Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що її мати [PERSON] , яка поерла 16.04.2023 року, була власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок належав останній на підставі свідоцтва на забудову садиби № 264 від 16.08.1963 року. Після смерті мами залишилося спадкове майно у виді спірного житлового будинку. Звернувшись до ДНК про відкриття спадкової справи, їй було повідомлено, що оформити свідоцтво про спадщину вона не може, так як у її покійної мами були відсутні правовстановлюючі документи на згаданий будинок. Вважає, що вона спадщину прийняла, так як на момент смерті матері проживала у спірному будинку та на даний час являється головою даного дворогосподарства. Тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. (а.с.30). Представник Полянської сільської ради подав клопотання про розгляд справи у його відсутності за наявними у матеріалах справи документами (а.с.28-29). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] на забудову садиби в сільських населених пунктах, [PERSON] надано дозвіл на забудову земельної ділянки в с. Сусково, Мукачівського району, Закарпатської області, площею 0,06 га, відповідно до рішення Мукачівської районної ради депутатів трудящих від 16.08.1963 року (а.с.22). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 357980961 від 12.12.2023 року та № 357980747 від 12.12.2023 року, у такому відсутні відомості щодо зареєстрованого право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.6-7). Як убачається з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00042453907 від 24.11.2023 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 5 від 02.03.1968 року, складений Виконавчим комітетом Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.04.2023 року, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис № 67 від 17.04.2023 року, складений Виконавчим комітетом Полянської сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області (а.с.12). Із доданих до цивільної справи матеріалів встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2017 року заявниця змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.13-14). Згідно відповіді державного нотаріуса Свалявської ДНК від 12.12.2023 року №605/01-16, заявниці відмовлено у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.5). Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру № 75090146 від 12.12.2023 року, відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.8). Як убачається з довідки № 554 від 30.06.2023 року, виданої Полянською сільською радою, про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] дочка, [PERSON] , [INFO] онука та [PERSON] , [INFO] правнука (а.с.15). На житловий будинок за адресою [ADDRESS] , виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа №286/2023, такий складається з «А» - житловий будинок, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - вбиральня, «Д» - господарська будівля, №1-2 огорожа. Його вартість, згідно довідки ФОП [PERSON] від 20.11.2023 року, становить 88566,00 грн. (а.с.17-21). Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За приписами п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved