Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

04 вересня 2023 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення кредитором спадкодавця боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у вересні 2022 року він випадково дізнався, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] та був боржником перед кредитором - [PERSON] , борг (залишок не стягнутої суми за ЗВП №48585342) складає 198 351,56 гривень. Спадкоємцями першої черги щодо спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , є його дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] 06 лютого 2023 року він направив приватному нотаріусу претензію до спадкоємців померлого, в якій просив спадкоємців сплатити одноразовим платежем суму боргу 198 351,56 гривень. Претензія була отримана нотаріусом 10 лютого 2023 року. В зв`язку з тим, що нотаріус не відповідав на телефонні дзвінки, 21 лютого 2023 року він приїхав до м.Першотравенська, прийшов до нотаріуса, який повідомив його, що із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , до нотаріуса ніхто не звертався, тому, приватним нотаріусом не була відкрита спадкова справа на підставі його листа-претензії, запропонував написати заяву-претензію до спадкоємців у нього і тоді він відкриє спадкову справу, написавши заяву-претензію до спадкоємців, нотаріусо відкрив спадкову справу. 22 лютого 2023 року він через "Укрпошту" звернувся з вимогою до відповідачів з проханням сплатити йому одноразовим платежем суму боргу спадкодавця [PERSON] , вказану претензію отримали відповідачі 23 березня 2023 року, 30 березня 2023 року він через "Укрпошту" повторно звернувся до відповідачів та [PERSON] з вимогою-претензією. Достеменно знаючи про борг померлого [PERSON] , його спадкоємці не повідомили його, як кредитора, про його смерть, а навпаки, намагалися уникнути виконання зобов`язань, що переходить до них, в зв`язку з отриманням спадщини, а саме: повернення боргу. Таким чином, він вважає, що окрім боргу в розмірі 198 351,56 гривень, зі спадкоємців слід стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних. Стягнення слід провести за рахунок вартості спадкового майна - 1/4 частки житлового будинку по [ADDRESS] . Просить суд стягнути солідарно зі спадкоємців першої черги: [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 237 063,13 гривень, з яких: сума боргу 198 351,56 гривень, інфляційні втрати за період з червня 2022 року по червень 2023 року включно - 32 260,63 гривень, 3% річних за період з 13 червня 2022 року по 13 липня 2023 року в розмірі 6 455,94 гривень за рахунок вартості спадкового майна - 1/4 частки житлового будинку по [ADDRESS] ; стягнути солідарно з відповідачів судові витрати - судовий збір 1 073,60 гривень та витрати, пов`язані з розглядом справи в суді (підготовкою) - 2 545 гривень. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що станом на день подання вказаної заяви - 29 січня 2024 року, в позовній заяві відсутнє посилання про те, що "на примусовому виконанні в Петропавлівському ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває ЗВП відносно боржника - [PERSON] (ЗВП №48585342), до складу якого входить 10 виконавчих проваджень, стягувачем у яких є [PERSON] [INFO] боржник [PERSON] помер. На дату смерті боржника залишок не стягнутої суми за вказаним ЗВ складає 198 351,56 гривень. Вказане твердження підтверджується відповідною інформацією від 15 грудня 2022 року за №12994". Згідно довідки від 15 грудня 2022 року №12944 Петропавлівського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало ЗВП №48585342, до складу якого входить 10 виконавчих проваджень і на дату смерті боржника - [PERSON] , залишок не стягнутої суми за вищевказаним ЗВП складає 198 351,56 гривень. В зв`язку зі смертю боржника [PERSON] , всі виконавчі провадження, що входили до складу ЗВП №48585342 були закриті і дана інформація була надана до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області і факт закриття безпосередньо підтверджується довідкою від 15 грудня 2022 року №12944, в якій вказано, що на виконанні у відділі перебувало ЗВП №48585342, до складу якого входить 10 виконавчих проваджень. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, заяв про розгляд справи в їх відсутність не надходило, 30 жовтня 2023 року подали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позивач просить суд стягнути солідарно з них, як спадкоємців першої черги, грошові кошти в розмірі 237 063,13 гривень, за рахунок вартості спадкового майна, в той же час, позивач у позові зазначає та додає докази того, що відносно спадкодавця - померлого [PERSON] , відкрито [NUMBER] , відносно тієї ж самої основної суми заборгованості - 198 351,56 гривень. Посилаються на Закон України "Про виконавче провадження" та зазначають, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його прав, у випадку задоволення його позову це призведе до задвоєння суми заборгованості та стягнення однієї й тієї ж суми заборгованості за даним рішенням суду та за вже існуючим, тобто в подвійному розмірі. З урахуванням викладеного, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~У ст.3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Петропавлівському ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який є правонаступником Першотравенського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), перебувало зведене виконавче провадження №48585342, до складу якого входить 10 виконавчих проваджень, а саме: - 45180420 - з примусового виконання виконавчого листа №186/1031/14-ц, виданого 11 вересня 2014 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 35 471,20 гривень, - 45179196 - з примусового виконання виконавчого листа №186/1375/14-ц, виданого 02 жовтня 2014 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 20 243,60 гривень, - 44494861 - з примусового виконання виконавчого листа №186/656/14, виданого 29 липня 2014 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 101 000 гривень, - 47084276 - з примусового виконання виконавчого листа №186/136/15-ц, виданого 26 лютого 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 60 600 гривень, - 59157381 - з примусового виконання виконавчого листа №186/1268/18, виданого 07 травня 2019 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 4 397,70 гривень, - 64992973 - з примусового виконання виконавчого листа №186/669/20, виданого 17 березня 2021 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 1 582,75 гривень, - 63318137 - з примусового виконання виконавчого листа №186/181/20, виданого 07 жовтня 2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 4 548,58 гривень, - 62193948 - з примусового виконання виконавчого листа №186/651/19, виданого 12 травня 2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 3 053,02 гривень, - 61002395 - з примусового виконання виконавчого листа №186/789/19, виданого 16 січня 2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 5 841,22 гривень, - 60962925 - з примусового виконання виконавчого листа №186/561/19, виданого 02 січня 2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 20 677,58 гривень. Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00038592033 від 21 лютого 2023 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №361 від 15 червня 2022 року. Довідкою №4102 від 03 листопада 2023 року виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджується, що 12 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , помер, про що складено актовий запис про смерть №361 від 15 червня 2022 року. На момент смерті, [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом із ним, на момент його смерті, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Адресною довідкою підтверджується, що будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №1817 від 20 травня 2004 року належить [PERSON] в розмірі 1/2 частки та [PERSON] в розмірі 1/2 частки. В даному будинку зареєстровані: [PERSON] - власник 1/2 частки, його дружина - [PERSON] , теща - [PERSON] (власник 1/2 частки), тесть - [PERSON] (знятий з реєстрації в зв`язку зі смертю [INFO] ), діти [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З наданих письмових доказів, судом встановлено, що вірне прізвище відповідача по справі - [PERSON] , а не [PERSON] , як вказує позивач у позовній заяві, вона є дочкою померлого [INFO] [PERSON] , а відповідач по справі - [PERSON] , є дружиною померлого [PERSON] . Доказів зворотного сторонами по справі не надано. Відповідачі по справі, на день смерті [PERSON] - [INFO] , були зареєстровані разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №333782899 від 29 травня 2023 року підтверджується, що співвласниками будинку [ADDRESS] , по 1/2 частці кожний, є [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №1817 від 20 травня 2004 року. Постановою державного виконавця Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області №44494861 на 1/4 частку вказаного житлового будинку накладено арешт, особа, майно якої обтяжується: [PERSON] . Вказане обтяження здійснене, в тому числі, на підставі ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/156/16-ц від 17 березня 2016 року, якою було задоволено подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; визначено, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності з [PERSON] , становить 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 06 лютого 2023 року позивач направив приватному нотаріусу Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області - Дидюку В.В., претензію до спадкоємців померлого [PERSON] , лист отримано 10 лютого 2023 року. Копією спадкової справи №21/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] підтверджується, що 21 лютого 2023 року до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області - Дидюка В.В., надійшла заява-претензія [PERSON] до спадкоємців померлого [PERSON] , на підставі чого, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу. Із заявами про прийняття чи відмову від спадщини спадкоємці [PERSON] не зверталися, заповіти відсутні, спадкову справу заведено на підставі претензії кредитора спадкодавця - [PERSON] . Інформаційною довідкою про зведене виконавче провадження №48585342 підтверджується, що на дату смерті боржника [PERSON] - [INFO] , залишок не стягнутої суми боргу на користь [PERSON] , складає 198 351,56 гривень. 09 серпня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", в зв`язку зі смертю боржника - [PERSON] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення боргу включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою. Як зазначалося вище, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні. Отже, обов`язок спадкодавця [PERSON] щодо сплати заборгованості на користь кредитора [PERSON] , присудженої судом із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України, прийняли спадщину, на підставі ст.1268 ЦК України, заяв про відмову від неї, протягом встановленого законом строку, не подавали. Отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, тому відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Згідно зі статтею 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Згідно ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Згідно п.5\~ч.1\~ст.34\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження"\~виконавець зупиняє\~вчинення виконавчих\~дій у\~разі: звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону. Згідно ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. Пункт 3\~ч.1\~ст.39\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження"\~передбачає,\~що виконавче\~провадження підлягає\~закінченню у\~разі:\~припинення юридичної\~особи -\~сторони виконавчого\~провадження,\~якщо виконання\~її обов`язків\~чи вимог\~у виконавчому\~провадженні не\~допускає правонаступництва,\~смерті,\~оголошення померлим\~або визнання\~безвісно відсутнім\~стягувача чи\~боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Згідно ст.40\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження"\~у разі\~закінчення виконавчого\~провадження (крім\~закінчення виконавчого\~провадження за\~судовим рішенням,\~винесеним у\~порядку забезпечення\~позову чи\~вжиття запобіжних\~заходів,\~а також,\~крім випадків\~нестягнення виконавчого\~збору або\~витрат виконавчого\~провадження,\~нестягнення основної\~винагороди приватним\~виконавцем),\~повернення виконавчого\~документа до\~суду,\~який його\~видав,\~арешт,\~накладений на\~майно (кошти)\~боржника,\~знімається,\~відомості про\~боржника виключаються\~з Єдиного\~реєстру боржників,\~скасовуються інші\~вжиті виконавцем\~заходи щодо\~виконання рішення,\~а також\~проводяться інші\~необхідні дії\~у зв`язку\~із закінченням\~виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання. Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання (частина п`ята статті 124 у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року; стаття 129-1 у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року). Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (частини друга та третя стаття 129-1 Основного Закону у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року). Згідно з положеннями частин першої та другої статті 18 ЦПК України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року N 1404-VIII (далі - Закон N 1404-VIII)). Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом. Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України у редакції, чинній із 15 грудня 2017 року, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Як зазначалося вище, під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України. Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. За змістом пункту 5 частини першої статті 34 Закону N 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Суд вважає, що вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником. У свою чергу відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У спірних правовідносинах до складу спадщини входить, зокрема, обов`язок з погашенню заборгованості, що належав спадкодавцю [PERSON] за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати. Відтак процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим. При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (пункт 101)). У разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен\~перевірити,\~чи допускають\~відповідні правовідносини\~правонаступництво,\~чи ні.\~Якщо ж\~виконавче провадження\~було закінчене\~виконавцем,\~у тому\~числі у\~зв`язку\~зі смертю\~боржника,\~і виконавець\~при цьому\~не врахував\~відповідні вимоги\~чинного законодавства\~щодо можливого\~правонаступництва боржника,\~постанову про\~закінчення виконавчого\~провадження можна\~оскаржити в\~судовому порядку.\~У разі\~задоволення скарги\~можна вирішувати\~питання щодо\~заміни сторони\~виконавчого провадження\~правонаступником,\~у тому\~числі у\~зв`язку\~зі смертю\~боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (пункти 78-79)). Судом встановлено, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу. На підставі вищезазначених рішень суду були видані відповідні виконавчі листи, які звернуті до примусового виконання, державним виконавцем виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження №48585342. Станом на дату смерті боржника [PERSON] ,- 12червня 2022 року, сума боргу становить 198 351,56 гривень. Вказані боргові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] передбачають правонаступництво, однак із заявами про заміну сторони у зведеному виконавчому провадженні ані стягувач, ані державний виконавець не зверталися, тому державним виконавцем 09 серпня 2022 року зведене виконавче провадження закінчене, з посиланням на п.3 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", в зв`язку зі смертю боржника. Однак, таке буквальне розуміння норм Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII, є помилковим. Як Закон N 606-XIV, так і Закон N 1404-VIII "Про виконавче провадження" передбачають обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, як у даному випадку. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон N 1404-VIII; пункт 3 частини першої статті 49 Закону N 606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва. Правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду № 523/2357/20 від 11 жовтня 2023 року. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). В зв`язку з тим, що судом вже ухвалені рішення про стягнення боргів з [PERSON] на користь [PERSON] , на підставі яких судом видані виконавчі листи, що перебували на примусовому виконанні, вказані правовідносини допускають правонаступництво та регулюються шляхом заміни сторони виконавчого провадження - боржника, на його правонаступників (спадкоємців), суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про стягнення кредитором спадкодавця боргу зі спадкоємців боржника відмовити. Оскільки питання про заміну сторони виконавчого провадження - боржника [PERSON] , на його правонаступників, ще не вирішено, то не підлягають задоволенню й позовні вимоги про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які заявлені позивачем передчасно. Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст. 264 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено у повному обсязі, то судові витрати по справі слід залишити за останнім.

Outcome: dismissed