Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 03 жовтня 2012 року, який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2012 року. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після того як вони розійшлися з відповідачем їхній син залишився проживати із позивачкою та знаходився на її утриманні. Син сторін, [PERSON] , є дитиною з інвалідністю з дитинства, у зв`язку із чим потребує більшого догляду та постійних витрат на лікування, якісного повноцінного харчування. Позивачка у 2019 році звернулася до суду із позовом щодо стягнення аліментів та згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2019 року по справі № 607/15267/19 з [PERSON] стягнуто аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500,00 грн щомісячно. Однак, відповідач вчасно не сплачував аліменти, а тому в липні 2020 року позивачка звернулася до державної виконавчої служби щодо примусового стягнення з нього аліментів. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів протягом 2020-2022 років неодноразово сягала 30-40 тисяч гривень і погашав він її лише після накладення арешту на його рахунки та майно. Станом на день подачі позовної заяви у відповідача наявна значна заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 жовтня 2022 року по 01 грудня 2023 року, що підтверджується Довідкою про неотримання аліментів від 05 грудня 2023 року. У вересні 2023 року [PERSON] поступив до Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя та є студентом першого курсу денного відділення факультету економіки та менеджменту з терміном навчання до червня 2027 року. З моменту поступлення [PERSON] всі додаткові витрати на навчальні матеріли та звичайне побутове обслуговування навчальних потреб лягли знову на позивачку. Окрім цього, [PERSON] щомісячно потрібно купувати сину необхідні ліки, одяг та інші речі першої необхідності. Оскільки, син сторін навчається на денній формі навчання, та враховуючи його інвалідність він немає можливості десь додатково працювати, щоб якимось чином самостійно матеріально себе забезпечити. Через постійний догляд за дитиною під час навчання в школі, позивачка не мала можливості повноцінно влаштуватися на роботу. Фактично єдиними коштами, на які вона здійснювала утримання своєї дитини була щомісячна державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства у розмірі 2881,60 грн. В свою чергу, відповідач є достатньо забезпеченою людиною, має регулярний дохід від здійснення підприємницької діяльність. Крім цього, у приватній власності відповідача перебуває нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 194,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер 6125286400:01:001:1069, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, протягом 2022-2023 років [PERSON] неодноразово купляв та продавав автомобілі, що підтверджується відповідями МВС на запити державного виконавця, а на сьогоднішній день є власником автомобіля SKODA ОСТАVІА, 2009 року випуску, який був придбаний ним у 2022 році. З огляду на вказане, позивачка просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатися у Тернопільському національному технічному університеті ім. І. Пулюя, в твердому грошовому розмірі - 6\~000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання. 12 грудня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 08 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] , в якому відповідач позов визнає частково. [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчатися у Тернопільському національному технічному університеті ім. І. Пулюя, в розмірі 2\~500,00 грн щомісячно. В обґрунтування\~своїх заперечень\~зазначає,\~що його колишня дружина, [PERSON] вже тривалий час перебуває за кордоном. Він, як батько [PERSON] ніколи не ухилявся і не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, постійно піклується про свого сина, несе повністю матеріальні видатки пов`язані з купівлею йому взуття, оплачує поїздки на відпочинок та санаторно-курортне лікування, забезпечує продуктами харчування, та інші витрати пов`язані із забезпеченням його належного проживання та навчання. Постійно несе матеріальні видатки, пов`язані з лікуванням сина. Зокрема в період з кінця листопада до 11 грудня 2023 року його син перебував на стаціонарному лікуванні в Міській комунальній лікарні №3 м. Тернопіль, усі матеріальні витрати пов`язані з цим оплачував повністю відповідач, з власної ініціативи розуміючи, що це його прямі батьківські обов`язки. Крім того, [PERSON] зазначив, що на даний час на його утриманні перебувають двоє непрацездатних батьків батько [PERSON] , 1948 року народження, та мати [PERSON] , 1953 року народження. Відповідач змушений піклуватися про них та нести матеріальні витрати пов`язані з лікуванням та забезпеченням їх належного прожиткового рівня. [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, а тому йому рекомендовано термінове хірургічне втручання, що пов`язано із значними матеріальними видатками на лікування. 12 січня 2024 року Тернопільським міськрайонним судом зареєстровано відповідь на відзив подану представником позивачки, адвокатом Алексенко С. Л. В поданій відповіді на відзив зазначено, що відповідач взагалі із сином не бачиться та не спілкується, жодних речей чи продуктів сину не купляв, ніяких поїздок на відпочинок не оплачував. Всі витрати несе виключно позивачка, яка кожні 3-4 тижні висилає з Англії сину посилки з одягом та харчами. Також саме позивачка неодноразово возила сина в [PERSON] на відпочинок та лікування, крайні рази в березні-серпні 2021 року та травні-серпні 2022 року. Відповідач щодо сина виплачував лише аліменти, невчасно та не в повному обсязі. Станом на 01 жовтня 2023 року відповідач мав борг в розмірі 7 967,50 грн, що підтверджує розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2023 року, виданий Тернопільським відділом ДВС Тернопільської області. Щодо понесення відповідачем матеріальних видатків, пов`язаних із стаціонарним лікуванням сина в Міській комунальній лікарні №3 м. Тернопіль, позивачка повідомляє, що це не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] не перебував на лікування в даній лікарні в листопаді-грудні 2023 року, а лише разом із матір`ю [PERSON] , 13 грудня 2023 року проходив медичний огляд для переведення його із дитячої групи інвалідності на дорослу. Щодо матеріального становища відповідача, то він володіє декількома магазинами з продажу одягу які приносять йому стабільний дохід. Це підтверджується в тому числі і неодноразовими придбаннями відповідачем автомобілів у 2022-2023 роках. Щодо батьків відповідача [PERSON] та [PERSON] , то вони проживають не з відповідачем, а із сім`єю його сестри - [PERSON] , а тому фактично перебувають на її утриманні. Щодо стану здоров`я відповідача, то ним не надано жодних доказів його погіршення та необхідності термінового хірургічного втручання. На підставі вищенаведеного позивачка вважає, що враховуючи матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я та джерела доходів, він може надавати сину [PERSON] матеріальну допомогу на період навчання у розмірі 6 000,00 грн щомісячно, а тому просить суд задовільними позов в повному обсязі. Представник позивачка, адвокат Алексенко С. Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнав частково, з мотивів викладених у відзиві. Додатково пояснив, що доходи від підприємницької діяльності мінливі, а тому він не заперечує щодо стягнення з нього в користь позивачки 2\~500,00 грн. щомісячно на утримання їх спільного сина, який продовжує навчання. Представник відповідача, адвокат Кноль П. М. у судовому засіданні підтримав позицію відповідача з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. В судовому засідання допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що його батьками є сторони по справі, які приймають рівну участь у його матеріальному утриманні, але кожен окремо. На даний час свідок навчається в Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя, очно, на державному замовленні. Проживає разом з бабусею, мати часто перебуває за межами України, але приїздить. Його витрати складаються з придбання продуктів харчування, оплати проїзду в громадському транспорті, придбання ліцензійних комп`ютерних ігор. Батько привозить свідку продукти харчування, купляє одяг, якщо є потреба, і продукти з магазину. Коли свідок перебував у лікарні, батько відвозив його в лікарню і забирав. Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, а також дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. Сторони попередньо перебували у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі в колишнього подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 15 березня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області. Згідно довідки № 1955 від 10 червня 2019 року [PERSON] зареєстрована з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За змістом довідки № 264 від 17 листопада 2023 року, виданої Тернопільським національним технічним університетом імені [PERSON] , [PERSON] дійсно є студентом першого курсу денного відділення ФЕМ факультету Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Закінчує навчання в червні 2027 року. Відповідно до довідки № 4151 від 04 грудня 2023 року, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільського міської ради, [PERSON] отримувала соціальну допомогу для дітей з інвалідністю, з квітня 2023 року по вересень 2023 року включно, всього в сумі 17 289,60 грн. З довідки Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України № 536773 від 05 грудня 2023 року вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] в період з 01 жовтня 2022 року по 01 грудня 2023 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 357241507 від 06 грудня 2023 року, [PERSON] належить: житловий будинок загальною площею 194,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер 6125286400:01:001:1069, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також з відкритих джерел Інтернет ресурсу надано витяг що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична-особа підприємець, що в судовому засіданні останній не заперечував. З відповіді на запит № 159674692 від 11 квітня 2023 року до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, вбачається що [PERSON] належить транспортний засіб SKODA ОСТАVІА, 2009 року випуску. Згідно аналогічних запитів у 2021 році, 2022 році та 08 лютого 2023 року [PERSON] належали і інші транспортні засоби. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України № 551 від 03 січня 2023 року, вбачається що у [PERSON] є заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 7 967,50 грн. Згідно з консультативних висновків спеціалістів від 13 грудня 2023 року та 15 грудня 2023 року, [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, також це вбачається із посвідчення серії [NUMBER] , виданого УСП ТМР [PERSON] , як дитині з інвалідністю. Відповідачем на підтвердження стану свого здоров`я та матеріального становища подано до суду: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № [NUMBER] виданого 01 вересня 2023 року, з якого слідує, що він знятий з військового обліку; свідоцтво про народження серії [NUMBER] де батьками відповідача вказані [PERSON] та [PERSON] ; копії паспортів [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, однак не досягнув віку 23ох років, продовжує навчання на першому курсі денного відділення ФЕМ факультету Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Закінчує навчання в червні 2027 року. [PERSON] навчається на державному замовленні, не працює, доказів отримання ним доходу суду не подано. Останній зареєстрований з матір`ю, проживає з нею та бабусею за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] забезпечує свого повнолітнього сина [PERSON] всім необхідним. [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, що підтвердив у судовому засіданні, стан його здоров`я суд вважає задовільним (в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, відповідача визнано обмежено придатним до військової служби, проте не зазначено, що він не може працювати та отримувати дохід в інших сферах). Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем [PERSON] може виконувати обов`язки щодо утримання сина, який досяг повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають батьки суд відхиляє, оскільки такі доводи мають буди підтверджені належними та допустимими доказами, не тільки документами, які встановлюють факт родинних відносин. Необхідність матеріального утримання [PERSON] у своєму відзиві визнає і сам відповідач [PERSON] , проте вказує, що він може сплачувати аліменти в розмірі 2\~500,00 грн щомісячно до закінчення навчання. Отож, суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці у твердій грошовій сумі - 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 08 грудня 2023 року і до закінчення [PERSON] навчання у Тернопільському національному технічному університеті ім. І. Пулюя, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше 23хрічного віку. Відтак, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі - 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 08 грудня 2023 року і до закінчення [PERSON] навчання у Тернопільському національному технічному університеті ім. І. Пулюя, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше 23хрічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial