Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~18 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~Визначити [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Позов мотивований\~тим,\~що після\~смерті матері\~позивачів [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~залишилось майно\~на яке\~відкрилась спадщина,\~в зв`язку\~з чим\~позивачі як\~спадкоємиці за\~заповітом звернулася\~до нотаріуса\~з заявою\~на \~прийняття спадщини де\~їм було\~відмовлено оскільки ними пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивачі заявила відповідні вимоги. На судове\~засідання позивачі та їх\~представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити. Представник відповідача\~в особі Херсонської державної нотаріальної контори на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. На судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] померла мама позивачів [PERSON] свідоцтва про смерть, видане Бериславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії [NUMBER] 26 жовтня 2021 року. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений старостою села Зміївка Бериславського району Херсонської області, від 12.07.2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №6-17, в якому на випадок смерті зробила таке розпорядження: належне їй майно, яке складається з 16 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] ; земельна ділянка передану у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) 0,2009 га (кадастровий номер 6520681200:01:001:0261), заповідає [PERSON] 1967 р.н., належне їй майно земельну ділянку передану у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,58 га (кадастровий номер 6520681200:02:042:0016), та земельну ділянку передану у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Державний акт серія ЯД № 741403, 0,110 відсотків від земельної ділянки 200 га заповідає [PERSON] 1963 р.н.; належне їй майно земельну ділянку передану у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7667 гектарів (кадастровий номер 6520681200:02:042:0017). га земельну ділянку передану у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,28 га (кадастровий номер 6520681200:02:001:1203) заповідаю [PERSON] 1959 р.н. Родинні зв`язки між сторонами та померлою підтверджують: свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому померла, [PERSON] , записана матерю [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому померла, [PERSON] , записана матерю [PERSON] ( [PERSON] ); свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому померла, [PERSON] , записана матерю [PERSON] ( [PERSON] ). Шестимісячний термін для прийняття спадщини у сторін по справі спливав 26 квітня 2022 року, а 24.02.2022 року відбулася збройна агресія російської федерації проти України. Указом Президента України 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» в країні було запроваджено воєнний стан. Як відомо Херсон та Херсонська область з перших днів війни були окуповані Росією, Херсон було деокуповано 11 листопада 2022 року, а лівобережжя (де зареєстрована і проживає Відповідачка) досі знаходиться під окупацією, тому надіслати заяву про прийняття спадщини у встановленні терміни не видавалось за можливе, оскільки в зоні окупації органи державної влади України не могли функціонувати належним чином. У липні місяці 2022 року Позивач [PERSON] разом зі своєю дружиною прийняли для себе рішення тимчасово покинути окуповану територію і на деякий час змінити своє фактичне проживання, доказом чого є Довідка переселенця № 525-7501156484 від 25.07.2022 року. Більше того з 22.12.2022 року по 06.04.2023 року [PERSON] , будучи штурманом далекого плавання, здійснював перевезення зернових культур у супроводі українських прикордоників країнами Україна-Турція-Греція, доказом зазначеного слугує запис у паспорті моряка, що також унеможливлювало звернення до нотаріуса. В свою чергу [PERSON] після деокупації села Зміївка, не витримуючи постійних обстрілів також вимушена була змінити своє місце постійного проживання, доказом чого слугує довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1216-5002381029 від 06.12.2022 року. Однак не зважаючи на все вищевикладене на початку запровадження воєнного стану останні окремо одне від одного консультувалися з нотаріусами щодо оформлення спадкових прав та дізнались про зміни у законодавстві. А саме, що на момент воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється, та отримати спадщину можна буде лише після завершення війни. У зв`язку з чим позивачі вирішили, що зможуть оформити спадщину у будь-який час, або взагалі після закінчення бойових дій. 18.11.2023 року Позивачі звернулися до Першої Херсонської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] - [PERSON] , доказом чого слугує Інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 74799098 від 18.11.2023 року, однак останнім було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкоємцями було пропущено строк на прийняття спадщини і було рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що підтверджується листом № 1590/02-14 від 18.11.2023 та листом № 1510/02-14 від 18.11.2023 року. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивачі вказують на розуміння ними дій спрямованих на прийняття спадщини, збирання відповідних документів, разом з тим окупація та військова агресія, вимушений виїзд її в іншу область, постійні зміни законодавства не працюючий нотаріус за місцем прийняття спадщини слугували підставами пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт окупації, як наслідок не здійснення діяльності нотаріусами, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивачів, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбулися можливості оформлення прав на нього, так і відповідачі, які таке право не набули у порядку встановленому законом та не заявили про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору суд покладає на позивачів, враховуючи при цьому, що право останніх не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідачів, вирішення вимоги позову не віднесено до їх компетенції, відповідачами позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved