Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

10.11.2023 [PERSON] звернувся до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що 11.04.2011 між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним. Шлюб між ними виявився невдалим. Відповідачка після народження дитини почала зловживати спиртними напоями, в побуті і в суспільному житті вела себе вкрай негідно. 06.03.2021 відповідачка в добровільному порядку знялась з реєстрації місця проживання і вибула в невідомому напрямку. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.11.2022 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка повністю самоусунулась від особистого спілкування з сином, жодним чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в подальшій долі дитини, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, життям, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не сплачує аліменти на його утримання. Вважає, що таку поведінку відповідачки в кращу неможливо, що стало підставою В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачка позов визнала, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав. Представник служби у справах дітей висновок органу опіки та піклування підтримала, просила задовольнити позовну заяву. Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 11.04.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.11.2022. Рішення набрало законної сили 07.12.2022. Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідачка ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Вказане підтверджується копіями заочних рішень Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.11.2022 по справі № 671/1147/22, від 07.1.20022 по справі № 671/1148/22, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.2012, копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.10.2023 № 33987, довідкою про склад сім`ї № 155 від 21.09.2023, копіями актів обстеження житлово-побутових умов від 10.08.2022 № 35, від 21.08.2023 № 22 (а.с. 11-17). Згідно характеристики, виданої старостою сіл Яхнівці, Лонки, Кушнирівська Слобідка від 21.09.2023 № 23, [PERSON] проживає у с. Лонки разом із сином [PERSON] та батьками. [PERSON] займається вихованням сина, разом з батьками ведуть спільне домашнє господарство. За роки проживання скарг від сусідів на [PERSON] не надходило. [PERSON] працьовитий, ввічливий, підтримує добрі стосунки з сусідами та односельцями (а.с. 18). Згідно характеристики, виданої Яхновецьким ліцеєм Волочиської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, [PERSON] навчається у Яхновецькому ліцеї з першого класу. Скромний, веселий, товариський, врівноважений. Батько [PERSON] бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Мати [PERSON] із дитиною не спілкується, у вихованні дитини участі не бере, на батьківські збори не з`являлася (а.с. 20). Відповідно до висновку психолога, у [PERSON] з матір`ю спілкування практично немає, зі слів хлопчика, він не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Згідно висновку органу опіки та піклування Волочиської міської ради від 20.12.2023, орган опіки та піклування Волочиської міської ради вважає за доцільне та можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача та бабусею [PERSON] суду показала, що її колишня невістка [PERSON] не приймає участі у вихованні сина [PERSON] , не цікавиться ним, не дбає про його здоров`я. Вихованням та матеріальним забезпеченням [PERSON] займається його батько. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, надала аналогічні показання. Правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з правами та обов`язками батьків та дітей, регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , не спілкується з ним, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, не забезпечує належно матеріально, не цікавиться сином та не проявляє до нього належної турботи, що негативно впливає на розвиток дитини, як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку матері по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачкою позову та відсутність у суду сумнівів щодо добровільності її позиції, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і відповідачку [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що з відповідачки вже присуджено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , тому підстави для застосування ч. 3 ст. 166 СК України відсутні.

Outcome: approved