Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просять зобов`язати відповідачів не обробляти, не використовувати, не поширювати та знищити персональні дані позивачів. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 29.06.2022 року до їх будинку за адресою [ADDRESS] прийшов незнайомий чоловік, який представився представником ПАТ «Нафтогаз України» Гуль О.В. та дав підписати [PERSON] документи нібито на переоформлення договору на поставку газу та підсунув для підпису ще й чистий листок. Також, на його вимогу [PERSON] надала йому копії всіх правовстановлюючих документів, зокрема паспорту, ідентифікаційного коду, технічного паспорту на будинок, витяги на право власності, державного акту на землю та квитанції про сплату за доставку та використання газу. Після дзвінка матері позивачу [PERSON] , останній приїхав додому та застав цього чоловіка за оформленням заяви з його мамою [PERSON] [PERSON] повідомив, що офіс ПАТ «Нафтогаз України» знаходиться у м.Львові, вул.Кримська, 28, оф.903. Однак, позивачі через сайт ПАТ «Нафтогаз України» з`ясували, що ніяких додаткових заяв для переходу до нового споживача газу не потрібно, а їх вже раніше автоматично переведено на нового постачальника газу. У зв`язку з чим позивач приїхав за вказаною відповідачем адресою, проте ніякої вивіски ПАТ «Нафтогаз України» на будинку не було, а лише всередині плакати. Позивач забрав свою та мамину заяви, які були оформлені [PERSON] , проте в нього залишилися ще копії документів. Вважають, що відповідачем шляхом введення в оману отримано їхні персональні дані, вони добровільно не надавали згоди на обробку своїх персональних даних, а тому змушені звернутись до суду за захистом своїх прав. У судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] позов підтримали та просять задоволити в повному обсязі. Відповідачі у\~судовому засіданніпроти позову заперечили. Зазначили, що 01.03.2022 року між ними - [PERSON] та ФОП [PERSON] було підписано агентський договір. В свою чергу, ФОП [PERSON] був агентом ТОВ «ГК «Нафтогаз України». В 2022 році абоненти, що раніше обслуговувалися ТОВ «Львівгаз Збут», були переведені на обслуговування ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Через значну кількість нових абонентів у них не було впевненості про коректне відображення персональних даних, а тому агенти ТОВ «ГК «Нафтогаз України» укладали з клієнтами заяви-приєднання, що і було здійснено [PERSON] 29.06.2022 року з позивачами та отримано копії необхідних документів. Підписавши заяви, позивачі надали добровільну згоду на обробку своїх персональних даних. Ніякого підпису на чистому аркуші позивачем здійснено не було. 30 червня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до них в офіс, будучи дещо в нетверезому стані та вимагав повернути їх з мамою заяви, що і було здійснено відповідачем, а фотографії документів було видалено зі смартфону. Тому, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. У судовому засіданні встановлено, що 29.06.2022 року між позивачами [PERSON] , [PERSON] та відповідачами [PERSON] , який є агентом фізичної особи-підприємця [PERSON] , було укладено заяви-приєднання на обслуговування ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо споживання та постачання газу. Крім того, позивачами було підписано заяви - згоди на обробку їх персональних даних. Згідно зі Законом України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Згідно з п.4, 5 ст.4 даного Закону володілець персональних даних може доручити обробку персональних даних розпоряднику персональних даних відповідно до договору, укладеного в письмовій формі. Розпорядник персональних даних може обробляти персональні дані лише з метою і в обсязі, визначених у договорі. Стаття 6 Закону передбачає, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виходячи з положень чинного законодавства України, обробка персональних даних здійснюється тільки за згодою суб`єкта персональних даних або в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини без такої згоди. Як вбачається з пояснень позивачів в позовній заяві та в судовому засіданні, такі не надавали відповідачам згоди на обробку їх персональних даних, а заяви підписані ними несвідомо. У відповідності до ст.8 Закону особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними. Суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду; застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. Згідно зі ст.32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 визначено, що збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац другий частини першої статті 302 Цивільного кодексу України); поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 14 Закону України „Про захист персональних даних від 1 червня 2010 року № 2297-VI (далі - Закон № 2297); конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина друга статті 21 Закону України „Про інформацію від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ зі змінами (далі - Закон № 2657); розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону України „Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939). Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. Системний аналіз положень частин першої, другої статті 24, частини першої статті 32 Конституції України дає підстави Конституційному Суду України вважати, що реалізація права на недоторканність особистого і сімейного життя гарантується кожній особі незалежно від статі, політичних, майнових, соціальних, мовних чи інших ознак, а також статусу публічної особи, зокрема державного службовця, державного чи громадського діяча, який відіграє певну роль у політичній, економічній, соціальній, культурній або іншій сфері державного та суспільного життя. Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Положення частини другої статті 32 Основного Закону України передбачають вичерпні підстави можливого правомірного втручання в особисте та сімейне життя особи (в тому числі й тієї, яка займає посаду, пов`язану з функціями держави або органів місцевого самоврядування, та членів її сім`ї). Такими підставами є: згода особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації стосовно неї, а також, у разі відсутності такої згоди, випадки, визначені законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Даючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв`язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, Конституційний Суд України дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Також, згідно з п.4 ст.2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Враховуючи вищенаведене та відсутність згоди позивачів на обробку їх персональних даних, суд дійшов висновку про задоволення позову. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі\~по 496,20\~грн.\~з кожного\~відповідача.\~

Outcome: approved