Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

У лютому 2023 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі є споживачами і отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем на підставі відповідного договору, оскільки після розміщення 5 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) повідомлення про публічний договір (оферту) та договору про надання таких комунальних послуг на адресу ПАТ «АК «Київводоканал», яке було перейменовано на ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Однак, відповідачі в порушення умов публічного договору та вимог, що передбачені законодавством, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих за період з 1 липня 2014 року по 31 грудня 2022 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого у них виникла заборгованість у розмірі 46 391,85 грн. У зв`язку з простроченням оплати спожитих комунальних послуг, відповідач також зобов`язана сплатити на користь їх виконавця 3 % річних у розмірі 5 058,66 грн. та інфляційні втрати у розмірі 27 518,42 грн. від простроченої суми боргу. З огляду на викладене, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 46 391,85 грн., 3 % річних у розмірі 5 058,66 грн. та інфляційні втрати у розмірі 27 518,42 грн., а також судовий збір у розмірі 2 684 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2023 головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою суду від 22.02.2023 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу терміну для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.03.2023 позовну заяву ПрАТ "АК "Київводоканал" визнано неподаною та повернуто позивачу. 07.03.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2023, відповідно до якої правильно зазначено дані відповідачки -1, а саме - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] . Листом від 08.03.2023 представнику позивача повернуто нову редакцію позовної заяви. 20.03.2023 до Київського апеляційного суду від ПрАТ "АК"Київводоканал" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 22.02.2023 року. Постановою Київського апеляційного суду від 18.08.2023 року ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 22.02.2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Панченко О.М. від 06.03.2023 року справу прийнято до свого провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ПАТ «АК «Київводоканал», яке змінило найменування на ПрАТ «АК «Київводоканал», у якості пропозиції споживачам укласти договір опублікувало в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) від 5 серпня 2014 року повідомлення про публічний договір (оферту) щодо надання ПАТ «АК «Київводоканал» послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж)та опублікувало текст цього договору. Вказаним повідомленням визначено, що фізична особа - власник або наймач жилого приміщення у багатоквартирному будинку, що користується послугами водопостачання та водовідведення, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов цього договору, а відмова споживача від отримання цих послуг має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення їх надання. Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Оскільки протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації повідомлення та договору відповідач про свою відмову укласти договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення у письмовому вигляді не направила, вона вважається такою, що прийняла пропозицію позивача щодо укладення договору, а відтак можна дійти висновку про наявність договірних відносин між сторонами, в тому числі до 30 листопада 2021 року. При розгляді такої категорії спорів слід також враховувати правовий висновок, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року Верховного Суду України при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги, відповідно до якого, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20). Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 щодо обов`язковості сплати комунальних послуг незалежно від наявності договору. В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як свідчать матеріали справи, за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 09.08.2001 року, та [PERSON] , [INFO] з 09.08.2001 р. Таким чином, відповідачі у період часу з 1 липня 2014 року по 30 листопада 2021 року були споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] , оскільки після розміщення їх виконавцем 5 серпня 2014 року у засобі масової інформації повідомлення про публічний договір (оферту) та тексту договору про надання таких комунальних послуг в установленому законом порядку не заявили відмову від надання зазначених послуг, а також протягом спірного періоду фактично користувалися послугами, які надавалися позивачем. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором про надання послуг виконував належним чином, надаючи відповідачам як мешканцям квартири у багатоквартирному житловому будинку послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення, утім починаючи з 1 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] належним чином, а саме повно і своєчасно не оплачували спожиті послуги, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2022 року по особовому рахунку № [NUMBER] виникла заборгованість у загальному розмірі 46 391,85 грн., що підтверджується довідкою директора ПрАТ «АК «Київводоканал» від 24.01.2023 № 564/8/8/02-23. Згідно із детальним розрахунком заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по грудень 2022 року, проведеного розрахунковим департаментом ПрАТ «АК «Київводоканал» по особовому рахунку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 78 968,93 грн., з яких 46 391,85 грн. - основна сума заборгованості, 5 058,66 грн. - 3 % річних, 27 518,42 грн. - інфляційні втрати. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення містить уведений в дію 1 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, згідно частини першої статті 9 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися ними. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. У даному випадку, наявність відносин між сторонами, а, отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків у кожної із сторін, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитих послуг, а особа, як споживач послуг чи власник житла, зобов`язана здійснювати оплату виставлених рахунків. Однак відповідачі не належним чином виконували покладені на них зобов`язання, своєчасно і у повному обсязі не оплачували спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по грудень 2022 року включно, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 78 968,93 грн. Таким чином, наявні зобов`язання у відповідачів перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги. За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою надавалися послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) їх виконавцем ПрАТ «АК «Київводоканал», в тому числі й позивачу на підставі публічних договорів про надання комунальних послуг, проте оплата цих послуг не була забезпечена споживачами у встановлений строк та у розмірі спожитої послуги, тому наявні всі підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 78 968,93 грн., з яких 46 391,85 грн. - основна сума заборгованості, 5 058,66 грн. - 3 % річних, 27 518,42 грн. - інфляційні втрати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України порівно по 1 342 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved