Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

27.11.2023\~ [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС", а 21.12.2023 представник позивача [PERSON] в порядку ст. 49 ЦПК України з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій остаточно заявлені наступні вимоги до ТОВ\~"ІНВЕСТ ХАУС": - визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~№\~7313\~від 07.12.2019,\~який\~вчинений приватним\~нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС" заборгованості в розмірі 50 992 грн 61 коп.; - визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~№ 7314\~від 07.12.2019,\~який\~вчинений приватним\~нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС" заборгованості в розмірі 28 072 грн 40 коп.; - стягнути з ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС" на користь [PERSON] 30 333 грн 27 коп.; - стягнути з ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС" на користь позивача судові витрати. На обґрунтування позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог зазначено, що в червні 2023 року [PERSON] дізнався про арешт рахунку за постановою приватного виконавця, після чого отримав постанову приватного виконавця Пашкова Ю. Д. про арешт коштів боржника. Під час ознайомлення з відповідною постановою [PERSON] дізнався про відкрите виконавче провадження № 62896565, з примусового виконання виконавчих написів про стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ХАУС" (на цей час ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС") заборгованості. Так, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком\~В. В. було вчинено виконавчі написи: за № 7313 від 07.12.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ХАУС" (на цей час ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС") заборгованості в розмірі 50\~992 грн 61 коп.; за № 7314 від 07.12.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ХАУС" (на цей час ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС") заборгованості в розмірі 28\~072 грн 40 коп. Отже, приватним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на його рахунках, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що складає 65 560 грн 15 коп. Інших постанов від приватного виконавця йому не надходило. В липні 2023 року він звернувся до приватного виконавця із заявою про надання копій виконавчих написів, однак нічого не отримав. Також, до приватного виконавця направлявся письмовий запит щодо отримання копій матеріалів виконавчого провадження № 62896565. На телефонні дзвінки приватний виконавець не відповідав. В подальшому, було направлено адвокатський запит до приватного нотаріуса щодо отримання виконавчих написів, і документів на підставі яких їх було вчинено, однак відповіді не надійшло. 18.08.2020 наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 983/6 "Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] " було анульовано свідоцтво про зайняття нотаріальною діяльністю [PERSON] на підставі наказу Міністерства юстиції України від 07.08.2020 № 2691/5. Крім того, вказав, що не перебував у жодних правовідносинах з ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ХАУС" (на цей час ТОВ "ІНВЕСТ ХАУС"), будь-якої кореспонденції від них не отримував, на його думку приватним нотаріусом було протиправно вчинено виконавчі написи про стягнення з нього не існуючої заборгованості. Розмір заборгованості - 79 065 грн 01 коп. категорично заперечує. Ніяких повідомлень з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором йому не надходило, вимоги відповідача про стягнення з нього заборгованості неможливо вважати безспірною, отже й виконавчі написи № 7313, 7314 приватним нотаріусом вчинено незаконно, а тому вони є такими, що не підлягають виконанню. Вважав, що вчинені приватним нотаріусом виконавчі написи 07.12.2019 у період часу, коли законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на підставі договорів, що нотаріально не посвідчені, зокрема, кредитного договору. На час вчинення виконавчих написів, приватний нотаріус керувався не чинним пунктом 2 розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, що є порушенням ст. 87 ЗУ "Про нотаріат", Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" № 296/5 від 22.02.2012, у зв`язку з чим є всі підстави для визнання їх такими, що не підлягають виконанню. У період часу з червня 2023 року по листопад 2023 року в межах виконавчого провадження № 62896565 з рахунку [PERSON] , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", приватним виконавцем було списано грошові кошти в розмірі 30 333 грн 27 коп. на погашення заборгованості. Однак, вважав, стягнуті кошти такими, що набуті без достатньої правової підстави, оскільки вони стягнуті на підставі виконавчих написів, які підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. На підставі викладеного, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, вважав, що отримані відповідачем 30 333 грн 27 коп. підлягають поверненню. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.11.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, на 21.12.2023, а також задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Крім того, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.12.2023 задоволено заяву позивача [PERSON] і зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 62896565, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю. Д. на підставі виконавчих написів, виданих Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. №\~7313, № 7314 від 07.12.2019, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ\~"ІНВЕСТ\~ХАУС" заборгованості у розмірі 28 072 грн 40 коп. та 50 992 грн 61 коп. 11.12.2023 від представника відповідача [PERSON] надійшли клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та заява про визнання позову, щодо первісних вимог. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.12.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ХАУС" про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, та про стягнення суми, отриманої на підставі виконавчих написів нотаріуса, продовжено строк розгляду справи та розгляд цивільної справи відкладено до 25.01.2024. 22.01.2024 від представника відповідача Подобєдова Л. І. надійшов відзив на позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів. На обґрунтування відзиву зазначено, що на час вчинення виконавцем виконавчих дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, був чинним. Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів, які були стягнуті в межах виконавчого провадження. На його думку, існує окремий спосіб захисту у випадку неправомірного стягнення коштів з боржника у виконавчому провадженні, а саме поворот виконання. А цим способом захисту позивач не скористався, отже невірно обраний спосіб захисту є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Щодо витрат на правову допомогу зазначив, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією мирного врегулювання спору. Зі свого боку відповідач не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, а також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи, чим сприяє пришвидшенню розгляду справи. Отже, вважав, що відповідачем відшкодування витрат на правову допомогу можливе в розмірі 1 000 грн 00 коп. 25.01.2024 належним чином повідомлені учасники процесу на судовий розгляд не з`явилися. 25.01.2024 представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, та за відсутності позивача, на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у заяві про визнання позову, просив здійснювати судовий розгляд справи за відсутності представників відповідача. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков\~Ю.\~Д., причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності учасників справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.12.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №\~7313 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ХАУС" заборгованості в розмірі 50 992 грн 61 коп. 07.12.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №\~7314 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ХАУС" заборгованості в розмірі 28 072 грн 40 коп. 22.12.2021 відбулась зміна назви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ХАУС" на нову Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ХАУС" Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.08.2020 № 983/6 "Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] " було анульовано свідоцтво про зайняття нотаріальною діяльністю [PERSON] на підставі наказу Міністерства юстиції України від 07.08.2020 № 2691/5 (а. с. 31). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова\~Ю. Д. від 19.06.2023 у відкритому виконавчому провадженні № 62896565 на підставі виконавчих написів № 7313, 7314, виданих 07.12.2019, було накладено арешт на кошти боржника [PERSON] , що містяться на рахунках: [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] , [NUMBER] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 65 560 грн 15 коп. (а. с. 16, 64). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. У відповідності до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Постановою КМУ № 662 від від 26.11.2014 Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ №\~1172 від 29.06.1999, доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22\~лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та не чинною постанови №\~662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та не чинною постанови №\~662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06\~березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, у цьому випадку нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчими написами, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчиняючи 07.12.2019 виконавчі написи № 7313, 7314 приватний нотаріус не мав підстав керуватися пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22\~лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23. Оскаржені виконавчі написи вчинені нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. За загальним правилом, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, відповідач мав надати оригінал нотаріально посвідченого договору з позивачем, однак такого договору не існує. У відзиві відсутні заперечення щодо позовних вимог про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, отже ці вимоги відповідачем визнані. За таких обставин, слід визнати, що виконавчі написи приватного нотаріуса були вчинені на порушення вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом визнання оспорюваних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, під час розгляду позову за оспорюваними виконавчими написами в порядку їх примусового виконання з позивача було стягнуто на користь відповідача грошові кошти: 21.06.2023 в сумі 3 454 грн 51 коп., 03.07.2023 в сумі 1\~141 грн 61 коп., 17.07.2023 в сумі 6 800 грн 22 коп. 04.08.2023 в сумі 7\~512 грн 09 коп., 17.11.2023 в сумі 11 424 грн 84 коп., що підтверджується виписками в АТ КБ "Приватбанк", квитанціями АТ КБ "Приватбанк 232bdPBNKI0001700002 від 03.07.2023, 232саPBNKI004e3d0002 від 17.07.2023 23323РВNKI008ca30002 від 04.08.2023, 2345cPBNKI0112930002 від 17.11.2023 (а. с. 18, 63, 85). Таким чином, загальна сума стягнутих грошових коштів з [PERSON] в межах виконавчого провадження № 62896565 складає 30 333 грн 27 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, положення ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2)\~відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Так, представник відповідача не заперечував факт надходження коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі вчинених виконавчих написів. Враховуючи, що виконавчі написи вчинено незаконно, то і правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначених виконавчих написів відпали, а тому стягнуті з позивача грошові кошти у сумі 30 333 грн 27 коп. підлягають поверненню, а отже, стягненню з відповідача. Доводи представника відповідача Подобєдова Л. І., викладені у відзиві на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження і спростовуються зазначеними вище належними та допустимими доказами у справі. Щодо понесених витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в пункті 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, пункті 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат по оплаті правової допомоги надано копію Договору про надання правової допомоги, укладений 27.06.2023 між адвокатом Гетьман О. М. та Усіченком Г. М. (а. с. 32-34); акт прийому-передачі послуг з надання правничої допомоги від 24.11.2023, відповідно до яких вартість наданих послуг становить 5 000 грн 00 коп. (а. с. 36), квитанції АТ "УКРПОШТА" №\~1176856697 від 05.07.2023, № 1250952766 від 15.12.2023 (а. с. 90), копію ордеру Серії АХ № 1158271 від 24.11.2023 (а. с. 37). Зазначений розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача вказану суму на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката. З приводу розподілу витрат по сплаті судового збору, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, суд зазначає наступне. Під час подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір за дві вимоги немайнового характеру про визнання такими, що не підлягають виконанню двох виконавчих написів (1\~073,6 х 2 = 2 147,2 грн). В частині вимог про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, відповідач позов визнав, що стало підставою для стягнення з відповідача на користь позивача 50% понесених витрат по сплаті судового збору (1\~073,6 грн), а 50% відсотків сплаченого судового збору (1\~073,6 грн) підлягають поверненню позивачеві з державного бюджету. Разом з тим, під час подання заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем не було сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру (1\~073,6 грн), тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету. Суд вважає за необхідне здійснити взаємний залік сум, що підлягають поверненню з державного бюджету на користь позивача та стягненню на користь державного бюджету з відповідача та остаточно вирішити питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вказаних витрат на суму 2\~147 грн 20\~коп.

Outcome: approved