Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), треті особи: Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) (надалі за текстом - третя особа 1), [PERSON] (надалі за текстом - третя особа 2) про визнання батьківства. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що позивач з 09 березня 2022 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з третьою особою 2. До реєстрації шлюбу позивач і третя особа 2 мали позашлюбні стосунки з 2006 року, а почали проживати разом однією сім`єю з 2011 року. У них народились спільні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, у період часу з 25.07.2003 року по 30.11.2011 року третя особа 2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а тому, у свідоцтві про народження сина позивача і третьої особи 2 - [PERSON] батьком дитини зазначено саме відповідача, оскільки останній на той час перебував із третьою особою 2 у зареєстрованому шлюбі. Відповідач фактично визнає, що батьком [PERSON] є позивач. Згідно аналізу ДНК на батьківство, результат дослідження № 39945 від 27.09.2023 року, медико-генетичного центру «МАМА ПАПА», ймовірність батьківства позивача відносно [PERSON] становить 99,999999% Позивач ставиться до [PERSON] як до рідного сина і фактично виховує його з самого раннього дитинства. В свою чергу син - [PERSON] визнає своїм рідним батьком тільки позивача і 28.09.2022 року змінив своє по-батькові на « [INFO] », замість « [INFO] ». Відповідач не вважає [PERSON] своїм сином та не спілкується з ним взагалі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою Подільського районного суду від 18 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 29.01.2024 року відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначив, що визнання позову відповідачем відповідає інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , Відділом реєстрації громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві 25.07.2003 року було зареєстровано шлюб між відповідачем та третьою особою 2 (а.с. 37). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві 09.11.2006 року, [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини записана третя особа 2, а батьком - відповідач (а.с. 36). Відповідно до аналізу ДНК на батьківство, результат дослідження № 39945 від 27.09.2023 року, медико-генетичного центру «МАМА ПАПА», ймовірність батьківства позивача відносно [PERSON] , [INFO] , становить 99, 999999 % (а.с. 7). 28.09.2022 року [PERSON] змінив своє по-батькові на « [INFO] », замість « [INFO] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] (а.с. 16). Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України, зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved