Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

08 листопада 2023 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кожухівський Я. І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому просив стягнути заборгованість: за кредитним договором № 16060-02/2022 в розмірі 30 130,00 грн., з яких: - 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 20 130,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 5521108 в розмірі 52 909,50 грн., з яких: - 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 37 909,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 2884536 в розмірі 46 876,50 грн., з яких: - 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 36 876,50 грн. - сума заборгованості за процентами. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 129 916,00 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 15 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 16060-02/2022. 13 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція х повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 30\~130 грн., з яких 10\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 20\~130 грн. сума заборгованості за відсотками. 10 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5521108. 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція х повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19062023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 19062023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 52\~909,5 грн., з яких 15\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 37\~909,5 грн. сума заборгованості за відсотками. 31 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2884536. 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція х повернення боргів» було укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 17052023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 46\~876,5 грн., з яких 10\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 36\~876,5 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою від 09 листопада у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання з повідомленням (викликом осіб). 18 грудня 2023 року представник відповідача адвокат Савін О. С. подав клопотання про зобов`язання надати докази, а саме просив зобов`язати ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надати докази зарахування грошових коштів за договорами № 16060-02/2022, № 5521108, № 2884536 на банківський або картковий рахунок [PERSON] . 16 січня 2024 року представник відповідача [PERSON] надав пояснення в яких вказував, що матеріали справи не містять доказів того що [PERSON] отримував кредитні кошти, або вони були перераховані на його картковий рахунок, а отже позовна заява задоволенню не підлягає. 23.01.2024 від представника позивача [PERSON] надійшли заперечення на клопотання в яких вона вказувала, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську діяльність не є підставою для невизнання господарської операції. Також представник позивача надала до суду детальні розрахунки за кредитними договорами та довідки про перерахування коштів. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання зазначав, що відповідач грошей не отримував, ними не користувався, розрахунок не підтверджує факт отримання грошей, кредитні договори відповідач вперше побачив разом з позовною заявою, просив відмовити в позові в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, 15 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 16060-02/2022. 13 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція х повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 30\~130 грн., з яких 10\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 20\~130 грн. сума заборгованості за відсотками. 10 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5521108. 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція х повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19062023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 19062023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 52\~909,5 грн., з яких 15\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 37\~909,5 грн. сума заборгованості за відсотками. 31 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2884536. 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція х повернення боргів» було укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 17052023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 46\~876,5 грн., з яких 10\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 36\~876,5 грн. сума заборгованості за відсотками. У статтях 3, 6, 203, 626, 627\~ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628\~ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що оспорювані кредитні договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої та друго їстатті 6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Згідно статті 638\~ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК- договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509\~ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та наумовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Суд, досліджуючи кредитні договори № 16060-02/2022 від 15.02.2022, № 5521108 від 10.02.2022, № 2884536 від 31.01.2022 враховує, що вони укладалися в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кредитні кошти були отримані відповідачем. Так, у договорах № 16060-02/2022 від 15.02.2022, № 5521108 від 10.02.2022, № 2884536 від 31.01.2022 не зазначені банківські реквізити, за якими [PERSON] мають бути перераховані кредитні кошти. В довідках про перерахування коштів позичальнику, наданих позивачем, не зазначено повного номеру карткового рахунку. Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів [PERSON] . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Матеріали справи не містять і доказів того, що кредитодавцем виконані умови кредитного договору та надано позичальнику [PERSON] кредит, оскільки відсутні докази того, на який саме рахунок або картку перераховувались кредитні кошти та докази того, що ці реквізити вказані відповідачем. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed