Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

30.05.2023 року [PERSON] в особі представника адвоката Чеченко К.О. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 23.12.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1453, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сторони вже давно втратили почуття любові та поваги один до одного, а також не зійшлися характером і поглядами на життя, у зв`язку з цим між ними постійно виникали суперечки та сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим і суперечить інтересам позивача. Починаючи з березня 2022 року фактичні шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо, спільного господарства та побуту не ведуть. Ухвалою від 02.06.2023 року суддею було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.07.2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив надати сторонам час для примирення строком шість місяців. Ухвалою суду від 28.09.2023 року позивачу та відповідачу надано термін для примирення строком чотири місяці, провадження по справі зупинено до 29.01.2024 року. Ухвалою суду від 29.01.2024 року поновлено провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Чеченко К.О. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що жодного покращення у стосунках з чоловіком у позивача за час примирення не відбулося, [PERSON] наполягає на тому, що розірвання шлюбу відповідає її інтересам. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, пояснивши, що примирення не відбулося через те, що дружина зараз мешкає за кордоном, але вони кожного дня спілкуються по телефону. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1453 (а.с. 3). Під час перебування у шлюбі, у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 4). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача [PERSON] на продовження шлюбу, тобто не має її вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності згоди позивача на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в особі представника адвоката Чеченко К.О. про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати під час подачі позову до суду, то розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судом не проводиться.

Outcome: approved