Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , жителів [ADDRESS] , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими булівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані \~тим, що в державного нотаріуса Городенківської ДНК Коломийського району Капріян С.В. заведена спадкова справа згідно заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся (по маминій лінії споріднення) [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . При життя, 18 травня 2021 року , [PERSON] склав заповіт, яким розділив своє майно між спадкоємцями, зокрема позивачу заповів житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Даний документ посвідчено старостою Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстровано в реєстрі за № 8; на даний час ніким не оскаржуваний та скасований. Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за заповітом, позивач вчасно звернулася до нотаріуса та надала відповідні документи. 07 листопада 2023 року нотаріус прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] , на половину житлового будинку [ADDRESS] . Причиною прийняття такого рішення (відмови) стало реєстрація спадкового будинковолодіння, як колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Фактично, вищевказане будинковолодіння на підставі двох Свідоцтв про право особистої власності на будинковолодіння від 22 жовтня 1989 року у рівних частинах належало двом співвласникам: [PERSON] та його мамі [PERSON] . Кожний із співвласників розпорядився належним їм майном на власний розсуд. [PERSON] письмовим розпорядженням заповів все своє майно позивачу, а [PERSON] заповіла своїй онуці [PERSON] (відповідачу). Позивач [PERSON] бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом та фактично прийняла її, однак не може належним чином оформити своє право на спадщину через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Все це змушує позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом на половину будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] . Спору щодо спадкового майна немає. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку, звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в порядку ст. 1269 ЦК України, немає. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~01\~грудня 2023\~року прийнято\~до розгляду\~та \~відкрито провадження\~у цивільній\~справі;\~справу постановлено\~розглядати за\~правилами загального\~позовного провадження;\~витребувано з\~Городенківської державної\~нотаріальної контори\~Коломийського району\~Івано-Франківської\~області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с.Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17 січня 2024 року залучено до участі в справі, в якості\~співвідповідача: [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Підготовче засідання відкладено до 30 січня 2024 року, 13 год.\~ 00 хв. Учасники справи в підготовче засідання 30 січня 2024 року не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до суду подала заява про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнає, претензій до нерухомого майма не має, про що подала нотаріусу відповідну заяву. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнає. Згідно ч.\~1\~ст.\~206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі проти задоволення позову не заперечують, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої\~статті 16 ЦК України). Згідно статті\~328\~ЦК \~України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 жовтня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09 серпня 1989 року, в половині жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в половині зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №181 від 22.10.1989. \~ \~ \~ \~Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 11052 від 17.10.2023, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 181 за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на частку нерухомого майна по [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 22.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р. Крім того, на 1/2 частку нерухомого майна по [ADDRESS] право приватної власності зареєстровано за [PERSON] (гол.колг.двору) згідно Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 22.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р. \~ \~ \~ \~Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 361242504 від 09.01.2024 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до\~\~роз`яснень, що містяться в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За господарством по [ADDRESS] закріплено земельну ділянку, загальною площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що доводиться довідкою № 21-231, виданою 15.11.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. З копії технічного паспорта на\~ будинок\~ садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що\~житловий будинок споруджено в 1979 році, господарські будівлі і споруди в 1979 та 1989 роках. Згідно\~ Звіту\~ про незалежну оцінку житлового будинку та господарських будівель, складеного\~ ПП [PERSON] на підставі договору № 444 від 15.11.2023,\~\~ ринкова вартість житлового будинку\~ з господарськими\~будівлями та\~спорудами по [ADDRESS] станом на 15.11.2023 становить\~ - 202625 грн. Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки № 5-24/26 та Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених\~наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1986-1989 р.р., за 1991-1995 р.р., наданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, частина господарства (особовий рахунок № [NUMBER] за 1986-1989 р.р., № 229 за 1991-1995 р.р.) за адресою: [ADDRESS] відносилася до суспільної групи господарства «колгоспна», членом якого була [PERSON] , голова сім`ї, 1920 року народження. Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1986-1989 р.р., за 1991-1995 р.р., наданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, частина господарства (особовий рахунок № 239 за 1986-1989 р.р., № 230 за 1991-1995 р.р.) за адресою: [ADDRESS] відносилася до суспільної групи господарства «робіт.», «робітники», членами якого були: [PERSON] , голова сім`ї, 1949 року народження, місце роботи та посада ПМК-6, зварщик, [PERSON] , 1950 року народження, дружина, місце роботи та посада Тишківська д/лікарня, медсестра, [PERSON] , дочка, 1972 року народження, [PERSON] , дочка, 1975 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, внучка, [PERSON] , 1994 року народження, внучка. Отже, частина спірного домоволодіння (особовий\~рахунок №\~239\~за 1986-1989\~р.р.,\~№ 230\~за 1991-1995\~р.р.) відносилася до суспільної групи «робітничий двір», головою сім`ї був [PERSON] . Судом встановлено, що: - частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на\~праві особистої\~власності належала [PERSON] ; - частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на\~праві власності належала колишньому члену\~колгоспного двору\~(голові\~колгоспного двору)- [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 96 років в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 14 від 25.05.2017, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 25 травня 2017 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На день\~смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована в [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , 1949 р.н., невісткою [PERSON] , 1950 р.н., внучкою [PERSON] , 1975 р.н., правнучкою [PERSON] , 1994 р.н., що доводиться копією довідки № 794, виданою Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На виконання ухвали суду, Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, надала\~суду належним чином\~засвідчену копію\~спадкової справи\~№ 404/2017\~(номер\~у спадковому\~реєстрі №\~61287266),\~заведену після\~смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, на підставі заяви спадкоємця за заповітом [PERSON] , 1975 року, від 26.09.2017. Син спадкодавця - [PERSON] в 26.09.2017, у строк передбачений ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За життя, 18 травня 2021 року, [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ уродженець та житель с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті, зробив таке розпорядження, яким: все своє майно, з чого б воно не складалося, що йому належатиме на день смерті і на що він за Законом матиме право заповів житлового будинку в [ADDRESS] з надвірними спорудами, та земельною ділянкою біля житлового будинку - заповів своїй внучці [PERSON] , [INFO] , жительці м. Хотин Чернівецької області, а державний акт на право приватної власності на земл. серії ІФ № 081237 пл. 0,68 га в урочищі "Могила", державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 08065 пл. 1,06 га в урочищі "Гармасарка", державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 081824, пл. 0,15 в урочищі "Сад молодий", - заповів своїй дочці [PERSON] , [INFO] , жительці с. Тишківці. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 8. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 73 років в с.Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 13 від 11.01.2023, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 11 січня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Часом відкриття спадщини є день смерті особи,\~\~визначено ч.2\~ст.1220 ЦК України.\~ \~ \~ \~ \~Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є внукою [PERSON] стверджується копіями: -свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 23 лютого 1994 року, з якого слідує, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] ; -свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 01 вересня 2012 року, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу 01.09.2012 з [PERSON] , присвоєно прізвище « [PERSON] »; -свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 29 квітня 1975 року, з якого слідує, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] ; -свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 11.09.1993, з якого вбачається, що [PERSON] , 1975 року народження, після реєстрації одруження 11.09.1993 з [PERSON] , присвоєно прізвище « [PERSON] »; -свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 26.12.1996, з якого слідує, що прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] (позивач) є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] а/з № 13 від 11.01.2023, був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] і разом із ним проживали та вели спільне господарство: дружина [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідками № 21-271 від 16.10.2023, № 21-231 від 15.11.2023, виданими Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. \~ \~ \~ \~ [PERSON] на час смерті чоловіка [PERSON] , тобто на час відкриття спадщини, виповнилося 72 роки і відповідно до\~статті 75 СК України,\~статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~вона вважається непрацездатною особою та має згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~На виконання ухвали суду, Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, надала\~суду належним чином\~засвідчену копію\~спадкової справи\~№ 81/2023\~(номер\~у спадковому\~реєстрі №\~70550673),\~заведену після\~смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, на підставі заяви спадкоємця за заповітом - [PERSON] , [INFO] , від 21.04.2023. Позивач [PERSON] \~ [INFO] ,\~у строк\~передбачений ст.\~1270\~ЦК України,\~подала нотаріусу\~заяву про\~прийняття спадщини\~за заповітом. Дружина спадкодавця - [PERSON] ,\~1950 року народження,\~ [INFO] (протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України) подала нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~майно та/або\~майнові права,\~які обтяжені,\~та/або\~нерухоме майно\~та інше\~майно,\~щодо якого\~здійснюється державна\~реєстрація,\~зобов`язаний звернутися\~до нотаріуса\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~до уповноваженої\~на це\~посадової особи\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~за видачею\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на таке\~майно. До складу спадщини [PERSON] входить частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~При зверненні [PERSON] до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] на частку житлового будинку [ADDRESS] , державний нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на половину жилого будинку, виданого виконкомом Городенківської районної ради 22 жовтня 1989 року, вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку; проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2023 за № 1624/02-31. Відповідно до положень\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові\~\~ належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3\~ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] ,\~визнання права\~власності \~не порушує\~прав чи\~інтересів будь-яких\~інших осіб,\~у зв`язку\~з чим,\~позовні вимоги\~підлягають повному\~задоволенню. Згідно ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом, позивач [PERSON] сплатила судовий\~збір в\~сумі 1073,60\~грн,\~що стверджується\~квитанцією ТВБВ\~№10008/079\~філії\~-\~Івано-Франківського\~обласного управління\~АТ\~«Ощадбанк» № 54 від 24.11.2023. Враховуючи, що заяви відповідачів про визнання позову отримані судом до початку розгляду справи по суті (в підготовчому засіданні), тому є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 536,80 грн. (50 відсотків від 1073,60 грн.). При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved