Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом\~ до Губиниської селищної ради у якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 07.06.2000, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за вищезазначеною адресою. В обґрунтування позовних вимог вказав, що спірний житловий будинок придбав на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого на товарній біржі «Українська». Сторони повністю виконали умови договору, позивач зареєстрував право власності в БТІ. Договір не було посвідчено нотаріально, а тому позивач не може розпорядитися належним йому житловим будинком. Ухвалою судді 06.09.2022 позовну заяву залишено без руху. 04.10.2022 позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 25.10.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Судом встановлено, що позивач по даній справі [PERSON] помер [INFO] . 01.05.2023 на адресу суду надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 28.06.2023 залучено до участі у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості правонаступників позивача [PERSON] , померлого [INFO] . 02.11.2023 [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом, у якому не змінюючи предмет позову, змінив підставу позовних вимог. В уточненій позовній заяві позивач зазначає, що його батько [PERSON] придбав у [PERSON] спірний житловий будинок. Після смерті батька позивач та ще двоє синів звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, у подальшому між спадкоємцями укладено договір про поділ спадщини, за яким спадкоємці дійшли згоди про те, що спірний житловий будинок перейде [PERSON] . У зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, нотаріус відмовив позивачу у оформленні його спадкових прав. Тому просить визнати за ним у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.11.2023 прийнято до розгляду позовну заяву в уточненій редакції. Ухвалою суду від 11.12.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату та час його проведення повідомлені належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 07 червня 2000 року між [PERSON] , як продавцем з однієї сторони та [PERSON] , як покупцем з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого продавець продав, а покупець придбав об`єкт нерухомості: житловий будинок з надвірними побудовами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Зазначений договір зареєстровано на товарній біржі «Українська» за р.№100981 від 07.06.2000 та зареєстровано у комунальному підприємстві «Новомосковське міжрайонне БТІ» 08.06.2000 в реєстровій книзі №3 за реєстровим №662. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.62). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Лилою І.А. заведено спадкову справу за №90/2022, у відповідності до якої 24.10.2022 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулися сини померлого: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.71-78). 23.10.2023 між спадкоємцями першої черги синами померлого [PERSON] укладено договір про поділ спадщини, відповідно до п.3 якого спадкоємці за взаємною згодою вирішили, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] \~ перейде [PERSON] (а.с.129). Листом приватного нотаріуса Лили І.А. №278/02-12 від 23.10.2023 позивачу [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок неможливо, оскільки наданий договір купівлі-продажу від 07.06.2000 посвідчений Українською товарною біржею за реєстраційним номером 100981 не відповідає нормам чинного на той час законодавства, так як не посвідчений нотаріально (а.с.130). Вирішуючи питання про те, чи набув спадкодавець права власності на спірний житловий будинок на підставі укладеного на товарній біржі та не посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу, суд виходить з наступного. Оскільки правочин за своїм змістом та формою має відповідати вимогам законодавства, чинним на момент його укладення, стосовно вимог про визнання дійсним договору мають бути застосовані положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР. Згідно зі статтею 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. У статті 9 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ "Про товарну біржу" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що член товарної біржі має право сам або через свого представника здійснювати біржові операції на біржі та одержувати за це винагороду. Згідно з частиною другою статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ "Про товарну біржу" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Виходячи з положень статті 227 ЦК Української РСР, нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. За правилом статті 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 травня 2020 року у справі № 661/3706/17 (провадження № 61-37644св18). Судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірного житлового будинку від 07.06.2000 зареєстровано у комунальному підприємстві «Новомосковське міжрайонне БТІ» 08.06.2000 в реєстровій книзі №3 за реєстровим №662, що підтверджується проставленим на договорі штампом. Оскільки сторони виконали умови спірного договору, договір зареєстровано у бюро технічної інвентаризації, яке станом на момент укладення договору виконувало функції щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а нотаріальне посвідчення договору є неможливим з огляду на те, що одна зі сторін договору померла, суд вважає, що батько позивача набув на підставі вищезазначеного договору право власності на житловий будинок,\~ що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права. Згідно ст. 1216 ЦК України,\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено у\~ ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя та ефективного вирішення порушених прав особи як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Право власності померлого [PERSON] на житловий будинок з надвірними побудовами зареєстровано у комунальному підприємстві «Новомосковське міжрайонне БТІ» на підставі угоди купівлі-продажу нерухомості, укладеної 07.06.2000 на товарній біржі «Українська» . Враховуючи встановлені матеріалами справи обставини щодо укладення договору купівлі-продажу від 07 червня 2000 року, його реєстрації та виконання сторонами договору його умов, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлого власника будинку, решта спадкоємців узгодили на підставі укладеного нотаріально посвідченого договору набуття права власності на будинок саме позивачем, який звернувся з вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом саме у зв`язку із неможливістю одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину через відсутність нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що у даній справі спадкові права\~ [PERSON] підлягають судовому захисту, оскільки, враховуючи фактичні обставини даної справи, останній позбавлений можливості захистити відповідні права у позасудовому порядку. Вказане кореспондується із правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №486/9435/15-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved