Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» Костюшок П.М. звернувся з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 25192.07 грн. за кредитним договором №668232305 від 27 квітня 2021 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27 квітня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №143 від 20 липня 2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» до ТзОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №668232305. 20 жовтня 2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №20102022 (далі Договір факторингу), за умовами якого ТзОВ «Таліон плюс» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників вказаними у реєстрах прав вимоги. ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу від 20 жовтня 2022 року №20102022 набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 25192.07 грн, з них: 11750 грн - заборгованість по основному боргу; 13442.07 грн - сума заборгованості по відсотках. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Згідно п.5.1.10 Договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги повідомити боржника про це. При умові, що відповідач з будь яких причин не отримав це повідомлення має місце той факт за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Правила надання грошових коштів у кредит ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, вони є публічною пропозицією (офертою). Відповідно до п.4.2 Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін та пароль особистого кабінету. 02\~листопада 2023\~року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 листопада 2023 року за заявою відповідача призначено подальший розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження. 26 грудня 2023 року закрито підготовче\~провадження,\~справу \~призначено до\~судового розгляду. Сторони в\~судове засідання\~не з`явилися,\~про дату,\~час і\~місце засідання\~повідомлялися у\~встановленому законом\~порядку,\~ їх\~представники подали заяви про розгляд справи без їх участі. Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, представник відповідача у вказаній заяві просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не має права вимоги до відповідача. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. \~\~\~ Відповідно до\~ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3\~ст.16 ЦК України). Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позивача стосуються порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасно повернення отриманих грошових коштів. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст.203ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженні Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с.9). 27 квітня 2021 року, тобто після укладення зазначеного договору факторингу, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з відповідачем кредитний договір №668232305 та складено графік платежів. Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності кредит в сумі 11750 грн. Кредит наданий строком на 126 днів, процентна ставка дисконтна\~237,25 % річних. В кредитному договорі відсутній електронний підпис одноразовий ідентифікатор, інформація про підпис у вигляді QR-коду, що свідчить, що відповідач не був ознайомлений з його умовами (а.с. 5-8). У відповідача утворилася заборгованість за договором у розмірі 25192.07 грн, з них: 11750 грн - заборгованість по основному боргу; 13442.07 грн - сума заборгованості по відсотках (а.с.15). Відповідно до Реєстру боржників №143 від 20 липня 2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» до ТзОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №668232305. Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений 27 квітня 2021 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав фактору ТзОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. І лише 20 жовтня 2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Таліон плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу №20102022, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженні Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.12-13). ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу від 20 жовтня 2022 року №20102022 набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №668232305 на суму 25192.07 грн, з них: 11750 грн - заборгованість по основному боргу; 13442.07 грн - сума заборгованості по відсотках. Отже, до позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки кредитний договір був укладений 27 квітня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТзОВ «Таліон плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення кредитного договору. Також матеріали справи не містять підтвердження відступлення прав вимоги за укладеним між відповідачем та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" правочином. В укладеному між ТОВ "Таліон Плюс" та позивачем договорі факторингу вказується, що кредитним договором, за яким відчужується право вимоги, є укладений між первісним кредитором, яким є ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", та боржником кредитний договір, право грошової вимоги за яким отримало ТОВ "Таліон Плюс" на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.\~ Тобто, за наявними в справі документами ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відчужила ТОВ "Таліон Плюс" право грошової вимоги за кредитним договором, якого на той час навіть не існувало. При цьому в матеріалах справи відсутнє підтвердження переходу права вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс". Фактично в матеріали справи містять докази щодо переуступлень прав вимог за певними кредитними договорами, тоді як належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту досягнення між сторонами згоди щодо відповідних правочинів, перерахування позичальнику грошових коштів та отримання їх ним, тобто будь-яких первинних фінансових документів позивачем не надано. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За правилами ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, відповідно до якої: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1\~статті 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З прийняттям\~Закону України "Про електронну комерцію" (надалі - Закон № 675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 Закону № 675-VIII\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону № 675-VIII\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Між тим, як встановив суд, позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання договору про надання кредиту №668232305 від 27 квітня 2021 року електронним цифровим підписом, зокрема позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст.\~3, ст.\~12, п. 12 ст.\~11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1\~ст. 205 ЦК України. Отже, з урахуванням наведеного вище, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора, відповідно, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed