Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

01.10.2021 року з Орджонікідзевскього районного суду м. Запоріжжя до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» про захист прав споживачів, в якому позивачі просять суд: визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яке оформлено протоколом засідання цієї комісії № 431 від 24.03.2017 року і яким задоволено акт про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року, на підставі якого споживачам [PERSON] та [PERSON] розрахунок (визначення об`єму спожитого природного газу) за адресою: [ADDRESS] , здійснено за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 27.01.2015 року по 01.06.2017 року, що складає 40\~674 грн. 88 коп., а також стягнути з відповідача на їх користь витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивачі\~посилаються на\~те,\~що вони\~є мешканцями\~будинку [ADDRESS] .\~Вказаний будинок\~обладнаний лічильником\~газу.\~01.06.2017\~року на\~їхню адресу\~від ТОВ\~«Запоріжгаз Збут»\~надійшло повідомлення\~від 31.05.2017\~року про\~припинення газоспоживання\~та погашення\~простроченої заборгованості.\~Згідно з\~цим повідомленням\~та рахунком\~ТОВ «Запоріжгаз\~Збут» від\~12.05.2017\~року за\~№ 0600330383\~борг за\~спожиті послуги\~з газопостачання\~склав 40\~674\~грн.\~88\~коп.\~При цьому,\~у період\~з жовтня\~2016\~року по\~квітень 2017\~року позивачами\~регулярно здійснювалася\~оплата за\~споживання газу.\~02.06.2017\~року відповідач\~відключив їм\~газопостачання,\~у зв`язку\~з чим\~вони звернулися\~за захистом\~своїх прав\~до Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя,\~де під\~час судових\~засідань дізналися,\~що причиною\~нарахування боргу\~був недопуск\~працівників газопостачальної\~організації,\~який мав\~місце 27.02.2017\~року і\~20.03.2017\~року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2018 року та постановою Верховного суду від 07.11.2018 року, відключення будинку від газопостачання було визнано незаконним та було зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання до будинку [ADDRESS] , а у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Запоріжгаз Збут» припинити дії, що порушують права споживача, а саме відкликати рахунок № 0600330383 від 12.05.2017 року на суму 40\~674 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди відмовлено. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2021 року у справі № 335/12904/18 їх позовну заяву до AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут» про припинення дій, які порушують права споживача, відшкодування моральної шкоди, залишено без задоволення і зазначено, що AT «Запоріжгаз» починаючи з 28.02.2018 року (фактичне виконання рішення суду від 23.10.2017 року про відновлення газопостачання) ніяких протиправних дій з приводу припинення газопостачання позивачам не вчиняло, тому суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачів про заборону ПАТ «Запоріжгаз» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання до будинку [ADDRESS] на підставі рахунку ТОВ «Запоріжгаззбут» № 0600330383 від 12.05.2017 року, виставленого споживачу [PERSON] на суму 40\~674 грн. 88 коп. Лише під час судового розгляду цієї справи (№ 335/12904/18) у 2021 році позивачі дізналися, що існує рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», оформлене відповідним протоколом засідання цієї комісії, яким і були задоволені акти про порушення від 27.02.2017 року та 20.03.2017 pоку, які, в свою чергу, були складені за відмову в доступі до об`єкта споживача. На повторний адвокатський запит їхнього представника AT «Запоріжгаз» надало відповідь, викладену в листі від 12.05.2021 року, до якого було додано копії актів про порушення, супровідних листів та протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» № 431 від 24.03.2017 року. З наданої інформації позивачі дізналися, що 27.02.2017\~року працівниками\~AT\~«Запоріжгаз» було\~виявлено порушення\~Кодексу газорозподільних\~систем,\~а саме:\~відмова в\~доступі до\~об`єкта споживача,\~внаслідок чого\~представник Оператора\~ГРМ не\~здійснив контрольне\~зняття показань\~лічильника газу,\~про що\~було складено\~акт про\~порушення №\~0600330383\~та надіслано\~споживачу з\~супровідним листом\~від 06.03.2017\~року.\~За виявлене\~порушення,\~відповідно до\~п.\~4\~глави 3\~розділу XI\~Кодексу газорозподільних\~систем розрахунок\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~був здійснений\~за граничними\~об`ємами споживання\~природного газу\~з 27.01.2015\~року (26.01.2015\~року \~дата останнього\~контрольного зняття\~показників лічильника\~газу)\~по 01.06.2017\~року (02.06.2017\~року \~дата демонтажу\~лічильника газу)\~з урахуванням\~усіх газових\~приладів (газова\~плита,\~проточний газовий\~водонагрівач),\~опалювальної площі\~34,00\~кв.м,\~зареєстрованих двох\~осіб.\~За результатами\~розгляду актів\~про порушення\~№ 0600330383\~від 27.02.2017\~року та\~від 20.03.2017\~року на\~засіданні комісії\~24.03.2017\~року було\~прийнято рішення\~про задоволення\~акту про\~порушення №\~0600330383\~від 27.02.2017\~року в\~повному обсязі,\~тобто визначено\~(підтверджено)\~його правомірність.\~Акт про\~порушення №\~0600330383\~від 20.03.2017\~року направлено\~на адресу\~ [PERSON] \~з супровідним\~листом від\~21.03.2017\~року,\~в якому\~зазначено,\~що споживачу\~необхідно 24.03.2017\~року бути\~присутнім на\~засіданні комісії\~з розгляду\~актів про\~порушення Оператора\~ГРМ;\~протокол засідання\~комісії з\~розгляду актів\~про порушення\~споживачу не\~надсилали.\~Зі інформацією,\~наданою ТОВ\~«Запоріжгаз Збут»,\~останнє проводить\~нарахування вартості\~природного газу\~на підставі\~даних Оператора\~ГРМ \~AT\~«Запоріжгаз» про\~об`єм (обсяг)\~газу та\~відображає їх\~щомісяця в\~рахунках на\~оплату за\~спожитий природний\~газ.\~Кошти,\~сплачені на\~особовий рахунок\~№ [NUMBER] \~з 01.05.2017\~року по\~12.05.2021\~року на\~загальну суму\~13796,65\~грн.,\~ТОВ «Запоріжгаз\~Збут»,\~як постачальник,\~має право\~зарахувати в\~рахунок погашення\~існуючої заборгованості\~споживача відповідно\~до черговості\~її виникнення;\~станом на\~12.05.2021\~року по\~даному рахунку\~існує непогашена\~заборгованість за\~спожитий природний\~газ,\~яка рахується\~в сумі\~40\~408\~грн.\~30\~коп.\~Позивачі вважають,\~що рішення\~комісії з\~розгляду актів\~про порушення\~ПАТ «Запоріжгаз»,\~яке оформлено\~протоколом засідання\~цієї комісії\~№ 431\~від 24.03.2017\~року, є протиправним та\~таким,\~що підлягає\~скасуванню з\~огляду на\~таке.\~27.02.2017\~року за\~адресою [ADDRESS] ,\~ніхто не\~приходив та\~не звертався\~з приводу\~контрольного зняття\~показань лічильника\~газу,\~відповідно при\~складанні вказаного\~акта про\~порушення позивачі\~присутні не\~були,\~і,\~взагалі,\~про складання\~та наявність\~(існування)\~такого акта\~вони вперше\~дізнались в\~усній формі\~лише в\~травні 2017\~року.\~В акті\~про порушення\~№ 0600330383\~від 27.02.2017\~року зазначено,\~що його\~нібито складено\~в присутності\~ [PERSON] ,\~проте її\~підпис в\~акті відсутній,\~а відмітки\~про її\~відмову від\~підпису цього\~акту немає.\~Також в\~акті про\~порушення №\~0600330383\~від 27.02.2017\~року зазначено,\~що з\~актом про\~порушення ознайомлений\~головний спеціаліст\~відділу ЖКХ\~РА Комунарського\~району Савченко\~О.А.,\~в той\~час як\~нормами Кодексу\~чітко передбачено,\~що акт\~про порушення\~щодо відмови\~побутового споживача\~(фізичної\~особи)\~в доступі\~до власного\~об`єкта вважається\~дійсним,\~якщо його\~підписали представник\~Оператора ГРМ\~та одна\~незаінтересована особа\~(представник\~житлово-експлуатаційної\~організації,\~балансоутримувач або\~управитель будинку,\~виборна особа\~будинкового,\~вуличного,\~квартального чи\~іншого органу\~самоорганізації населення\~або представник\~органу місцевого\~самоврядування)\~за умови\~посвідчення їх\~осіб.\~Тобто,\~ [PERSON] \~повинен був\~саме підписати\~вказаний акт\~про порушення,\~а не\~лише ознайомитися\~з ним.\~При зазначенні\~посади (місця\~роботи)\~ [PERSON] \~в акті\~про порушення\~вказано \~«посв.\~№28»,\~без зазначення\~дати цього\~посвідчення і\~його видавника. В акті про порушення ніяким чином\~не розкривається\~безпосередня суть\~такого порушення\~та конкретні\~обставини,\~за яких\~його було\~вчинено.\~Вказаний акт\~про порушення\~не містить\~відомостей про\~конкретний час\~складання цього\~акту,\~про те,\~хто саме,\~у який\~спосіб та\~у який\~конкретний проміжок\~часу забороняв\~або обмежував\~доступ до\~лічильника газу.\~Ані акту\~про порушення\~№ 0600330383\~від 27.02.2017\~року,\~ані акту\~про порушення\~від 20.03.2017\~року позивачі\~від відповідача\~не отримували\~у будь-який\~спосіб,\~так само\~як позивачі\~і не\~повідомлялися про\~складання (існування)\~вказаних актів\~та про\~дату і\~час проведення\~засідання відповідної\~комісії відповідача\~з розгляду\~цих актів\~про порушення. Також позивачі не отримували жодних попереджень про необхідність допуску представників відповідача 27.02.2017 pоку, 20.03.2017 року, або у будь-які інші дату та час. При прийнятті оскаржуваного рішення від 24.03.2017 року комісія з розгляду актів про порушення на вищевказані обставини та порушення уваги не звернула, вони взагалі не були предметом її розгляду та дослідження. Крім того, у вказаному протоколі № 431 від 24.03.2017 року відсутні результати голосування за прийняте рішення. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 08.11.2021 року до суду від АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що листом від 31.01.2017 року (з описом вкладення) позивачу було надіслано повідомлення про необхідність 27.02.2017 року забезпечити доступ представникам відповідача до внутрішньобудинкових систем газопостачання, дворових газопроводів, газових приладів та пристроїв. 27.02.2017 року працівниками відповідача було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу, що є порушенням пп. 1 п. 2 гл. 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, про що було складено акт про порушення № 0600330383, який було засвідчено головним спеціалістом відділу житлово-комунального господарства Комунарської районної адміністрації та двома представниками відповідача, та надіслано на адресу позивача з супровідним листом від 06.03.2017 року, що засвідчується особистим підписом позивача в повідомленні про вручення поштового відправлення. В акті про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року, в п. 5, зазначено, що до 20.03.2017 року споживачу необхідно надати доступ для зняття контрольних показників ЗВТ. У разі відмови розрахунки за спожитий газ будуть здійснені за граничними об`ємами споживання природного газу населенню. Оскільки споживачем не було забезпечено доступу 20.03.2017 року працівниками відповідача було складено акт про порушення № 0600330383 та з супровідним листом від 21.03.2017 року надіслано позивачу. Конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу відповідача у зв`язку із закінченням терміну його зберігання. В актах про порушення від 27.02.2017 року та від 20.03.2017 року в п. 8 зазначена дата та місце проведення комісії, що відповідає вимогам п. 8 гл. 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем. За результатами розгляду актів про порушення на засіданні комісії 24.03.2017 року було прийнято рішення про задоволення акту від 27.02.2017 року. За виявлене порушення, відповідно п. 4 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника. Таким чином, розрахунок за адресою позивачів здійснено за граничними об`ємами споживання природного газу. 16.11.2021 року від [PERSON] , [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивачі зазначили, що повідомлення від 31.01.2017 року позивачі не отримували, а відповідачем протилежне у відзиві не зазначається та не доводиться. Сам факт направлення листа з описом вкладення ще не означає факт отримання цього листа адресатом. 27.02.2017 року за адресою: [ADDRESS] , ніхто не приходив та не звертався з приводу контрольного зняття показань лічильника газу, відповідно при складанні акта про порушення позивачі присутні не були. Відповідач у відзиві не зазначає та не пояснює яким саме чином «відбувалась» відмова позивачів, в чому вона полягала і як була надана та/або висловлена. Відсутність позивачів на об`єкті у визначені дату та час або неможливість працівників відповідача у такі дату та час здійснити контрольне зняття лічильника газу без будь-яких заперечень чи супротиву при цьому з боку позивачів у будь-якому випадку не є тією відмовою в доступі до об`єкта, за яку Кодексом газорозподільних систем передбачено відповідну відповідальність. В копії акта про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року, доданого представником відповідача до відзиву на позовну заяву, невідомо звідки з`явилося слово (позначка) «відмова» та ініціали і прізвище « [PERSON] » в графі: «з актом про порушення ознайомлений споживач», в той час як в завіреній копії цього ж акту, яка раніше була офіційно надана відповідачем на адвокатський запит від 30.04.2021 року № 3004/1980 і яка була додана нами до позовної заяви, таких слів та ПІБ («відмова» та « [PERSON] ») взагалі не містить. Позивачі ніякого акта про порушення разом із супровідним листом від 06.03.2017 року по пошті не отримували і відповідно ні в якому повідомленні про вручення поштового відправлення не розписувались. Підпису [PERSON] на поштовому повідомленні немає. Є фраза «дочь Пахотина». Про те, що працівники відповідача прийдуть саме 20.03.2017 року, а не в будь-який інший час, позивачам відомо не було. Відповідач підтверджує той факт, що акт про порушення № 0600330383 від 20.03.2017 року та супровідний лист № Zp03.2-СЛ-4108-0317 від 21.03.2017 року позивачі не отримували, оскільки конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу відповідача у зв`язку із закінченням терміну його зберігання. 02.12.2021 року представником відповідача було заявлено клопотання про допит свідків: майстра відділу інспектування [PERSON] та головного спеціаліста відділу ЖКХ РА ЗМР Комунарського району Савченко І.А., проте у подальшому від допиту свідків представник відповідача відмовилась. Представник позивачів адвокат Бєлан С.В. у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою повністю підтримав пояснення, викладені у позовній заяві і відповіді на відзив, просив позов задовольнити. До суду представник відповідача не з`явилась, про день, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника. Додатково зазначила, що\~ в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази завчасного повідомлення споживача про надання доступу Оператору ГРМ до ЗВТ споживача. Одночасно, у справі відсутні будь-які докази про неможливість\~ в наданні доступу Оператору ГРМ доступу до ЗВТ, зокрема, але не виключно, повідомлення Оператора ГРМ поштою , на електронну адресу або за телефоном,або перебування позивача в лікарні на лікуванні , що позбавило її можливості своєчасно повідомити відповідача про неможливість надання представникам Оператора ГРМ доступу до приміщення з ЗВТ.\~ Тобто, споживачем здійснено волевиявлення у видії дії щодо відмови в доступі до об`єкта позивача, що перешкодило представникам оператора газорозподільної системи виконати функції , передбачені законом.\~ Просить суд\~ питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу розглянути після прийняття рішення по суті спору, оскільки докази\~ витрат понесених позивачем відповідач отримав лише 27.04.2023 року і тому немає змоги\~ пожати до суду належне обґрунтоване заперечення щодо цих витрат. Враховуючи, що відповідачем подано до суду відзив на позов, при цьому у минулих судових засіданнях представник відповідача висловила свою позицію проти задоволення позову, суд вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12.06.2013 року у справі № 6-32цс13. Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає у тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Тому, позовна вимога [PERSON] , [PERSON] стосовно оскарження рішення комісії відповідача від 24.03.2017 року щодо розгляду Акту про порушення від 27.02.2017 року за № 0600330383, оформлене протоколом № 431 від 24.03.2017 року, яким вказаний акт про порушення задоволено, має розглядатися судом як вимога про визнання повністю або частково недійсним акту АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ». Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 914/766/17 та Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 року у справі № 910/17955/17. З 01.07.2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до рішення загальних зборів товариства, затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів ПАТ «Запоріжгаз» № 20 від 10.04.2019 року, прийнято рішення про перейменування ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» у АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз». Згідно з п. 1.2.1 Статуту AT «Запоріжгаз» товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків ДП по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», ВАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом із Статуту (а.с. 72-73, 75-79). [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані та постійно проживають. Вказаний будинок газифікований, постачання природного газу здійснює ТОВ «Запоріжгаз Збут», а розподіл газу до будинку та його облік здійснює АТ «ОГС ЗАПОРІЖГАЗ», встановлено лічильник газу типу G-4 Калекаліпп, заводський номер 14005149. Остання повірка лічильника газу за вказаної адресою здійснювалася 26.01.2015 року. Цінним листом (з описом вкладення) від 31.01.2017 року на адресу споживача [PERSON] було надіслано повідомлення про необхідність 27.02.2017 року, об 11-30 год., забезпечити доступ представникам AT «Запоріжгаз» до внутрішньобудинкових систем газопостачання, дворових газопроводів, газових приладів та пристроїв, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 89, 90-91). Позивачі стверджують, що дане повідомлення ним не надсилалось і тому не було отримане, докази отримання позивачами вказаного листа відповідачем до суду не надано. 27.02.2017\~року працівниками\~AT\~«Запоріжгаз» за\~адресою:\~м.\~Запоріжжя,\~вул.\~Чкалова,\~буд.\~55,\~було виявлено\~порушення Кодексу\~газорозподільних систем,\~а саме:\~відмова в\~доступі до\~об`єкта споживача,\~внаслідок чого\~представник Оператора\~ГРМ не\~здійснив контрольне\~зняття показань\~лічильника газу,\~про що\~було складено\~акт про\~порушення №\~0600330383.\~За виявленим\~порушенням споживачу\~необхідно надати\~доступ до\~20.03.2017\~року (20\~днів)\~для контрольного\~зняття показань\~газу. В акті зазначено, що він був складений за участю споживача [PERSON] , однак її підпис відсутній. Суд звертає\~увагу,\~що у наданій позивачами копії акту про порушення також відсутня відмітка про відмову споживача [PERSON] від підпису (а.с. 27-28), а у акті про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року, наданому до суду представником відповідача вже зазначено, що з актом ознайомлений головний спеціаліст відділу ЖКХ РА Комунарського району Савченко О.А., посв. № 28. (а.с. 84-85), що на думку суду є внесенням службовими особами неправдивих відомостей. Супровідним листом від 06.03.2017 року вказаний акт про порушення був надісланий на адресу споживача [PERSON] (а.с. 33). Представником відповідача у якості доказу отримання позивачами акту від 27.02.2017 року про порушення надано лише поштове повідомлення, в якому зазначено «доставлено вручено 11.03.2017 року дочь Пахотина» (а.с. 92-93). 20.03.2017\~року працівниками\~AT\~«Запоріжгаз» за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~було виявлено\~порушення Кодексу\~газорозподільних систем,\~а саме:\~відмова в\~доступі до\~об`єкта споживача,\~внаслідок чого\~представник Оператора\~ГРМ не\~здійснив контрольне\~зняття показань\~лічильника газу,\~про що\~було складено\~акт про\~порушення №\~0600330383. Споживачу необхідно\~24.03.2017\~року бути\~присутнім на\~засіданні комісії\~з розгляду\~актів про\~порушення Оператора\~ГРМ.\~В акті\~зазначено,\~що він\~був складений\~за участю\~споживача [PERSON] ,\~однак її\~підпис відсутній.\~У наданій\~позивачами копії\~акту про\~порушення також\~відсутня відмітка\~про відмову\~споживача [PERSON] \~від підпису\~(а.с.\~29-30). У акті про порушення № 0600330383 від 20.03.2017 року зазначено, що з актом ознайомлений головний спеціаліст відділу ЖКХ РА Комунарського району Савченко О.А., посв. № 28. Супровідним листом від 21.03.2017 року вказаний акт про порушення був надісланий на адресу споживача [PERSON] (а.с. 34). Як зазначено представником відповідача у відзиві, конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання (а.с. 96). Відповідач посилається на те, що на адресу позивачів були направлені повідомлення та акти про порушення, що підтверджується копією повідомлення від 31.01.2017 року, яке було відправлено на адресу проживання [PERSON] , [PERSON] листом з оголошеною цінністю і описом та конвертом із поштовим відправленням, який повернувся на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання. Посилання відповідача на копію повідомлення і додані до нього документи як на доказ отримання позивачами вимоги є необґрунтованим. Підтвердженням отримання [PERSON] письмової вимоги ПАТ «Запоріжгаз», яка, як зазначено відповідачем пересилалася поштою, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року № 211. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 11.04.2017 року у справі № 21-1458а16. У наданих до суду матеріалах ПАТ «Запоріжгаз» наявне повідомлення з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 96), проте відсутні опис вкладення документів, квитанція поштового відділення зв`язку, а тому відсутні докази отримання позивачами повідомлення та актів про порушення. За результатами розгляду акту про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» 24.03.2017 року було прийнято рішення (протокол № 431) про задоволення акту про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року (а.с. 31-32). У вказаному протоколі № 431 від 24.03.2017 року відсутні результати голосування за прийняте рішення, відповідні графи не заповнені (а.с. 83). Згідно з повідомленням про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 31.05.2017 року борг за спожиті послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , склав 41\~767 грн. 45 коп. (а.с. 18). 02.06.2017 року житловий будинок [ADDRESS] було відключено від газопостачання представниками ПАТ «Запоріжгаз», про що складено акт про припинення та відключення газопостачання (а.с. 19). Відповідно до акту № 485 експертизи лічильнику газу від 08.06.2017 року, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ не виявлено, пломба державного повірника відповідає встановленому зразку, лічильник підлягає встановленню (а.с. 88). У подальшому, працівником відповідача було складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості. За виявлене\~порушення ,\~відповідно до\~п.\~4\~глави 3\~розділу XI\~Кодексу газорозподільних\~систем розрахунок\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~був здійснений\~за граничними\~об`ємами споживання\~природного газу\~з 27.01.2015\~року (26.01.2015\~року \~дата останнього\~контрольного зняття\~показників лічильника\~газу)\~по 01.06.2017\~року (02.06.2017\~року \~дата демонтажу\~лічильника газу)\~з урахуванням\~усіх газових\~приладів (газова\~плита,\~проточний газовий\~водонагрівач),\~опалювальної площі\~34,00\~кв.м,\~зареєстрованих двох\~осіб (а.с.\~97-98). Протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачу [PERSON] не надсилався, оскільки це не передбачено Кодексом газорозподільних систем (а.с. 23-24). Відповідно до\~інформації,\~наданої ТОВ\~«Запоріжгаз Збут»\~від 12.05.2021\~року,\~останнє проводить\~нарахування вартості\~природного газу\~на підставі\~даних Оператора\~ГРМ \~AT\~«Запоріжгаз» про\~об`єм (обсяг)\~газу та\~відображає їх\~щомісяця в\~рахунках на\~оплату за\~спожитий природний\~газ;\~за період\~з 01.07.2015\~року по\~теперішній час\~в рахунках\~на оплату\~за спожитий\~природний газ\~об`єднується інформація по розрахунках із попереднім постачальником природного газу AT «Запоріжгаз» та діючим з 01.07.2015 року постачальником ТОВ «Запоріжгаз Збут». За період з 24.03.2017 року по 12.05.2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] , заява щодо укладання договору про реструктуризацію заборгованості не надходила. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення (п. 15 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496). Таким чином, кошти, сплачені на особовий рахунок № [NUMBER] з 01.05.2017 року по 12.05.2021 року на загальну суму 13\~796 грн. 65 коп., ТОВ «Запоріжгаз Збут», як постачальник, має право зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення; станом на 12.05.2021 року по даному рахунку існує непогашена заборгованість за спожитий природний газ, яка рахується в сумі 40\~408 грн. 30 коп. (а.с. 25-26). Перевіряючи правомірність та обґрунтованість проведеного ТОВ «Запоріжгаз» розрахунку, суд керується абз. 2 і 3 п. 11 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ, відповідно до яких при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, при складанні якого враховуються наступні дані: 1) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу; 2) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період після 01-го числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення, включається в баланс поточного календарного місяця за загальними правилами і вважається об`ємом постачання природного газу споживачу його діючим постачальником. Виключенням є об`єм природного газу, нарахований несанкціонованому споживачу та споживачу, у якого відсутній постачальник, вартість якого має бути компенсована Оператору ГРМ за цінами закупівлі ним природного газу в поточному календарному місяці; 3) при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення. Виключенням є несанкціонований відбір природного газу поза охопленням комерційного вузла обліку; 4) при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу пільги та субсидії, на які має право побутовий споживач, не враховуються. Таким чином, сума вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за розрахунковий період з 27.01.2015 року по 31.03.2017 року складає 43\~191 грн. 97 коп., відповідно до розрахунку складеного представником АТ «Запоріжгаз» (а.с. 97-103). Відповідно до п. 12 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ, вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправлення разом із супровідним листом, що оформлюється в довільній формі. Проте, АТ «Запоріжгаз» на адресу позивачів лист, Акт-розрахунок не облікованого об`єму природного газу і його вартості та рахунок на оплату не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості, з пропозицією погашення вартості не облікованого об`єму природного газу у сумі 43\~191 грн. 97 коп. направлено не було. Лише 01.06.2017 року позивачі отримали тільки повідомлення про припинення газопостачання та погашення заборгованості в сумі 41\~767 грн. 45 коп. протягом 5 днів з дати отримання цього повідомлення (а.с. 18). Ретельно вивчивши надані документи, суд приходить до обґрунтованого висновку, що дії АТ «Запоріжгаз» щодо складання акту про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року, процедури проведення засідання по розгляду цього акту, процедури розгляду та затвердження акту про порушення були здійснені з порушенням до вимог чинного законодавства, і не відповідають вимогам Кодексу ГРМ. Вказані висновки суду узгоджується з правовою позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною в постановах: від 17.06.2020 року у справі № 303/7792/16-ц, від 01.06.2020 року у справі № 361/4563/17, від 15.04.2020 року у справі № 401/1453/18, від 08.04.2020 року у справі № 360/2194/16-ц. Відповідно до п. 2 гл. 6 Розділу 10 Кодексу протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт. Контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється Оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності). Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців. З пояснень позивачів встановлено, що останній раз показання лічильника було знято 26.01.2015 року. Даний факт підтверджено і ПАТ «Запоріжгаз». Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи. Відповідно до п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір постачання природного газу між іншими споживачами та їх постачальниками укладається відповідно до вимог чинного законодавства України. Пунктом 5 вказаних Правил визначено, що побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Реєстр споживачів постачальника перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі Оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді. [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Згідно з підпунктом 1 п. 2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу належить, зокрема, відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача Пунктом 4 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника. При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення і до цього часу споживач може забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника газу. У разі забезпечення споживачем доступу представникам Оператора ГРМ протягом цього строку для контрольного зняття показань лічильника газу та зняття таких показань процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 11 до цього Кодексу. Згідно з пунктами 2, 3, 4 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням. Пунктами 8 та 10 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі. Відповідно до п. 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Суд приймає до уваги доводи позивачів про їх необізнаність у необхідності надання доступу представникам АТ «Запоріжгаз» до внутрішньобудинкових систем газопостачання, дворових газопроводів, газових приладів та пристроїв, за адресою: [ADDRESS] , саме 27.02.2017 року, оскільки належні докази отримання позивачами такого повідомлення в матеріалах справи відсутні, відповідачем надані суду не були. В акті про порушення № 0600330383 від 27.02.2017 року зазначено, що він складений в присутності [PERSON] , проте її підпис в акті відсутній, а відмітки про її відмову від підпису цього акту немає. Як була встановлена особа споживача з акту взагалі не зрозуміло. З даного акту також не вбачається в чому полягало порушення, відсутні посилання на обставини, зокрема не зазначено, яким способом споживач перешкоджав в доступі до внутрішньобудинкових систем газопостачання, дворових газопроводів, газових приладів та пристроїв. В акті про порушення № 0600330383 від 20.03.2017 року, в якому міститься інформація про час і місце засідання комісії з розгляду актів про порушення, зазначено, що він складений в присутності [PERSON] , проте її підпис в акті відсутній, а відмітки про її відмову від підпису цього акту немає. Як зазначено представником відповідача у відзиві, супровідним листом від 21.03.2017 року вказаний акт про порушення був надісланий на адресу споживача [PERSON] , однак конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання. Тобто, позивачі не були повідомлені належним чином про час і місце проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення. На думку суду, факт порушення Кодексу ГРС споживачами [PERSON] та [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] , не підтверджений зібраними у справі доказами, матеріали справи підтверджують неправомірні дії та бездіяльність ПАТ «Запоріжгаз» при складанні акта про порушення та порушення процедури проведення засідання по розгляду акта про порушення, процедури розгляду та затвердження акта про порушення. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд України у постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 року у справі № 14-503цс18 дійшли висновку що визнання неправомірними дій відповідача щодо прийняття актів про порушення у сфері газопостачання та визнання їх недійсними, безпосередньо не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, а лише є фіксацією виявленого порушення, а тому їх оскарження не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушених прав. Разом з тим, у постанові від 17.04.2019 року по справі № 311/2314/16 зазначено, що з урахуванням закріпленого на рівні спеціальних нормативно-правових актів права споживача оскаржити у судовому порядку об`єм та/або вартість донарахованого природного газу у разі незгоди з їх розміром, визначеним оператором газорозподільної системи за наслідками задоволення акту про порушення, Верховий Суд, не відступаючи від вищенаведених правових висновків Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на те, що відмова позивачу у доступі у правосуддя призведе до невизначеності у спірних правовідносинах щодо порядку оспорення споживачем розміру нарахованих ПАТ «Запоріжгаз» матеріальних збитків, вважає помилковими висновки судів про те, що оскарження дій ПАТ «Запоріжгаз» щодо складення акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, яким визначено розмір збитків, завданих газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем, не передбачено чинним законодавством. Так, за змістом п. 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільної системи, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованог споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. У разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, він може оскаржити їх у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою. Таким чином, зазначеним нормативно-правовим актом прямо передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку, і тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 року по справі № 910/17955/17 звернула увагу, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача. Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод гарантуються , що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом; оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування; відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16. У зв`язку\~з викладеним,\~суд дійшов\~до висновку\~про недоведеність\~відповідачем факту\~відмови позивачів\~в доступі\~до об`єкта\~споживача,\~тому протокол від 24.03.2017 року № 431 засідання комісії з розглядів акту про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо нього відповідне рішення, слід визнати протиправним і скасувати. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивачів, які були звільнені від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір. Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до положень ч. ч. 3, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Стороною відповідача не подано заяву про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, проте надано клопотання про відкладення розгляду питання щодо підготовки заперечень з приводу доцільності/недоцільності стягнення витрат понесених позивачем на правову допомогу. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів\~справи на\~підтвердження понесених\~витрат на\~професійну допомогу\~позивачам надано\~договір про\~надання правових\~послуг адвоката\~від 02.04.2021\~року,\~укладений між\~ними та\~адвокатом Бєлан\~С.В.\~(а.с.\~144-149),\~додаток №\~1\~до договору\~про надання\~правничої допомоги\~від 02.04.2021\~року,\~акт приймання\~виконаних робіт\~за договором\~про надання\~правничої допомоги\~№ 1\~від 01.08.2021\~року на\~суму 6\~000,00\~грн.\~(квитанція\~№ 184\~від 03.08.2021\~року),\~акт приймання\~виконаних робіт\~за договором\~про надання\~правничої допомоги\~№ 2\~від 03.12.2021\~року на\~суму 3\~000,00\~грн.\~(квитанція\~№ 198\~від 07.12.2021\~року), акт приймання\~виконаних робіт\~за договором\~про надання\~правничої допомоги\~№ 3\~від 31.01.2022\~року на\~суму 1\~000,00\~грн.\~(квитанція\~№ 203\~від 03.02.2022\~року), акт приймання\~виконаних робіт\~за договором\~про надання\~правничої допомоги\~№ 4\~від 08.02.2023\~року на\~суму 2\~500,00\~грн.\~(квитанція\~№ 247\~від 10.02.2023\~року), акт приймання виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги № 5 від 07.03.2023 року на суму 2\~500,00 грн. (квитанція № 252 від 10.03.2023 року),акт приймання виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги № 5 від 16.03.2023 року на суму 1\~000,00 грн. (квитанція № 255 від 21.04.2023 року). Суд вважає, що за таких обставин позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 16\~000,00 грн., а представником відповідача станом на день розгляду справи (05.02.2024 року) не було подано жодного заперечення, хоча клопотання про відкладення розгляду цього питання підготовлено представником 27.04.2023 року. Враховуючи термін який сплив, на думку суду, у представника відповідача було достатньо часу, щоб підготувати заперечення з приводу витрат понесених позивачем на правову допомогу, отже, відповідачем не доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тому вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню. Також,суд наголошує, що у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 року в справі № 757/36628/16-ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Outcome: approved