Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 02.02.2023 року близько 12 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом по вул.Сінній, 4 в м. Полтаві при виїзді з дворової території не дав дорогу транспортному засобу Nissan X Trail під керуванням [PERSON] , скоїв з ним зіткнення, порушивши п.10.2. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Власником транспортного засобу Nissan X Trail, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2023 року у справі № 552/731/23 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль Nissan X Trail, державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим позивачу завдано матеріальної шкоди на загальну суму 131900 грн. 00 коп. Оскільки страховою компанією позивачу відшкодовано 31991 грн. 06 коп., невідшкодований залишок завданої шкоди становить 99908 грн. 94 коп. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 99908 грн. 94 коп., а також судові витрати з розгляду даної справи. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 02 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав. Будь-яких інших заяв або клопотань учасники справи суду не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, уповноваживши адвоката Оніпка Є.А. представляти його інтереси в суді. Представник позивача Оніпко Є.А. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Вважає, що заявлена до відшкодування позивачем сума є значно завищеною. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Nissan X Trail, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.4). 02 лютого 2023 року о 12 год. 00 хв. [PERSON] керував транспортним засобом та при виїзді з дворової території не дав дорогу транспортному засобу Nissan X Trail, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та скоїв з ним зіткнення. Постановою судді Київського районного суду м.Полтави від 16 березня 2023 року встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення вимог пункту 10.2 Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] . У зв`язку з цим [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.12). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому не підлягає доказуванню той факт, що 02 лютого 2023 року дорожньо-транспортна пригода по вул. Сінній, 4 у м.Полтаві за участю автомобіля Nissan X Trail, державний номерний знак [NUMBER] , сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав технічні пошкодження, що встановлено вказаною вище постановою судді Київського районного суду м.Полтави від 16 березня 2023 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Зокрема, передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 6 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», що підтверджується листом страхової компанії від 06 вересня 2023 року №09-02-17 з доданими доказами щодо нарахування розміру страхового відшкодування. Страховою компанією позивачу виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 31991 грн. 06 коп. з врахуванням франшизи у розмірі 2500 грн. Відповідно до статті 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). За змістом статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. За умовою частини першої, другої статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Судом встановлено, що страховою компанією згідно полісу №АТ 2079867 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 липня 2022 року позивачу здійснено страхове відшкодування з урахуванням зносу транспортного засобу. Тому невідшкодована сума збитку покладається на заподіювача шкоди. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20). Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. На підтвердження завданого йому розміру майнової шкоди позивач долучив до матеріалів справи рахунок на оплату №0000000220 від 17 лютого 2023 року, виданий ФОП [PERSON] , на загальну суму 131900,00 грн. (а.с. 11). Проте вказаний рахунок не містить інформації щодо автомобіля, на ремонт якого він виданий. Крім того, перелік запасних частин, які пошкоджені та потребують заміни згідно протоколу огляду транспортного засобу Nissan X Trail, державний номерний знак [NUMBER] , не відповідає переліку запасних частин згідно вказаного вище рахунку на оплату №0000000220 від 17 лютого 2023 року. Так, до рахунку на оплату включено запасні частини, пошкодження яких не зафіксовано протоколом огляду транспортного засобу, зокрема: протитуманної фари, розширювача арки колеса, бризковика переднього правого, направляючої бампера, горловини бачка, абсорбера бампера переднього. Інших доказів на підтвердження пошкодження внаслідок ДТП саме вказаних частин автомобіля, а також на підтвердження розміру завданої йому шкоди позивач до матеріалів справи не надав. Тому, вирішуючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд при визначенні розміру завданої позивачу шкоди керується даними ремонтної калькуляції №87349/23 від 23.02.2023, складеної страховиком, згідно якої вартість ремонту автомобіля Nissan X Trail, державний номерний знак [NUMBER] , без врахування зносу становить 76728,41 грн. Страховиком відшкодовано позивачу 31991,06 грн. Відповідно, невідшкодована сума становить 44737,35 грн. (76728,41 грн - 31991,06 грн). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 44737 грн. 35 коп. на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди. Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд встановив, що судові витрати позивача, докази на підтвердження яких додані до справи, складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., а всього 9073 грн. 60 коп. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позову в розмірі 45% від ціни позову, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4083 грн. 12 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього вимог. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 48820 грн. 47 коп.

Outcome: partial