Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом, у якому просять визнати за кожним із них право власності на 1/15 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що за свідоцтвом від 20.06.2013\~р. про право власності на житло квартиру за адресою: [ADDRESS] ., остання належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, його спадкоємцями за законом є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] відмовилася від належної їй частки у спадщині. Між тим, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки у праві власності на квартиру адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме його частку. Бердичівська міська рада Житомирської області та Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору, у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили. Судом з`ясовано, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 01.03.2023\~р. про смерть (а.\~с.\~24). Спадщину [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] , та неповнолітні діти сини [PERSON] , [PERSON] , дочка [PERSON] [PERSON] , відмовилась від належної частки спадщини, що підтверджується довідкою від 05.09.2023\~р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Литвина\~О.С. (а.\~с.\~30). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перейшли права та обов`язки (спадщина) [PERSON] , у тому числі права власності останнього. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Литвином\~О.С. видано два свідоцтва від 01.09.2023\~р. про право на спадщину за законом, за якими вони є спадкоємцями зазначеного у цих свідоцтвах майна [PERSON] (грошових вкладів та квартири у м.\~Києві)) в 1/3 частці кожен (а.\~с.\~27, 28). До дня смерті [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були власниками на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом від 20.06.2013\~р. про право власності на житло та витягом від 13.09.2013\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.\~с.\~25, 26). Тобто до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перейшло і право спільної сумісної власності [PERSON] на вказану квартиру. Разом з тим, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постановою від 01.09.2023\~р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Литвина\~О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 часку спадкового майна кожному, а саме 1/15 частку у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, а саме частку спадкового майна (а.\~с.\~29). Частинами першою та другою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та другою статті 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У матеріалах справи відсутні докази того, що розмір часток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , був різним, тому Суд виходить з того, що розмір цих часток був рівним, тобто 1/5. Як вказувалось вище, у зв`язку з неможливістю встановлення розміру частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину (до яких перейшли права та обов`язки [PERSON] щодо цієї квартири), не можуть отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на 1/3 частку 1/5 частки квартири, тобто на 1/15 частку квартири за кожним. Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом, який прийняли спадщину, набули право власності на 1/3 частку 1/5 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , тобто на 1/15 частку квартири кожний. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved