Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Грибанов Д.В., звернувся в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») суму заборгованості за Кредитним договором №2603596 від 21 листопада 2021 року 50107 грн., з них: 10000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 40107 грн. - сума заборгованості за відсотками. Окрім того, стягнути із [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати.В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 21 листопада 2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , укладено Кредитний договір №2603596, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 05.05.2023 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №05052023, у відповідності з яким ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 до Договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 50107 грн., з них: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 40107 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 05.05.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за Кредитним договором № 2603596 в розмірі 50107 грн, з них: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 40107 грн - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). 20 грудня 2023 року від представника відповідача, адвоката Сверлик О.В., на адресув суду надійшов відзив на позов, в якому вона вказує, що заявлений позов сторона відповідача заперечує в повному обсязі, оскільки, [PERSON] не укладала кредитного договору із ТзОВ «Лінеура Україна», оскільки два роки тому стала жертвою шахраїв. З приводу вчиненого щодо [PERSON] шахрайства, остання зверталася до органів поліції. Також вказує, що ознайомившись з додатками до позовної заяви, зокрема, Договором № 2603596 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеного 21.11.2021 між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , звертає увагу суду на наступне: у розділі 10 вказаного Договору - Реквізити та підписи сторін - вказано додаткові контактні дані «клієнта» та перелічено аж шість номерів мобільних телефонів. Окрім того, вказано контактні дані третьої особи - номер мобільного телефону [PERSON] , як чоловіка [PERSON] . Проте, такої особи [PERSON] ніколи не знала, у шлюбі з жодним чоловіком не перебувала і не перебуває. У цьому ж розділі вказується, що Договір за № 2603596 підписано електронним підписом А463 21.11.2021 [PERSON] . Однак, [PERSON] ніколи не користувалась і не користуєся електронним підписом, не має уявлення про те, як виглядають електронні ключі. В її користуванні завжди був кнопковий мобільний телефон, яким вона користується по даний час. З липня 2002 року до тепер [PERSON] безперервно працює на посаді прибиральниці службових приміщень у Відокремленому структурному підрозділі «Бучацький фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет», ніколи не займалась підприємницькою чи будь-якою іншою діяльністю, в тому числі, і незалежною професійною. Просить в позові відмовити. 04 січня 2024 року від представника позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» Заведій К.С. на адресу суду надійшли додаткові пояснення, у яких вона вказує, що у своєму відзиві відповідач посилається на те, що заборгованість за кредитним договором виникла в наслідок шахрайський дій. Однак, на підтвердження цього, відповідач не надає жодного доказу того, що вона дійсно зверталася в поліції та було відкрито кримінальне провадження. Також, в кредитному договорі, а саме реквізитах сторін зазначено додаткові номера позивальника на який був направлений одноразовий ідентифікатор [NUMBER] . Наголошує, що відповідач при зверненні до суду з відзивом по справі №317/6708/23 вказала свій контактний номер телефону, а саме [NUMBER] . Отже, твердження відповідача щодо не укладення нею кредитних договорів є хибним, а відзив не підлягає до задоволення. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не прибув. У позовній заяві представник позивача просить судове засідання проводити у відсутності представника позивача. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що 21 листопада 2021 року ТзОВ «Лінеура Україна», з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, укладено договір № 2603596 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту на суму 10000 грн., строком на 360 днів. Згідно з умовами вказаного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Цей договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.10 Кредитного договору, юридична адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно з пп.2.1., 2.2 п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування кредиту за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товаристу з метою отримання кредиту. Сума кредиту перераховується Кредитодавцем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту (дати) укладення цього договору. 05.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактор, з однієї сторони, та ТзОВ «Лінеура Україна», як клієнт, було укладено договір факторингу № 05052023, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 до Договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 50107 грн., з них: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 40107 грн. - сума заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] категорично заперечує, що укладала вищевказаний кредитний договір та отримання нею кредитних коштів. Крім того, як слідує з поданих позивачем розрахунків заборгованості [PERSON] жодного разу не здійснювала оплату по вищевказаному кредитному договору. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Суд, досліджуючи кредитний договір № 2603596 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 21.11.2021 враховує, що такий укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Позивач у позовній заяві посилається на те, що позичальник використовулася номерами телефонів [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Разом з тим матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитного договору [PERSON] проходила верифікацію та що остання користувалася вищевказаними номерами телефонів, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів [PERSON] . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Суд зважає на те, що відповідач [PERSON] категорично заперечує, що укладала вищевказаний кредитний договір та отримання нею кредитних коштів. З цього приводу, 19.02.2022 відповідач [PERSON] зверталася у Бучацьке відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області, а саме, повідомила, що 21.11.2021 невстановлена особа шахрайським способом, здійснила списання грошових коштів з її картки в сумі 10000 грн., що слідує з долучених представником відповідача матеріалів, зокрема повідомлення Бучацького ВП про звернення [PERSON] . Беручи до уваги наведене та дослідивши кредитний договір № 2603596 від 21 листопада 2021 року, суд встановив, що договір не підписаний [PERSON] , оскільки не містить ані алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ані електронного, ані електронного цифрового підпису, ані аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника. Матеріали справи також не містять даних про те, що особа [PERSON] була належним чином ідентифікована при її реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних [PERSON] на отримання кредитних коштів. Крім того, слід зазначити, що відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. За змістом пункту 63 вищезгаданого положення, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Вищенаведене дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Разом з тим, із доданого позивачем розрахунку заборгованості та додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2603596 від 21.11.2021, не вбачається, що [PERSON] отримала та користувалася кредитними коштами. Відтак, як слідує з вищенаведеного, матеріали справи не містять і доказів того, що кредитодавцем виконані умови кредитного договору та надано позичальнику [PERSON] кредит, оскільки відсутні будь-які докази, що платіжна картка, на яку перераховані кошти, належить останній. Таким чином, виходячи із вищевказаних положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір №2603596 від 21.11.2021 є неукладеним, а тому взаємні права і обов`язки у сторін не виникали й відповідно [PERSON] не є зобов`язаною особою перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за цим кредитним договором, відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Доводи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про те, що спірний кредитний договір був укладений [PERSON] та підписано електронним підписом позичальника, суд відхиляє, оскільки матеріалами справи вказане не підтверджено та категорично заперечується [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: dismissed