Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] , з вимогами про визнання права власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він 15 грудня 2023 року придбав житлову квартиру, якою користується з того часу. Він та відповідачка уклали договір та домовилися засвідчити угоду нотаріально. Позивач сплатив відповідачці кошти, однак не може належно оформити своє право власності, так як відповідачка не надала необхідних документів, ухиляється від належного посвідчення договору. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідачка надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідачці на праві власності належала житлова квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 35,5 кв.м. 15 грудня 2023 року між позивачем та відповідачкою досягнуто домовленості про продаж вказаної квартири. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідачка отримали і майно було фактично передано позивачу, яки в даний час проживає у квартирі та користується майном. Однак зареєструвати своє право власності позивач не може, так як нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено, відповідачка не надала оригіналів необхідних правовстановлюючих документів на майно, ухиляється від нотаріального посвідчення та виконання угоди. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Правочин, укладений між сторонами, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами. Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідача, яка не надала оригіналів необхідних правовстановлюючих документів на майно, не з`являється для нотаріального посвідчення договору. У зв`язку з цим можливість для позивача посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивач захистити свої права не має можливості. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, користується придбаним майном, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved