Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої вимоги мотивувала тим, що 16 серпня 2022 року близько 21:00 год., [PERSON] , перебуваючи у приміщенні літньої кухні, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у ході раптового конфлікту, наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, голови та шиї позивача (потерпілої) [PERSON] , після чого вийшов на подвір`я вказаного вище будинку, де продовжуючи свій умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , куди також вийшла потерпіла [PERSON] , наніс останній лівою та правою рукою декілька ударів в область обличчя, від яких потерпіла впала на землю та, будучи на землі, [PERSON] наніс один удар ногою в область правої підлопаткової ділянки потерпілої [PERSON] .. Виявлені у позивача [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді садно лівої лобно - тім`яної ділянки, синці очних ділянок лівої бокової поверхні шиї, правої вушної раковини, правої підлопаткової ділянки верхніх кінцівок, згідно висновку судової медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказаними діями, [PERSON] заподіяв позивачу [PERSON] умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України. 02.02.2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області справа № 369/1602/23 (кримінальне провадження № 12022116450000048 від 18 серпня 2022 року) було ухвалено вирок, яким відповідача [PERSON] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 07.06.2023 року Київським апеляційним судом справа № 369/1602/23 було ухвалено вирок, яким вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.02.2023 року стосовно [PERSON] скасовано в частині призначеного покарання. Враховуючи викладене позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (кримінальне провадження № 12022116450000048 від 18 серпня 2022 року, справа № 369/1602/23). Ухвалою суду від 03.07.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтрималии, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). ування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врах Судом встановлено, що 16 серпня 2022 року близько 21:00 год., [PERSON] , перебуваючи у приміщенні літньої кухні, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у ході раптового конфлікту, наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, голови та шиї потерпілої [PERSON] , після чого вийшов на подвір`я вказаного вище будинку, де продовжуючи свій умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , куди також вийшла потерпіла [PERSON] , наніс останній лівою та правою рукою декілька ударів в область обличчя, від яких потерпіла впала на землю та, будучи на землі, [PERSON] наніс один удар ногою в область правої підлопаткової ділянки потерпілої [PERSON] .. Виявлені у позивача [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді садно лівої лобно - тім`яної ділянки, синці очних ділянок лівої бокової поверхні шиї, правої вушної раковини, правої підлопаткової ділянки верхніх кінцівок, згідно висновку судової медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказаними діями, відповідач [PERSON] заподіяв позивачу [PERSON] умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України. 02.02.2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області справа № 369/1602/23 (кримінальне провадження № 12022116450000048 від 18 серпня 2022 року) було винесено вирок, яким відповідачу [PERSON] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 07.06.2023 року Київським апеляційним судом справа № 369/1602/23 було винесено вирок, яким вирок Києво-Святошинського районного суду київської області від 02.02.2023 року стосовно [PERSON] скасувати в частині призначеного покарання. З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, а також для встановлення фактів, які зазначені в позовній заяві в судовому засіданні були допитані свідки: -[PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України документ № [NUMBER] , виданий 31.01.2022 року, орган, що видав: 8040, ІПН [NUMBER] , який зареєстрований: [ADDRESS] ; -[PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України документ № [NUMBER] , виданий 08.02.2019 року, орган, що видав: 3232, ІПН [NUMBER] , який зареєстрований: [ADDRESS] . Допитані під час судового засідання свідок [PERSON] та свідок [PERSON] підтвердили що дійсно 16 серпня 2022 року близько 21:00 год., [PERSON] , спричинив тілесні ушкодження позивачу [PERSON] в приміщенні літньої кухні та на подвір`ї, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Щодо вирішення вимог на відшкодування моральної шкоди Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікована 17.07.1997 р.). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004 р.) Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав Позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , а саме нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень, передбачений ч.1 ст.125 КК України позивач отримала невротичні, пов`язані зі стресом розлади, посттравматичний стресовий розлад, гіпертонічний криз, а також позивач зазнала душевних страждань, які полягали в тому, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, також у позивача продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді постійного головного болю, значного обмеження фізичної активності, оскільки відповідачем було нанесено тілесні ушкодження у вигляді садно лівої лобно - тім`яної ділянки, синці очних ділянок лівої бокової поверхні шиї, правої вушної раковини, правої підлопатвокої ділянки верхніх кінцівок. У зв`язку із зазначеним, були порушені нормальні життєві зв`язки, а саме постійно болить голова, підвищується артеріальний тиск, присутня часто носова кровотеча, постійний страх, стан тривоги та невпевненості, знизилась працездатність, порушився сон, що спричиняють певні незручності та впливають на роботу. При цьому, позивач зазнала також душевних переживань та страждань, емоційних хвилювань, отримала нервовий стрес. Враховуючи наведене, а також враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, перенесення в момент події, яка сталась 16.02.2022 року фізичного болю, емоційного стресу, який супроводжується почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я, та зважаючи на те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, враховуючи вимоги розумності та справедливості, сума 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень є завищеною та в заявленому розмірі не підлягає задоволенню. Враховуючи всі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення моральної шкоди з [PERSON] в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень, що є достатнім для розумного відшкодування [PERSON] завданої моральної шкоди і не призводить, в свою чергу, до збагачення при встановлених обставинах, напроти становить достатню справедливу форму відшкодування моральної шкоди, заподіяної Позивачу. Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial