Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 25 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, у період якого 16.06.2020 року ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску номер шасі № [NUMBER] , право власності на який було за спільною згодою подружжя було оформлено на [PERSON] . В подальшому шлюбні стосунки між сторонами не склались, тому рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.10.2023 року шлюб між подружжям сторін було розірвано. Вже під час припинення сімейних відносин між сторонами [PERSON] 16.08.2023 р. без згоди та відома позивачки продав такий автомобіль, а отримані грошові кошти витратив на свої потреби. Таким чином у разі, коли одним із подружжя відчужується автомобіль, що є об`єктом спільної сумісної власності, письмова згода другого з подружжя має бути посвідчена нотаріально. Відповідно до висновку експерта № 202/23 від 28.11.2023 року середня ринкова ціна автомобіля марки "Skoda Yeti 1.8 TSi" на 23.11.2023 року складає 276998,40 грн. Отже, оскільки позивачка не надавала [PERSON] письмової згоди, засвідченої нотаріально, на продаж спільного зазначеного автомобіля, тому вона має право на компенсацію їй 1/2 частки вартості вказаного транспортного засобу, що становить 138499,20 грн. На підставі викладеного просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску кузов № [NUMBER] у розмірі 138499,20 грн. та стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати у загальному розмірі 4385 грн. Не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача, адвокат Олешицька В. Е., подала відзив на позов, де вказувала, що ще до укладення шлюбу із позивачкою, тобто 03.11.2018 року відповідачем за особисті кошти було придбано автомобіль марки «Volkswagen» моделі «CADDY» номер VIN - [NUMBER] за 196326 гри., який згодом було продано за 308546,8 грн. після укладення шлюбу з позивачкою. В подальшому відповідачем придбано автомобіль моделі «Ssang Yong» марки «Rexton» номер VIN - [NUMBER] за 253380 грн., який також було продано 13.06.2020 року за 270000 грн. Після продажу вказаного автомобіля відповідачем був придбаний автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» номер VIN - [NUMBER] за 69960 грн., який був проданий 16.08.2023 р. за договором купівлі-продажу за 37500 грн., а грошові кошти від продажу були витрачені на потреби родини. Додавав, що спірний автомобіль був відчужений з відома та зі згоди [PERSON] , бо необхідні були кошти на післяопераційну реабілітацію матері позивачки, [PERSON] , яка проживає зі сторонами однією родиною, про яку [PERSON] піклується. Додавав, що в сервісних центрах згоди дружини на відчуження автомобіля не потрібно. Вказувала, що вартість спірного автомобіля, визначена за висновком експерта в розмірі 276998,40 грн., не може бути підставою для стягнення половини такої ціни з [PERSON] , оскільки висновок складений експертом без огляду транспортного засобу та без визначення його технічного стану. Натомість, сторони договору купівлі-продажу 16.08.2023 року оцінили автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» у 37500 грн., як реальну вартість такого транспортного засобу. Також позивачкою не доведено використання отриманих від продажу автомобіля грошових коштів відповідачем не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, тому такий договір був укладений саме в інтересах сім`ї колишнього подружжя сторін. На підставі переліченого просила суд повністю відмовити у [PERSON] у позові. Представник позивача, адвокат Бондаренко С. О., подала відповідь на відзив, де вказувала, що відповідач не надав доказів того, що саме грошові кошти, отримані від продажу попереднього автомобіля марки «Volkswagen» модель «CADDY» були використані ним для розрахунку із продавцем автомобіля марки «Ssang Yong» модель «Rexton». Так само він не надав доказів, що саме грошові кошти, отримані від продажу автомобіля марки «Ssang Yong» моделі «Rexton» були використані для розрахунку із продавцем спірного автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti". Отже, позивачка не погоджується із тим, що спірний автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" був придбаний за особисті кошти відповідача. Навпаки, саме вона профінансувала купівлю цього автомобіля, оскільки мала заощадження, бо у період з листопада 2017 р. по грудень 2018 р. працювала у державі Ізраїль, а у період з 21.01.2019 р. по 20.03.2019 р., а також з 15.06.2019 р. по 12.09.2019 р. перебувала у Польщі на заробітках, що підтверджується штампами у її паспорті. Крім того спірний автомобіль був придбаний вже після тривалого часу перебування сторін у шлюбі, тобто 16.06.2020 р. Навіть, якщо відповідач придбав за гроші, отримані від продажу ним попереднього автомобіля, то все одно доходи, одержані одним із подружжя від продажу автомобіля, є спільною сумісною власністю подружжя. Також відповідач не довів суду існування домовленості між подружжям щодо встановлення іншого правового режиму доходів кожного з подружжя, ніж визначено нормами законодавства. Він також не довів, що гроші від продажу автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" були витрачені на потреби сім`ї, тобто на післяопераційну реабілітацію матері позивачки. Зазначала, що позивачка дізналась про продаж автомобіля відповідачем лише наприкінці листопада 2023 р. після отримання відповіді на адвокатський запит із ТСЦ МВС №1243, тому вона не була обізнана із самостійним розпорядженням спільним майном подружжя з боку [PERSON] . Відповідно до письмових пояснень представника відповідача, адвоката Олешицької В. Е., остання вказувала, що нові автомобілі придбавались відповідачем одразу після продажу ним старих, тобто за особисті кошти [PERSON] . Внаслідок захворювання матері позивачки відповідачем було взято кредит 2 травня 2023 року на 17700 грн. Натомість, позивачкою не доведено, що вона отримувала дохід, перебуваючи за кордоном. Незадовільний стан автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" та зниження його вартості з 69960 грн. до 37500 грн. підтверджується тим, що він був придбаний у незадовільному технічному стані та більше 3-х років експлуатувався до його продажу 16.08.2023 року. Також зазначала, що рішення суду від 05.10.2023 р. про розірвання шлюбу набрало законної сили 06.11.2023 року, тобто саме з цієї дати шлюбні відносини між сторонами вважаються припиненими. Враховуючи викладене, вважала позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник позивачки, адвокат Бондаренко С. О., у судовому засіданні підтримуючи доводи, викладені [PERSON] та нею у заявах по суті справи вказувала, що транспортні засоби придбавались відповідачем у період шлюбних відносин між сторонами та за спільні кошти. Своєї згоди позивачка не давала на продаж спірного автомобіля, про що дізналась лише після розлучення. Зауважувала, що свідчення свідків не можуть доводити вартість автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti", так само як не відповідає дійсності ціна автомобіля, вказана у договорі його купівлі-продажу від 16.08.2023 року, яка була домовленістю між сторонами такої угоди. При цьому [PERSON] не доведено, що він використав гроші від продажу такого автомобіля саме на потреби родини сторін. Отже, просили суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача, адвокат Олешицька В. Е., у судовому засіданні, підтримуючи доводи, викладені нею у відзиві на позов та письмових поясненнях, вказувала, що вартість придбаного автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" у 2020 році не могла збільшитись з 69000 грн. до 276000 грн., як вказана у висновку експерта. Крім того такий висновок був наданий без фактичного огляду спірного транспортного засобу, тому його ринкова ціна є недоведеною. Стверджувала, що [PERSON] усно погоджувала продаж автомобіля [PERSON] , тому гроші від його продажу пішли на потреби родини сторін. Таким чином просила суд в задоволені позову відмовити повністю. Суд, дослідивши матеріали справи та опитавши свідків, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що з 25 жовтня 2019 року до 6 листопада 2023 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 5 лютого 2022 року, яке набуло чинності 6 листопада 2023 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб сторін, актовий запис № 678 від 25 жовтня 2019 року, та рішення суду по справі № 212/6290/23. При цьому вказаним рішенням від 5 жовтня 2023 року визначено, що із позовом про розірвання шлюбу до суду 22 серпня 2023 року звернувся [PERSON] . Перебування за кордоном [PERSON] протягом 2019 року та з 3 березня 2022 року по 13 серпня 2023 року підтверджується копією закордонного паспорту позивачки. Натомість, отримання офіційного доходу [PERSON] протягом 2020 - 2023 років в сумі біля 25000 грн. підтверджується копією довідки щодо Індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-7 ПФУ. За інформацією від 18.11.2023 року ТСЦ МВС № 1243 вбачається, що транспортний засіб марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску був зареєстрований з 16.06.2020 року за [PERSON] , після чого 16.08.2023 року був за договором купівлі-продажу перереєстрований на [PERSON] . Суд встановив, що за договором купівлі-продажу № 1243/2023/3997945 від 16.08.2023 року, укладеним в ТСЦ МВС № 1243, [PERSON] продав [PERSON] за узгодженою сторонами ціною в сумі 37500 грн. автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" кузов № [NUMBER] н/з [NUMBER] Також за інформацією від 30.12.2023 року ТСЦ МВС № 1243 вбачається, що письмової згоди дружини [PERSON] на відчуження належного останньому автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" не вимагалось відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 року. За висновком від 28.11.2023 року № 202/23 транспортно-товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості вбачається, що середня ринкова ціна автомобіля марки "Skoda Yeti 1.8 TSi" н/з [NUMBER] кузов № [NUMBER] станом на 23.11.2023 року складає 276998,40 грн. Крім того на підставі відомостей від 30.12.2023 року ТСЦ МВС № 1243 вбачається, що транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «CADDY» кузов № [NUMBER] був придбаний [PERSON] 03.11.2018 року за 196326 грн., після чого був проданий 05.11.2019 року за 308546,8 грн., а в той же день був придбаний автомобіль моделі «Ssang Yong» марки «Rexton» за 253380 грн., який також було згодом реалізовано 13.06.2020 року за 270000 грн., після продажу вказаного автомобіля відповідачем був придбаний автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» номер кузов № [NUMBER] за 69960 грн. Згідно із ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За ч. 1 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Суд вказує, що ст. 60 СК закріплено правило, за яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Таким чином за загальним правилом, що випливає з наведених правових норм, вбачається, що будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведене набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування в шлюбі. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Суд у цьому сенсі зазначає, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 711/2302/18. Заінтересована особа може натомість довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 711/2302/18. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд зауважує, що критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 6 жовтня 2021 року по справі № 234/17030/18. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: транспортні засоби; грошові кошти. За положеннями ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Суд зазначає, що встановлення належності спірного автомобіля до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя є обставиною, яка потребує встановлення для вирішення даного спору, виходячи з його підстав та не є самостійною вимогою чи способом захисту, який потребує вирішення. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 726/1388/16. Натомість, суд зазначає, що належних та допустимих доказів на спростування презумпції права спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін щодо автомобіля марки «Skoda» модель «Yeti» суду не було надано, внаслідок чого посилання представника відповідача на те, що такий автомобіль був придбаний за його особисті кошти суд відхиляє. При цьому той факт, що автомобілі придбавались відповідачем під час шлюбу в один день після реалізації ним оформлених на нього транспортних засобів, зокрема того, що ним був придбаний до шлюбу із [PERSON] , не спростовую презумпцію спільності майна подружжя на автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti", оскільки належних доказів того, що гроші від продажу належного відповідачу автомобіля марки «Volkswagen» моделі «CADDY» були витрачені на придбання спірного автомобіля, суду не було надано. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 334/9028/15-ц. Суд зауважує, що розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Також суд не приймає посилання представника відповідача на те, що вартість спірного автомобіля була при придбанні 69960 грн., а згодом зменшена до 37500 грн., що свідчить про те, що не міг такий автомобіль коштувати біля 276000 грн. за висновком експерта, оскільки вартість усіх належних до цього автомобілів [PERSON] після їх реєстрації на відповідача згодом збільшувалась, про що свідчить інформація з ТСЦ МВС № 1243, долучена представником відповідача. Оскільки презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя відповідачем не було спростовано, матеріали справи не містять належних доказів того, що спірне майно придбане за його особисті кошти, внаслідок чого суд дійшов висновку про можливість визнання спільною сумісною власністю сторін автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti". Отже, судом було встановлено з підстав, передбачених ст. 60, 61 СК та ст. 368 ЦК, що автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, як подружжя, яке було набуте спільно за час їх перебування у шлюбі. За свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 1741 від 17 грудня 1980 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої зазначено [PERSON] . Факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] по [ADDRESS] з 2017 року по жовтень 223 року підтверджується актом від 17 січня 2024 року за свідченнями сусідів по такому будинку. Допитана у судовому засіданні в якості свідка, мати позивачки, [PERSON] , вказувала, що перебуваючи за кордоном, [PERSON] , їй не допомагала та за кордоном не заробляла. Тому на лікування та проведення операцій свідку гроші надавав саме відповідач, з яким вона мешкала однією родиною. Тому він брав гроші у борг на її лікування. При цьому [PERSON] зі згоди [PERSON] вирішив продати автомобіль, щоб погасити борги. Зазначала, що у 2022 році [PERSON] із дітьми поїхала до Польщі, звідки повернулась лише в серпні 2023 року, після чого з вересня 2023 року свідок вже мешкає окремо від [PERSON] . Відповідно до медичних документів вбачається, що [PERSON] перебуває на Д-обліку з приводу захворювання фатерового соска, яка з 08.08.2022 року по 12.08.2022 року, з 15.09.2022 року по 29.09.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні через перенесену операції 10.08.2022 року та 19.09.2022 року, а також відносно якої 09.05.2023 року проведено оперативного втручання, внаслідок чого вона з 25.04.2023 року по 19.05.2023 року перебувала на лікуванні. Суд в цьому сенсі зазначає, що надані представником відповідача медичні документи відносно [PERSON] підтверджують, що мати позивачки у певний час проходила лікування, однак такі документи не доводять того, що оплату післяопераційної реабілітації [PERSON] здійснював саме відповідач та саме за кошти, отримані ним від продажу спірного автомобіля. Укладення кредитного договору [PERSON] 2 травня 2023 року з АТ «Банк Кредит Дніпро» на суму позики 17700 грн. строком на 1 рік підтверджується копією такого договору. При цьому відповідачем було взято кредит 2 травня 2023 року на суму 17700 грн., тобто саме під час проходження лікування [PERSON] . Крім того суд зазначає, що автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" було продано відповідачем 16.08.2023 р., а мати позивачки знаходилась на лікуванні у період з 15.09.2022 р. по 29.09.2022 р. та у період з 25.04.2023 р. по 19.05.2023 р., тобто задовго до продажу спірного майна подружжя. Суд також вказує, що факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя. Суд встановив, що автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску був придбаний у період перебування у шлюбі сторін, відповідачем не спростовано презумпцію спільності такого майна, тому суд дійшов висновку про можливість вирішення питання щодо компенсації позивачці 1/2 частки вартості спірного автомобіля, оскільки відсутність згоди одного із співвласників на розпорядження майном, відчуженим за правочином, який виходить за межі дрібного побутового, є підставою вважати, що такий правочин порушив права позивачки, отже правочин щодо відчуження транспортного засобу виходить за межі дрібного побутового та потребував згоди позивачки як іншого співвласника. Таким чином, оскільки зазначений автомобіль набутий за спільні кошти під час шлюбу сторін та є їхньою спільною сумісною власністю, суд вважає, що неотримання згоди іншого з подружжя при відчуженні такого майна є порушенням вимог ст. 60, 61, 63 СК України. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року по справі № 726/1606/17. Так суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що згода дружини відповідача на відчуження автомобіля не була потрібна, оскільки норми Сімейного кодексу та Цивільного кодексу мають вищу юридичну силу ніж «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджений постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 року. При цьому суд вказує, що фактичне відчуження спірного автомобіля під час шлюбу сторін по справі, не може свідчити на користь того, що кошти від його продажу були витрачені на потреби родини колишнього подружжя сторін, оскільки фактичні шлюбні стосунки між сторонами були припинені ще до відчуження [PERSON] автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti", тому на той момент подружжя сторін вже не вели спільне господарство та не мали спільного бюджету. Також суд вказує, що відповідач здійснив продаж спірного автомобіля 16.08.2023 року без належним чином оформленої згоди позивачки на це, а потім він же 22.08.2023 року звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Наведене підтверджує, що на момент продажу автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" сторони вже припинили шлюбні відносини, про що також свідчить штампи у закордонному паспорті відповідачки про її повернення в Україну лише 13.08.2023 року після її виїзду за кордон ще 3 березня 2022 року. Враховуючи викладене вмотивування, суд робить висновок, що гроші від продажу спірного автомобіля не могли бути використані в інтересах сім`ї колишнього подружжя сторін. За п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Отже, початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 6 листопада 2019 року по справі № 203/304/17. Таким чином суд відкидає посилання адвоката Олешицької В. Е. на те, що саме з дати набуття чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами по справі були припинені їх шлюбні відносини. Отже, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що правочин з реалізації автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" був вчинений в інтересах сім`ї сторін. Суд при цьому відкидає посилання представника [PERSON] на постанову Верховного Суду від 24.05.2023 року по справі № 278/2482/21, оскільки у тій справі відчуження спірного транспортного засобу відбулось ще за рік до розірвання шлюбу між колишнім подружжям. За ч. 1 ст. 65 СК дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. На підставі ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином,

Outcome: approved