Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог Служби у справах дітей Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2020 року за результатами розгляд справи № 161/20517/19 було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з матір`ю. Однак, незважаючи на той факт, що позивач проживає окремо від дитини, він має бажання спілкуватися з нею і надалі. Фактично з самого моменту розлучення між сторонами склалися непорозуміння щодо участі позивача у вихованні доньки. Проте, зважаючи на існуючі спірні відносини із відповідачкою, позивач не завжди має можливість реалізувати своє право на особисте спілкування з дитиною, у зв`язку з тим, що відповідачка створює штучні перешкоди стосовно неможливості вільного побачення та спілкування [PERSON] з донькою. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; ?визначити наступні [PERSON] наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: oпобачення з донькою за місцем навчання дитини та за місцем її проживання, перебування у денний час доби без визначення кількості побачень; oпроведення часу та проживання з батьком у вихідні, святкові та неробочі дні за згодою дитини; oспільний відпочинок та проживання з батьком двічі протягом року, по 14 календарних дні в період літніх та зимових канікул; oнеобмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного , поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та донькою; oу разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з дитиною або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; oпобачення та проведення часу з донькою в їх День народження з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; oнадання права проводити та забирати доньку з дому/школи/гуртків щодо особисто у будь - який день; ?зобов`язати [PERSON] за один день до дня зустрічі з донькою, надавати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі будь - який змін, негайно повідомляти про це в день зустрічі; ?зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про самопочуття, здоров`я та потреби доньки завчасно в день виникнення критичної ситуації; ?зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про всі додаткові витрати необхідні для розвитку, лікування та утримання дитини, з наданням підтверджуючих документів. Суд констатує, що відповідачкою [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідачка проти позову заперечила частково, та просила суд ухвалити рішення, яким визначити право батька на особисте спілкування з донькою кожної першої та третьої суботи місяця з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., у свято День народження дитини з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., спільне проведення відпочинку щоліта терміном до 7 календарних днів, за бажанням дитини. Так, у поданому відзиві на позовну заяву відповідачка вказує на те, що твердження позивача про те, що вона чинить перешкоди [PERSON] у побаченні та спілкуванні з дитиною є неправдивими та не відповідають дійсним обставинам справи, та спростовуються відповіддю поліції, органу опіки та піклування щодо відсутності звернень з приводу наявності перепон у спілкуванні батька з дитиною. З лютого 2022 року [PERSON] жодного разу не потурбувався про долю дитини [PERSON] , її безпеку та психічний стан, на протязі року не виходив на зв`язок, місцем його перебування позивачу невідоме. Після того, як розпочалося повномаштабне вторгнення РФ до України, [PERSON] на віть не запропонував приїхати до нього у м. Луцьк, яке є більш безпечним за м. Одесу. [PERSON] навіть не привітав доньку із Новим Роком у 2923 році, у 2022 році не привітав дитину з Днем народження, не подарував дитині жодного подарунку на вказані свята. В останнє позивач бачив дитину у січні 2022 року протягом двох днів, хоча зазначав дитині, що приїде на десять днів. Під час останнього спілкування з донькою [PERSON] пообіцяв дитині, що він буде до неї приїздити, дитина постійно чекала батька та весь час запитувала відповідачку, коли тато приїде. Однак, з [PERSON] з того часу до дитини, щоб провести з нею час, більше не приїжджав. А тому, відповідачка вважає, що твердження про те, що вона ніби то чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні та побаченні з донькою є надуманими і насправді жодного спору з даного приводу не має Суд констатує, що представником позивача [PERSON] було подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що оскільки у дитини не має ще наразі мобільного телефону [PERSON] неодноразово телефонував відповідачці для того, щоб поспілкуватися з дитиною. Однак, на даний момент не взмозі навіть у телефонному режимі або ж за допомогою інтернет - зв`язку поспілкуватися з донькою, так як відповідачка його заблокувала. Ще 09.11.2020 року органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації приймалося розпорядження № 701р «Про визначення способів участі батька [PERSON] , у вихованні малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] », яким визначалися способи участі батька, [PERSON] у вихованні дитини, однак, частково не врахувавши бажання позивача, зокрема, встановлювалися систематичні побачення батька з дитиною тричі на тиждень засобами телефонного зв`язку за домовленістю з матір`ю, в день народження дитини з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., два тижні влітку за місцем проживання батька. Проте, відповідачка зобов`язання службою у справах дітей не виконує та не виконувала. У зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 15.09.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позову заяву. Просив суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; ?визначити наступні [PERSON] наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: oпобачення з донькою за місцем навчання дитини та за місцем її проживання, перебування у денний час доби без визначення кількості побачень; oпроведення часу та проживання з батьком у вихідні, святкові та неробочі дні за згодою дитини; oспільний відпочинок та проживання з батьком двічі протягом року, по 14 календарних дні в період літніх та зимових канікул; oнеобмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного , поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та донькою; oу разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з дитиною або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; oпобачення та проведення часу з донькою в їх День народження з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; oнадання права проводити та забирати доньку з дому/школи/гуртків щодо особисто у будь - який день; ?зобов`язати [PERSON] за один день до дня зустрічі з донькою, надавати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі будь - який змін, негайно повідомляти про це в день зустрічі; ?зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про самопочуття, здоров`я та потреби доньки завчасно в день виникнення критичної ситуації; ?зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про всі додаткові витрати необхідні для розвитку, лікування та утримання дитини, з наданням підтверджуючих документів. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив частково. Пояснив, що [PERSON] жодним чином не чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з донькою. Натомість сам позивач не виявляє жодної зацікавленої до дитини. Зокрема, перед від`їздом позивача за кордон, відповідачкою за домовленістю із позивачем для дитини було спеціально створений акаунт у «Телеграм каналі» для вільного спілкування батька з дитиною. Однак, позивач жодного разу сам не передзвонив доньці щоб з нею поспілкуватися. У тому, представник відповідачки просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині усунення перешкод позивачу у спілкуванні з донькою [PERSON] , оскільки така вимога є безпідставною та не доведена жодним належним доказом. В той же час, представник відповідачки не заперечив проти задоволення позовної вимоги щодо визначення способу побачення [PERSON] з донькою в тій частині, яка визначена органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації у висновку від 10.07.2023 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради Тормоса Т. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд даної справи за відсутності представника третьої особи. Окрім того, представником третьої особи в рамках розгляду даної справи було надіслано до суду Висновок № 01-05-3/299вх від 10.07.2023 року про доцільність визначення способів участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Служби у справах дітей Одеської міської ради Негара О.В. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд даної справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України). Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської Області від 30.01.2020 року за результатами розгляду цивільної справи № 161/20517/19 було розірвано (а.с. 8 - 9). Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 16.08.2019 року). 27.12.2023 року [PERSON] уклала шлюб із гр. [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується доданою стороною відповідача до матеріалів справи копією Свідоцтва про шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 225). З`ясувавши позиції учасників справи, а саме твердження представника позивача та представника відповідача, викладених у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, дослідивши аргументи сторін, викладені у судовому засіданні, та надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі. І. Висновок суду щодо позовної вимоги щодо усунення перешкод у вихованні та спілкування позивача з дитиною. Суд зазначає, що спір між сторонами щодо визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , раніше вирішувався органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. Так, Суворовською районною адміністрацією 09.11.2020 року було прийнято Розпорядження № 701р «Про визнання способів участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] », яким позивачу були визначені способи участі у вихованні доньки шляхом систематичних побачень наступним чином: тричі на тиждень засобами телефонного зв`язку за домовленістю з матір`ю; в День Народження дитини з 10.00 год. по 15.00 год.; два тижні влітку за місцем проживання батька. За приписами ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Обгрунтовуючи позовну вимогу в цій частині [PERSON] вказує на те, що зважаючи на існуючі спірні відносини із відповідачкою, позивач не завжди має можливість реалізувати своє право на особисте спілкування з дитиною, у зв`язку з тим, що відповідачка створює штучні перешкоди стосовно неможливості вільного побачення та спілкування [PERSON] з донькою. Натомість представник відповідачки в судовому засіданні категорично заперечив проти вказаної обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 6 ст. 80 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, на виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2023 року про витребування доказів Центром обробки спеціальної інформації ДПС України надано суду витяг з Бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» щодо перетинання державного кордону гр. [PERSON] . Так, із вказаного витягу вбачається, що [PERSON] , [INFO] , виїхав за межі території України 12.02.2022 року. Суд зазначає, що представником позивача [PERSON] дана обставина не заперечувалася в судовому засіданні та представник позивача пояснив, що дійсно, на початку 2022 року [PERSON] залишив територію України у зв`язку із працевлаштування за кордоном. Таким чином, суд зазначає, що на момент звернення [PERSON] до суду із даним позовом (дата звернення 15.08.2022 року), позивач вже близько як пів року знаходився поза межами території України. Згідно листа - відповіді № 60.3/7384 від 21.09.2022 року ВП № 3 ОРУП № 3 ГУНП в Одеській області на адвокатський запит представника відповідача [PERSON] , згідно бази ІПНП «Цунамі» відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області за період з 01.01.2019 року по 20.09.2022 року будь - яких звернень від гр. [PERSON] , 1980 року народження, не надходило. Також, згідно листа - відповіді № 01-05-8/959вх від 23.09.2022 року Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на адвокатський запит представника відповідача [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , до рай адміністрації з приводу невиконання розпорядження Суворовської рай адміністрації ОМР щодо спілкування та побачень з дитиною, [PERSON] , 21.04.2016, не звертався. Адміністративні протоколи за невиконання розпорядження не складалися. Окрім того, в судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] пояснив, що перед від`їздом [PERSON] за кордон, відповідачкою за домовленістю із позивачем для дитини було спеціально створений акаунт у «Телеграм каналі» для вільного спілкування батька з дитиною. Однак, позивач жодного разу сам не передзвонив доньці щоб з нею поспілкуватися. Представник позивача [PERSON] пояснив, що йому з приводу даної обставини нічого не відомо. Суд констатує, що представником відповідачки в судовому засіданні представнику позивача було повідомлено номер телефону, за яким дитина [PERSON] має свій акант, за допомогою якого позивач [PERSON] може безперешкодно спілкуватися з донькою. Таким чином, суд зазначає, що стороною позивача не було доведено належними доказами факт чинення перешкод з боку матері [PERSON] у спілкуванні позивача з донькою [PERSON] , [INFO] , натомість стороною відповідача в підтвердження їхніх заперечень в частині даної позовної вимоги були надані суду докази, які спростовують обставини, зазначені позивачем в цій частині. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що надані позивачем докази не підтверджують викладених в позовній заяві обставин, які є необхідними для задоволенні даного позову в частині позовної вимоги щодо усунення перешкод у вихованні та спілкування позивача з дитиною, окрім того, спростовуються доказами, наданими стороною відповідача, а тому суд приходить до переконання, що в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про визначення способів участі [PERSON] у вихованні та спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] . Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 вказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною 3 статті 9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANT v. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь - яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно приписів ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України). Частиною першою статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 15 вказаного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що позивач, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Бере до уваги суд і ту обставину, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Згідно з частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що Органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради до суду було надано Висновок № 01-05-3/299вх від 10.07.2023 року про доцільність визначення способів участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити наступні способи участі, шляхом встановлення спілкування, враховуючи розпорядок дня дитини, наступним чином: ?І-1 та ІІІ-ю суботу та неділю місяця з 16.00 год. до 20.00 год.; ?У святкові дні за бажанням дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю; ?В День Народження дитини з 10.00 год. до 15.00 год.; ?В період літніх канікул протягом 7 календарних днів за бажанням дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю. Із вказаного висновку вбачається, що спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради вказаний порядок було визначено, виходячи з розпорядку дня малолітньої дитини, зазначеного матір`ю. З огляду на вище викладене, беручи до уваги законодавчо закріплене право дитини на родину, та право [PERSON] як батька на спілкування з донькою та брати участь у її вихованні, враховуючи те, що наразі позивач перебуває за кордоном у зв`язку із працевлаштуванням, а місцем проживання його на території України є м. Луцьк, що знаходиться за значній територіальній віддаленості від м. Одеса, суд доходить до переконання, що визначений у висновку Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/299вх порядок способу участі позивача у вихованні доньки не в повній повній мірі буде достатнім для налагодження та побудови нормальних родинних стосунків, а тому, задля забезпечення збалансування наведених вище прав і гарантій, суд встановлює [PERSON] наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , за попередньою домовленістю з матір`ю дитини: ?Кожну першу та третю суботу і неділю місяця з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. у місці визначеному за погодженням сторін; ?У день народження [PERSON] , 21 квітня, з 10 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв., у місці визначеному за погодженням сторін; ?В період літніх канікул протягом 14 календарних днів, у місці визначеному за погодженням сторін; ?Безперешкодного спілкування засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, у час вільний для дитини час з урахування розпорядку дня дитини. При організації побачень необхідно враховувати розпорядок дня дитини, стан здоров`я за умови забезпечення батьком [PERSON] необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини. Суд вважає, що такий порядок та спосіб є достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримки зв`язків між родичами та буде відповідати першоосновам розвитку особистості малолітньої дитини, враховуючи їх вік, стан здоров`я, звички тощо. Є очевидним і той факт, що у випадку налагодження гармонійних стосунків між батьком та донькою спілкування між ними не повинно обмежуватися встановленим графіком, який застосовується як знаряддя захисту права позивача з урахуванням суттєвих обставин та згаданих особливостей спору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладені вище обставини, суд доходить висновку про необхідність визначення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою, у зв`язку з чим даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial