Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

21.12.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 01.09.2023 Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №88. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них дітей немає. Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що з самого початку їхніх шлюбних відносин вони не можуть порозумітися в силу занадто різних рис характеру, притаманних кожному з них. Між ними виникають постійні непорозуміння, не можуть знайти спільної мови, не зуміли утворити сім`ю, рішення про укладення шлюбу було передчасним та недостатньо виваженим. Разом не проживали і зараз проживають окремо, спільних інтересів немає, спільного господарства не ведуть, життям один одного взагалі не цікавляться і не спілкуються. Позивач зазначила в позові, що перебування у шлюбі перешкоджає реалізувати кожному з них право на повторний шлюб. Все вищевикладене призвело до того, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюб з відповідачем та подальше збереження такого шлюбу (якого фактично й не було) суперечить їхнім інтересам. Отже, сім`я розпалась остаточно, навіть по суті не утворившись, і зберігати її недоцільно. Відновлювати будь-які відносини ніхто з них не бажає, оскільки вони прийшли до виваженого рішення про передчасне укладення між ними шлюбу і неможливості ні спільного проживання, ні утворення сім`ї. Cпроби налагодити стосунки результатів не дають. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, що стало підставою для звернення до суду. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач відмовляється. Ухвалою суду від 22.12.2023 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім 05.02.2024 на адресу суду надійшла заява від [PERSON] про визнння позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. У судове засдання позивач не з`явилась, утім в позовній заяві вказала про розгляд спрви без її участі, а також надала суду заяву в якій підтримала зовзовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з позовної заяви, сторони між собою уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованим Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №88 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу у сторін дітей немає. Втім, розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач відмовляється. Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Слід зазначити, що позивачем вказано у позові, що неодноразові спроби налагодити шлюбні відносини, позитивних результатів не дали та навпаки позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відновлювати сімейні стосунки із відповідачем вона не бажає та дійшла виваженого висновку, що це зробити неможливо. Згідно ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, підстави для надання строку для примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення дієвих заходів, спрямованих на примирення сторін. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намірів зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому він повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, та враховуючи позицію позивачки, залишає їх за останньою.

Outcome: approved