Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 16.01.2002 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №01. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, про що не заперечує відповідач. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем через несумісність поглядів на сімейне життя, через що в сім`ї виникали часті сварки і конфлікти, що призвело до розпаду сім`ї. Вказує, що подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Від позивача [PERSON] 12.02.2024 року до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовну заяву підтримує. Від відповідача [PERSON] 12.02.2024 року до суду надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли відповідні клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, сторони сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, сім`я фактично розпалася, разом не проживають, подальше спільне життя суперечить їх інтересам, строк для примирення сторонам надався під час якого примирення не відбулось, а отже розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними неможливе. В матеріалах справи на підтвердження позову є свідоцтво про шлюб між сторонами (а.с. 6), копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). На час розгляду справи спору щодо поділу майна сторони не мають. Спільне господарство не ведуть. Таким чином, є усі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу відповідач не надав. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved