Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

03.10.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 07.11.2023 та 24.11.2023 - зі зміненими позовними заявами, до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, з наступними вимогами: встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на 1/6 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві спільної часткової власності (в рівних частках кожному із співвласників) у розмірі вказаної частки померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1995, виданого Дослідним господарством "Борки" 25.10.1995, зареєстрованого в Зміївському МДПТІ 25.10.1995, книга запису реєстру № 3-221, яку [PERSON] фактично прийняла у спадщину після смерті своєї матері (бабусі позивача) [PERSON] . На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , була матір`ю позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] , його мати [PERSON] , його баба [PERSON] , його син [PERSON] та його дружина [PERSON] набули право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1995, довідкою КП "Зміївське БТІЗМА" від 28.08.2023. Баба позивача [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] належна їй частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, була успадкована її дочкою (матір`ю позивача) [PERSON] , оскільки вона постійно проживала та була зареєстрована разом з [PERSON] на день її смерті. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги майна своєї матері [PERSON] , прийняв спадщину, у тому числі і ту, що [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері (баби позивача) [PERSON] , що складається з 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Водночас, позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право на спадщину на вказану частку квартири, оскільки у нього відсутні документи на підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Так, після смерті [PERSON] він звернувся з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т. В., після чого було заведено спадкову справу № 117/2019. Постановою державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 22.09.2023 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , у зв`язку з тим, що не надані документи, які підтверджують факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] як матері та дочки. Сама постанова мотивована розбіжністю у прізвищі його матері до реєстрації шлюбу - [PERSON] , та прізвищем баби після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Таким чином, зважаючи на відмову нотаріуса в оформленні права власності на спадщину звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав з позовною заявою. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2023 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 31.10.2023. 19.10.2023, 08.11.2023, 04.12.2023 представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами справи. 31.10.2023 під час підготовчого засідання відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, відкладено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2023 витребувано від Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Витяг з Єдиного державного реєстру актів цивільного стану про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] ; Витяг з Єдиного державного реєстру актів цивільного стану про укладення/реєстрацію шлюбу [PERSON] , яка померла [INFO] , а також відомості про її прізвище до та після реєстрації шлюбу. 31.10.2023 від позивача [PERSON] надійшла заява про виклик свідків. 01.11.2023 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів від Зміївської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської області. 07.11.2023 представник позивача Біленко О. О., в інтересах [PERSON] , подав змінену позовну заяву до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області. 15.11.2023 від Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов до суду запис про смерть № 54 від 22.07.1996, Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.11.2023 витребувано від Зміївської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської області копії матеріалів спадкових справ, відкритих після померлої [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . 24.11.2023 представник позивача [PERSON] подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи доказів. 24.11.2023 представник позивача Біленко О. О., в інтересах [PERSON] , подав змінену позовну заяву до територіальної громади, в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області. 30.11.2023 від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла копія матеріалів спадкової справи, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] , а також повідомлено, що копію спадкової справи після померлої [PERSON] , не може бути надано, через її відсутність в нотаріальній конторі. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.12.2023 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023. 13.12.2023 розпочато розгляд справи по суті, після вступного слова представника позивача, дослідження письмових доказів, судове засідання відкладене за клопотанням представника позивача [PERSON] на 29.01.2024. 29.01.2024 під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірними є право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , до складу якої входить право власності на 1/6 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Для вирішення цього спору позивачеві необхідно встановити факт родинних відносин між його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] та бабою [PERSON] , яка померла [INFO] , як між дочкою та матір`ю. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Позивач [PERSON] надав копії паспорта громадянина України [NUMBER] , свідоцтва про народження [NUMBER] , свідоцтва про одруження [NUMBER] , свідоцтва про народження [NUMBER] , якими підтверджується, що мати позивача [PERSON] до шлюбу мала прізвище - " [PERSON] ", а 07.04.1958 уклала шлюб з [PERSON] (а. с. 6, 7). Згідно свідоцтву про смерть Серія [NUMBER] , виданому 27.12.2018 Виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років в с. Бірки Зміївського району району Харківської області (а. с. 8, 105). На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 жовтня 1995 року Дослідним господарством "Бірки", квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 9). Зазначені відомості також відображені в довідці КП "Зміївське БТІЗМА" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 28.08.2023 та технічному паспорті на квартиру (а. с. 9, 46-53). Після смерті [PERSON] . Зміївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 117/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56525676 від 14.06.2019 (а. с. 10). За життя [PERSON] склала заповіт 04.05.2018, який був посвідчений секретарем Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Згідно заповіту [PERSON] заповідала все своє майно своєму сину - [PERSON] , що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51936779 від 16.05.2018(а. с. 10 зворот, 108). Згідно відомостей довідки відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради № 671-С від 03.11.2023, станом на [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, станом на [INFO] , померла [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] (а. с. 40). Згідно акта про смерть № 54 від 22.07.1996, [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років в с. Бірки Зміївського району району Харківської області. Заявником у записі зазначено [PERSON] . Зазначені відомості також відображені у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00042193231від 08.11.2023 (а. с. 63, 64). Таким чином, померла [PERSON] була зареєстрована разом з померлою [PERSON] на день її смерті. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали в судовому засіданні про обставини, якими підтверджується, що [PERSON] мешкала разом зі своєю дочкою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . З постанови державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т. В. від 22.09.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , у зв`язку з тим, що не надані документи, що підтверджують факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] як "мати та доньки" (а. с. 11, 112). На підставі зазначених вище доводів позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , які не заперечувалися представником відповідача, що оцінені в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, належить дійти висновку про доведеність факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] , як між дочкою та матір`ю. Оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про право на спадщину за заповітом, позивач мав підстави звертатися з такою заявою у порядку позовного провадження. Встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, а підтвердити його іншим шляхом він не має можливості, тому вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача [PERSON] під час судового розгляду слідує, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР року дії щодо прийняття спадщини померлою [PERSON] вчинені у липні 1996 року, тому до спірних правовідносин в частині прийняття спадщини померлою [PERSON] після смерті матері [PERSON] належить застосовувати правила ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивачем надано докази того, що його померла мати [PERSON] проживала із спадкодавцем своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті та вступила у володіння спадковим майном після її смерті, тобто [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Отже, 1/6 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , входить до складу спадщини після померлої [PERSON] незалежно від того, чи отримала вона свідоцтво про право на спадщину. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.21 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину після померлої [PERSON] та звернувся до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі такого свідоцтва на спірну частку квартири йому було відмовлено з підстав, що зазначені вище. За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, представник відповідача - територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області проти позову не заперечувала, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі. Сторонами вирішено питання щодо розподілу судових витрат у добровільному порядку, тому з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved