Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. У листопаді 2023 року [PERSON] (далі «Позивач») звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області (далі «Відповідач»), третя особа [PERSON] (далі «Третя особа») про скасування обтяження на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. Позивач є спадкоємицею першої черги, після померлого [INFO] [PERSON] . 21.09.2023 року Позивач, після померлого [INFO] [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом №2-769 від 21.09.2023 року на 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом №2-770 від 21.09.2023 року на 1/2 частки земельної ділянки площею 0.0697 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210300000:06:044:0002, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які виданні державним нотаріусом Третьої білоцерківською державною нотаріальною конторою Руденко Н.П. (а.с. 9, 10, 11, 12-14). При оформленні свідоцтв про право на спадщину, нотаріус попередила Позивача про те, що нерухоме майно яке я отримала у спадщину та належало [PERSON] перебуває під обтяженням, а саме забороною на відчуження нерухомого майна. Наявність обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке належало [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту на нерухомого майна, виданою 13.10.2023 року за номером 350371389. В Інформаційній довідці, в розділі актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень міститься запис про обтяження 51798772 від 26.01.2012 року, який внесено Державним реєстратором Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П., відповідно до повідомлення, серія та номер: б/н, виданого 31.08.1959 року, видавник: місто Біла Церква, Вантажний парк, підставою запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69370519 від 20.09.2023 року, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, суб`єкт обтяження [PERSON] , опис предмета обтяження позика на будівництво житлового будинку в місті Біла Церква Київської області. З життя [PERSON] позика була погашена, жодних фінансових претензій до нього ніколи ніхто не висував, виходячи з того, що особа яка були ініціатором обтяження, не існують, обставини для обтяження також припинили своє існування. Після прийняття спадщини та отримання свідоцтва на спадщину на частини нерухомого майна, яке належало [PERSON] , Позивач не може повноцінно розпоряджатися частиною житлового будинку та частиною земельної ділянки в зв`язку з тим, що на це майно накладено обтяження, а саме заборона на відчуження нерухомого майна. З огляду на викладене Позивач просив суд скасувати обтяження за реєстраційним номером обтяження: 51798772 від 26.01.2012 року, який внесено Державним реєстратором Третьої Білоцерківською державною нотаріальною конторою Руденко Н.П., відповідно до повідомлення, серія та номер: б/н, виданого 31.08.1959 року, видавник: місто Біла Церква, Вантажний парк, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69370519 від 20.09.2023 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у виді заборони\~ на нерухоме майно та вилучити запис з\~ державного реєстру обтяжень на нерухоме майно [PERSON] .. 13.11.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19). У судове засідання Позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 31.01.2024 року до канцелярії суду подала заяву у якій просила здійснювати розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 29). У судове засідання представник Відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с. 21). У судове засідання Третя особа не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 31.01.2024 року до канцелярії суду подала заяву у якій просила здійснювати розгляд даної справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 28). Згідно з ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено наступні фактичні обставини. 21.09.2023 року Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом №2-769 від 21.09.2023 року на 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом №2-770 від 21.09.2023 року на 1/2 частки земельної ділянки площею 0.0697 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210300000:06:044:0002, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які виданні державним нотаріусом Третьої білоцерківською державною нотаріальною конторою Руденко Н.П.. Наявність обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке належало [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту на нерухомого майна, виданою 13.10.2023 року за номером 350371389. В Інформаційній довідці, в розділі актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень міститься запис про обтяження 51798772 від 26.01.2012 року, який внесено Державним реєстратором Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П., відповідно до повідомлення, серія та номер: б/н, виданого 31.08.1959 року, видавник: м. Біла Церква, Вантажний парк, підставою запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69370519 від 20.09.2023 року, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, суб`єкт обтяження [PERSON] , опис предмета обтяження позика на будівництво житлового будинку в місті Біла Церква Київської області (а.с. 13-14). Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти. У пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду\~ від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статті 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили. Згідно зі статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до статті 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно зі статтею 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до підпункту 5.1. пункту 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Висновки суду. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, у ході розгляду справи Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів існування законних підстав для обтяження на спірне нерухоме майно. За таких умов суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість відповідних позовних вимог Позивача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved