Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором кредиту в сумі 25337,65 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі договору факторингу товариство набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3309002558/643085, укладеним 02.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] , в сумі 4500 грн., за кредитним договором №9325876, укладеним 10.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , в сумі 8000 грн. Взяті на себе зобов`язання відповідачем не виконано в повному обсязі, а тому має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №3309002558/643085 від 02.03.2021 в сумі 16312,50 грн., з яких: 4500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11812,50 грн. - заборгованість за відсотками за користування позикою; за кредитним договором №9325876 від 10.09.2020 в сумі 9025,15 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1025,15 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзив у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 02.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір №3309002558/643085 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора R72150, який був надісланий на номер кредитора. Відповідно до умов договору відповідач отримав у товариства кредит на поточні потреби в сумі 4500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 відсотків річних, строком на 15 днів, тобто до 16.03.2021. 02.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір №3309002558/643085 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора R72150, який був надісланий на номер кредитора. Відповідно до умов договору відповідач отримав у товариства кредит на поточні потреби в сумі 4500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 відсотків річних, строком на 15 днів, тобто до 16.03.2021. 10.03.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №9325876 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W227mkd9ny, який був надісланий на номер кредитора. Відповідно до умов договору відповідач отримав у товариства кредит на поточні потреби в сумі 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 554,80 відсотків річних, строком на 30 днів, тобто до 10.10.2020. Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ст.11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач відповідним чином зареєструвався на інтернет-сторінці позивача, де заповнив заявку на отримання грошових коштів, тобто прийняв пропозицію та електронний договір був укладений, а також вказав номер рахунку, на який здійснювався перерахунок коштів Товариствами. Жодних доказів про зворотнє відповідачем до суду не надано. Також відповідачем не наведено жодних доводів та не надано достовірних доказів того, яким чином вказані вище Товариства отримали персональні дані відповідача та використали їх у власних цілях. Отже, правочини були укладені сторонами з усіма регламентованими вимогами електронного підпису, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», а також із досягненням згоди з усіх істотних умов відповідно до ст. 638 ЦК України. 21.01.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21012022, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до витягу Реєстру боржників до договору факторингу №21012022 від 21.01.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16312,50 грн., з яких: 4500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11812,50 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до витягу Реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 9025,15 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1025,15 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом п. 11 ч. 1 ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Частиною 3 ст. 1079 ЦК України визначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. ТОВ «ФК» «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», внесено до Державного реєстру фінансових установ. Таким чином, відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №3309002558/643085 від 02.03.2021 та за кредитним договором №9325876 від 10.09.2020, укладеними між Товариствами та [PERSON] . Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорах строк грошові кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість: за кредитним договором №3309002558/643085 від 02.03.2021, яка складається із суми позики - 4500 грн. та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування за період з 02.03.2021 по 16.03.2021 в сумі 1687,50 грн. (4500х912,5х15/365/100); за кредитним договором №9325876 від 10.09.2020, яка складається із суми позики - 8000 грн. та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування за період з 10.09.2020 по 10.10.2020 в сумі 3648 грн. (8000х554,8х30/365/100). Однак згідно вимог позовної заяви та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 щодо кредитного договору №9325876 від 10.09.2020, сума заборгованості за відсотками становить 1025,15 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. На спростування зазначених обставин відповідачем не надано суду будь-яких доказів. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування є доведеною та підлягає задоволенню. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування позикою за кредитним договором №3309002558/643085 від 02.03.2021 після 16.03.2021 в сумі 10125,00 грн., суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Зміст зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором №3309002558/643085 від 02.03.2021 після 16.03.2021, відсотків за кредитом є незаконними. Тому заявлена ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за кредитним договором №3309002558/643085 від 02.03.2021 після 16.03.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені товариством судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1611,47 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial