Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

у квітні 2021 року [PERSON] через свого представника - адвоката Мотузюк Б.М. звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 200 400,00 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до Акту № 309 від 31.08.2020 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), що затверджений Головним інженером ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Печерського району міста Києва» О. Король, складений комісією у складі Голови комісії інженера Зелінського О.Р., інженера [PERSON] та сантехніка [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] трапилось залиття, причиною якого є прорив гнучкої підводки до кухонної мийки у квартирі [ADDRESS] . З метою визначення суми збитків, понесених внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , власник звернувся до ПП «Експертзабезпечення». У Звіті від 22.01.2021 року зроблено висновок, що ринкова вартість матеріального збитку становить 200 400,00 грн. без ПДВ. З метою встановлення власника квартири [ADDRESS] , адвокатом Мотузюк Б.М. було здійснено запит для отримання інформації з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Проте, як підтверджується Інформаційною довідкою № 244781598 від 17.02.2021 року будь-які відомості у вказаних реєстрах відсутні. Після цього через нотаріуса було здійснено Запит до Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», у відповідь на який отримано Інформаційну довідку КВ-2021 № 6978 від 03.03.2021 року, згідно з якої за даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 20 від 29.11.1996 року №3у-939, та зареєстрованого в Бюро 05.12.1996 року за реєстровим № 4617. Окрім того, як підтверджується актуальними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, при цьому місце реєстрації його проживання: [ADDRESS] . Таким чином, належними доказами підтверджується, що власником квартири [ADDRESS] , є відповідач у справі. Тому, враховуючи встановлений факт залиття приміщення позивача внаслідок неправомірних дій власника квартири [ADDRESS] , відповідно до ст. ст. 22, 319, 386, 1166 ЦК України, вважає, що останній зобов`язаний відшкодувати йому завдану шкоду. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 07.11.2021 року позовну заяву передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 140-141). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 08.02.2023 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 149). Ухвалою від 23.08.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд (а.с. 168). Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що єдиним доказом причин залиття є акт про залиття, який не є належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає критеріям, встановленим чинним законодавством, тому неправомірність його дій не доведена належними доказами (а.с. 158). Відповідь на відзив не надходила. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання проти вимог позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, виходячи з обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Заперечив, що у квартирі позивача було волого, адже у його квартирі було сухо, а поданий позивачем акт є не тим, що підписувала його дружина. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач є власником квартири загальною площею 56,0 м2 за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 22.07.2003 року, посвідченого ПНКМНО Малиновською О.Ю. та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 22.08.2003 року в реєстровій книзі № д. 278-124 за реєстровим № 4617 (а.с. 10-11). Згідно Інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» КВ-2021 № 6978 від 03.03.2021 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 20 від 29.11.1996 року № 3у-939 та зареєстрованого Бюро 05.12.1996 року за реєстровим № 4617 (а.с. 82). Відповідно до Акту № 309 від 31.08.2020 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), що затверджений Головним інженером ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Печерського району міста Києва» О. Король, складений комісією у складі Голови комісії інженера Зелінського О.Р., інженера [PERSON] та сантехніка [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] трапилось залиття, причиною якого є прорив гнучкої підводки до кухонної мийки у квартирі [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно Звіту ПП «Експертзабезпечення» про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості від 22.01.2021 року ринкова вартість матеріального збитку після залиття квартири становить 200 400,00 грн. без ПДВ (а.с. 15-80). Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Враховуючи, що причиною залиття належної позивачу квартири став прорив гнучкої підводки до кухонної мийки у квартирі відповідача, а тому відповідач в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому, належних та допустимих доказів того, що залиття належної позивачу квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано. Посилання відповідача на те, що акт про залиття є неналежним доказом у справі, оскільки складений з порушенням вимог законодавства, судом оцінюється критично та до уваги не приймається з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76,у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.». Дослідивши акт про залиття, який міститься у цій справі як письмовий доказ, суд вважає, що істотних порушень, які б могли свідчити про його неправомірність або нечинність, не виявлено. Так, він складений комісією з працівників ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Печерського району міста Києва», яке обслуговує житловий фонд на вул. Басейній у м. Києві, що не заперечувалось сторонами у справі, затверджений відповідною посадовою особою. У акті зазначено: про залиття; виявлені при візуальному обстеженні пошкодження затопленого приміщення; причина залиття. Отже, акт складений компетентною комісією, тому вважати, що він містить будь-яку неправильну чи неправдиву інформацію, підстав у суду немає. Тому, суд надходить до висновку про те, що складений акт відповідає за формою та змістом вимогам, визначеним наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки в них зазначені всі відомості: дата та місце складання, члени комісії, місце залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття. Відповідач, зі свого боку, не спростував відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечив проти нього, що робить його доводи в цій частині неспроможними. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, встановивши, що внаслідок винних дій відповідача позивачу було завдано майнової шкоди, суд дійшов висновку, що розмір матеріальної шкоди, завданий позивачу, підтверджений належними доказами. Поданий позивачем звіт є звітом про оцінку майна й відповідає вимогам ст. ст. 11, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому приймається судом в якості належного та допустимого доказу у справі, оскільки містить інформацію щодо предмету доказування. Доказів протилежного відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що Звіт ПП «Експертзабезпечення» про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості від 22.01.2021 року є належним, достатнім і допустимим доказом у справі, не спростований відповідачем, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 200400,00 грн. В даному випадку суд вважає за можливе покласти в основу рішення даний звіт, оскільки останній складено згідно з положеннями ЦПК України. Зазначений звіт містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню судом в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд надходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідача суми судового збору у розмірі 2 004,00 грн. (а.с. 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved