Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі - ДП «Мирноградвугілля») про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі з 18 жовтня 2019 року. Його батько [PERSON] працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля». 7 липня 2020 року з його батьком [PERSON] на підприємстві відповідача стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено відповідний акт за формою Н-1/П від 15.10.2020. Відповідно до цього акту [PERSON] було травмовано внаслідок обвалення та обрушення породи, ґрунту тощо. У цей день його батько помер. Причиною його смерті стала механічна асфіксія внаслідок здавлювання органів грудної клітини та живота. В результаті смерті батька йому заподіяна моральна шкода, яка йому не призначалася та не виплачувалася, та яка полягає в душевних стражданнях, які тривають й до теперішнього часу. Зі смертю батька змінився звичайний спосіб та образ його життя. На момент смерті батька йому було 17 років та він залишився на піклуванні [PERSON] , яка фактично замінила йому батька. Протягом тривалого часу він знаходився у стані відчаю, тривоги, роздратованості, пригноблювання, самотності, страху перед майбутнім, що суттєво негативно змінило його звичайний життєвий уклад, сімейно-побутові відносини, в тому числі з близькими та родичами. Душевні страждання, зумовлені сильним почуттям любові до батька, викликають в нього проблеми зі здоров`ям; він став замкнутий, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами і знайомими. Все це постійно негативно впливає на його душевний стан, є причиною сильних моральних страждань, які він оцінює у 500 000 грн і які просив стягнути з ДП «Мирноградвугілля» (а.с.1-3). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2023 року відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.69). Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав, його представник в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наведеного, судом ухвалено заочне рішення у справі. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить наступних висновків. Із записів у трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненої 17.01.1992, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , працював у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з 06.09.2018 по 07.07.2020 гірником очисного вибою підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті (а.с.12-21). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2018, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.9). 7 липня 2020 року у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з гірником підземним очисного вибою [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер через механічну асфіксію від здавлювання органів шиї, грудної клітини та живота. За результатами розслідування нещасного випадку складений акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12.10.2020, затверджений т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області 15.10.2020 (а.с.21-53). На засіданні комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 07.07.2020 о 21.16 з гірником підземним очисного вибою [PERSON] , яке відбулося 12 жовтня 2020 року, директор ВП «Шахта «Центральна» доповів, що адміністрація шахти розгляне можливість оплати навчання сина загиблого [PERSON] , щодо забезпечення побутовим паливом згідно законодавства, за наявності засобів та матеріалів надасть допомогу з виконання ремонту у ванній кімнаті та фундаменту будинку, встановить пам`ятник загиблому за бажанням дружини (а.с.54-55). На момент смерті [PERSON] позивач [PERSON] , [INFO] , був неповнолітній, мав статус дитини-сироти та проживав у родині дружини батька [PERSON] (а.с.56, 63-64). Частиною 1 статті 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У відповідності до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Позивач є сином померлого [PERSON] , отже відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч.2). Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.3 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму ВСУ № 4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 постанови Пленуму ВСУ № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні ля відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вина відповідача в настанні нещасного випадку, що стався з [PERSON] 07.07.2020 під час виконання трудових обов`язків, підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку від 12.10.2020, затвердженим т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області 15.10.2020, в якому причинами вказаного нещасного випадку зазначені: недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, порушення трудової і виробничої дисципліни. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що смертю батька позивачу завдана моральна шкода, позивач втратив найближчу людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача відповідачем, суд враховує, що позивач втратив рідну людину - батька, порожнечу від втрати якого неможливо відновити, його турботу та підтримку у житті, почуття захисту та стабільності. Крім того, суд враховує ступінь вини відповідача, яка не є умисною. Враховуючи вищенаведене, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що підлягає відшкодуванню моральна шкода, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 500 000 грн, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивача на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судовий збір в розмірі 5000 грн необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.3 Конституції України, ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: approved