Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. Представник [PERSON] адвокат Златі Н.С. наполягала на задоволенні позовних вимог за первісним позовом, визнала позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом, просила про розгляд справи без її участі та за відсутності [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог про визнання права власності на частку майна, просила про розгляд справи без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , серія [NUMBER] , актовий запис № 26; свідоцтво про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , серія [NUMBER] , актовий запис № 32; свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , серія [NUMBER] , актовий запис № 26; свідоцтво про народження [PERSON] [INFO] , серія [NUMBER] , актовий запис № 23, батьки [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] 07.07.1963р., серія [NUMBER] , актовий запис № 50, батьки [PERSON] та [PERSON] ; витяг № 18263399 від 27.01.2009р. про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину в спадковому реєстрі, спадкова справа № 46257243, спадкодавець [PERSON] ; свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 02.03.1994р. у Лиманській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 4, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] »; свідоцтво про укладення шлюбу 06.07.1985р. між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 9, прізвище дружини після реєстрації шлюбу у Лиманській сільській раді Ренійського району Одеської області «Бєженару»; виписка виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 270 від 05.11.2021р. про належність [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; свідоцтво від 27.01.2009р. про право [PERSON] на спадщину за законом, спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] ; технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; будинкова книга для прописки громадян мешкаючих за адресою: [ADDRESS] ; довідка виконавчого комітету Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 443 від 04.03.2008р.; довідка виконавчого комітету Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 444 від 04.03.2008р.; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2022р.; звіт незалежної оцінки вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; заява [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину; інформаційна довідка № 75410134 від 12.01.2024р. зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) про наявність у спадковому реєстрі інформації про спадкодавця [PERSON] , дата смерті [INFO] , спадкова справа № 46257243, свідоцтво про право на спадщину № 46257328. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Діти спадкодавця [PERSON] [PERSON] та [PERSON] входять до кола спадкоємців першої черги за законом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої у Ренійській державній нотаріальній конторі після смерті [INFO] [PERSON] . Таким чином,\~ позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, [PERSON] на неї не претендує, про що свідчить її заява долучена до матеріалів справи. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 21.09.2022р. нотаріусом було\~винесено відповідну постанову. Надати зазначені документи на спадкове майно позивач не має можливості, оскільки оригінали правовстановлюючих документів втрачені спадкодавцем. 02 березня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано у Лиманській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 4, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». У 1994 року після укладення шлюбу, подружжя [PERSON] та [PERSON] почали мешкати у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За час сумісного проживання подружжя у будинку, ними сумісно були виконані роботи для поліпшення його технічного стану, проведено водопостачання, водовідведення, опалення, газифікація, встановлено підвіконники, проведено шпаклювання відкосів вікон, стін і стелі, здійснено реконструкцію будинку, побудовані гараж, підвал, сарай та ін. \~ \~ \~ \~ Фактично за час спільного проживання подружжя у будинку, обсяг та вартість будинку змінився. Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.\~ Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).\~ Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, що встановлено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.\~ Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак як зазначив позивач, після смерті матері у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Відносно зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку майна, суд керується Сімейним кодексом України, у якому регламентовані правові підстави спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що регламентовано ч. 1 ст. 62 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити зустрічні позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на частку майна. Позивачами за первісним/зустрічним позовом та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідачів.

Outcome: partial