Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 07.11.2008. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружжя втратило почуття любові, відновлення теплих стосунків з відповідачем є неможливим. Сторони прожують окремо, не ведуть спільний побут, наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю позивач не має. Вважає, що сімейне життя є неможливим і такий шлюбі суперечить її інтересам, які мають істотне значення. На підставі викладеного, просить шлюб розірвати. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.10.2023 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.01.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Андрєєва М.А. про надання строку на примирення відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У своїй заяві від 05.12.2023 просить розгляд справи проводити у її відсутність, наполягає на задоволенні позову, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача проти розірвання шлюбу заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши вступне слово представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 листопада 2008 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2171. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Позивач не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved