Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини. Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із нею, однак батько дитини своєї згоди щодо проведення реєстрації місця проживання дитини не надає. За таких обставин просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із нею. Ухвалою суду від 17.11.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.12.2023 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області на орган опіки та піклування виконавчого комітету Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, який зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 30.01.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи у судовому засіданні вказала на доцільність задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 07.09.2022 (цивільна справа № 678/765/22), яке що набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 4-7). Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за цією адресою проживає, але не зареєстрований син - [PERSON] , [INFO] , який відвідує ліцей Уланівської сільської ради (а.с. 8-10, 12-13). Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51-53). 04.10.2023 позивач звернулася до Уланівської сільської ради із заявою про реєстрацію місця поживання малолітньої дитини - [PERSON] , проте у такій реєстрації відмовлено, оскільки не додано згоду батька дитини (копія на а.с. 11). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 55-56) рекомендовано визначити місце проживання дитини разом із матір`ю. Позиція суду Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, зокрема те, що малолітній [PERSON] з вересня 2022 року проживає разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] , відвідує місцевий навчальний заклад, а батько дитини проживає окремо від дитини, не надає згоди на реєстрацію сина за місцем проживання матері, визнає позовні вимоги, суд, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, що відповідатиме інтересам дитини. Щодо розподілу судових витрат між сторонами Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що позов підлягає задоволенню повністю, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат - судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 141,\~150,\~155,\~157,\~160,\~161 СК України,

Outcome: approved