірнику довіреності від 19.08.2019 за реєстровим №1820 виконано не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. У статті 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ч.ч. 1-3,5,6 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом встановлено, що під час посвідчення довіреності приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інною Валентинівною від 19.08.2019 за реєстровим №1820 волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі, оскільки позивач не підписував вказану довіреність. Згідно вимог ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Згідно ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. На підставі наведеного, суд констатує, що порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини (статті 229-233 ЦК України). Правочини мають вчинятися належною особою правочину за умови вільної та повної волі їх учасників. Воля сторін в правочині повинна бути вільним волевиявленням. У разі підміни волі сторони правочину на волю сторонньої особи, укладення правочину без внутрішньої волі та волевиявлення особи на вчинення правочину, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. Враховуючи, висновок почеркознавчої судової експертизи, що підпис та напис ПІБ в оспорюваній довіреності виконаний не позивачем [PERSON] , а іншою особою, тобто позивач не уповноважував відповідача, [PERSON] на укладення правочину відчуження спірної земельної ділянки, суд приходить до висновку, що оспорювана довіреність за відсутності волевиявлення позивача на її вчинення, посвідчена 19.08.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інною Валентинівною за реєстровим №1820, підлягає визнанню судом недійсною. У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 3 сттатті 65 СК України передбачено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 23.06.2023, дружина позивача, [PERSON] подала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначила, що вона не давала згоду на відчуження, продаж спірної земельної ділянки. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одним із загальних принципів цивільного судочинства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.ст. 6 та 627 ЦК України. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 1 Протоколу № 1 (1952) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.317 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частинами першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Враховуючи ту обставину, що довіреність посвідчена 19.08.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інною Валентинівною за реєстровим №1820 видана на ім`я відповідача [PERSON] є недійсною, договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений 18.10.2019 між [PERSON] (який діяв на підставі недійсної довіреності) та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., підлягає визнанню судом недійсним. Що стосується позовної вимоги про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] оспорюваної земельної ділянки, суд, вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Зідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У пунктах 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зазначено наступне: "якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майно". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року в справі № 522/14900/19 (провадження № 61-10361св22) вказано, що: «можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та його представники не довели належними та допустимими доказами, факт незаконного заволодінння відповідачкою [PERSON] , земельної ділянки, площею 3,0000 га, розташованої за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, село Кваси, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування туристиччно-оздоровчого комплексу з кадастровим номером: 2123683001:02:003:0001. Як уже зазначалося вище, судом встановлено, що 18.10.2019, [PERSON] , придбала земельну ділянку, площею 3,0000 га з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, розташовану за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Кваси, з цільовим призначенням - для будівлі та обслуговування туристично-оздоровчого комплексу, на підставі договору купівлі-продажу, зарестрованого приватиим нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. під №746. Від імені власника, [PERSON] , під час укладення відповідного договору, діяв його представник - [PERSON] , 1981 р.н., реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Повноваження представника власника [PERSON] підтверджував довіреністю, зареєстрованою в реєстрі приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Двірник Інною Валентинівною під номером 1820 від 19.08.2019. Під час укладення правочину [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , крім вищезазначеної довіреності, подав нотаріусу: оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №035780, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під № 0805070800116 від 23.11.2005; заяву дружини власника земельної ділянки - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] , виданий 25.10.2003, Солонянським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, код [NUMBER] ) про те, що вона надає згоду своєму чоловіку - [PERSON] на продаж та на укладання договору купівлі продажу вищевказаної земельної ділянки. Відповідна заява 17.10.2019 нотаріально посвідчена Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С. та зареєстрована в реєстрі під №1267. Вартість земельної ділянки відповідно до п.3 Договору склала 301000 (триста одну тисячу) гривень 00 копійок, які відповідачка сплатила в безготівковому порядку, що підтверджується заявою сторін від 18.10.2019. Того ж дня, на підставі укладеного договору купівлі - продажу, приватним нотаріусом Мазуренко С.В. внесено запис до реєстру прав про реєстрацію права власності відповідачки на вищевказану земельну ділянку, що підтверджується витягом №185310251 від 18.10.2019. З моменту державної реєстрації відповідачкою свого права власності і до сьогоднішнього дня остання добросовісно та відкрито користувалась своєю земельною ділянкою, не відчужувала її третім особам та не передавала нікому її у користування чи володіння. З листа старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, Діани Лєшан від 27.07.2023 за №2/7285, вбачається, що у провадженні ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №12022041680000589, внесене до ЄРДР 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.09.2022 до ЧЧ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від гр. [PERSON] про те, що 18.10.2018 невстановлені особи здійснили шахрайські дії щодо земельної ділянки, площею 3,000 га з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, розташованої за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Кваси, чим завдали значної шкоди потерпілій. Позивачем та його представниками не доведено, що оспорюваний правочин, вчинено внаслідок зловмисної домовленості між відповідачами [PERSON] та [PERSON] . На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач, [PERSON] , придбавши за оплатним правочином земельну ділянку (оплативши продавцю 301000 тисячу гривень), укладеним з дотриманням всіх вимог закону щодо нотаріального посвідчення, пройшовши державну реєстрацію права власності є добросовісним набувачем майна - земельної ділянки, площею 3,000 га з кадастровим номером 2123683001:02:003:0001, розташованої за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с. Кваси. Згідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У збільшених позовних вимогах, представник позивача, [PERSON] , просить витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку, саме, в порядку ст.387 ЦК України. Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем та його представниками в цій частині позовних вимог невірно обрано спосіб захисту порушеного праваю Касаційний цивільний суд Верховного суду у Постанові від 15.03.2023 у справі №725/1824/20 прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересуспозивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, прийшов до висновку про часткове задоволення позову. У відповідності до ч.7 ст.158 ЦПК України, у зв`язку із ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 10.02.2022 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів: [PERSON] та [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути, порівну, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial