Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 16.07.2007 року договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито картковий рахунок в гривні з відновлювальною кредитною лінією, а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Позивач зазначив, що відповідач дав згоду на те, що підписана ним Заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складають між ним і банком кредитний договір. Враховуючи, що позичальник систематично порушував свої зобов`язання по кредитному договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по кредитному договору, станом на 22.02.2023 року сума заборгованості становить 59810,48 грн., яка складається з наступного: 52731,27 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту та 7079,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, але представник подав заяву згідно якої вказав що відповідач позовні вимоги не визнає і просив у задоволенні позову відмовити Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.ст. 204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст.1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом АТ КБ« ПриватБанк» надало копію Анкети - Заяви від 16.07.2007 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, копію паспорту споживчого кредиту, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також розрахунок заборгованості та виписку по рахунку. У заяві-анкеті від 16.07.2007 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" визначено базову відсоткову ставку за користування кредитним коштами у розмірі 22,8 % на рік (тобто 1,9% на місяць). Таким чином [PERSON] , підписавши анкету-заяву, пройшовши ідентифікацію клієнта, уклала з позивачем договір про надання банківських послуг, що підтвердила своїм підписом на заяві, в межах умов якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць (22,8 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем не надано заперечень відносно того, що вона підписувала вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримувала у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитку картку, а також користувалася нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що вона отримала від ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також проводив повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по тілу кредиту, який отримав відповідач від ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено Статутом АТ КБ «ПриватБанк», погодженим 11.06.2018 р. НБУ), станом на 22.02.2023 року становить 59810,48грн. з яких 52731,27 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту та 7079,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно виписки по рахунку баланс на картковому рахунку відповідача станом на 24.02.2023 року (мінус - тобто борг) 59810,48грн. Як видно із розрахунку заборгованості відсоткова ставка яка застосовувалася до заборгованості [PERSON] у різний час починаючи з 2013 року становила 30%, 34,80%, 43,2%, 42% річних. Обґрунтовуючи застосування таких ставок відсотків за користування кредитним коштами позивач посилається на "Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку" (далі Умови). Однак, судом встановлено, що надані позивачем Умови, не містять підпису відповідача, а наданий позивачем «Паспорт споживчого кредиту» датований 07.07.2020 року, не містить жодних посилань на договір укладений між сторонами 16.07.2007 року, єдиною частиною якого яка підписана відповідачем є - Анкета-заява, яка у свою чергу не містить жодних посилань на те, що умови кредитного договору можуть змінюватися і узгоджуватися сторонами у «паспорті споживчого кредиту». За вищевказаних обставин суд приходить до висновку що належність «паспорту споживчого кредиту» до договору укладеного між сторонами 16.07.2007 року свого підтвердження не знаходить. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ті Умови, які було додано до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи погоджувався відповідач на зміну відсоткової ставки за кредитним договором та чи погоджувався на передбачений Умовами порядок списання коштів із кредитного рахунку (з тіла кредиту) для погашення нарахованих відсотків (що фактично приводить до включення відсотків за користування кредитним коштами до складу тіла кредиту і подальшого нарахування на це тіло кредиту (яке включає вже і відсотки) нових відсотків. А тому, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 16.07.2007 року. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків іншого ніж вказаний у заяві-анкеті, зміни відсоткової ставки, порядку користування кредитними коштами, погашення нарахованої заборгованості. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16, а також в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Дослідивши виписку по рахунку відповідача надану позивачем, судом встановлено що за період з 03.08.2007 року по 17.02.2023 року до заборгованості за тілом кредиту відповідача було включено загалом 48018 грн. 72 коп. відсотків, нарахованих у тому числі і за ставкою що сторонами не узгоджувалася. З огляду на вищевказані висновки суду щодо наданих позивачем Умов як частини укладеного між сторонами договору, суд вважає не правомірним нарахування відсотків розмірі іншому ніж передбачений Анкетою-заявою і зарахування вказаних сум у суму основної заборгованості відповідача, а відтак у стягненні тіла кредиту у цій частині слід відмовити. Судом встановлено, що станом на 22.02.2023 року баланс карткового рахунку відповідача за виключенням не правомірно нарахованих і зарахованих у тіло кредиту відсотків, але з урахуванням усіх видів зняття та використання відповідачем кредитних коштів та із урахуванням усіх видів погашення заборгованості як за тілом кредиту так і за відсотками (внесення коштів на рахунок відповідачем, переказів коштів на вказаний рахунок третіми особами тощо), становить мінус (тобто борг) 11791,76 грн. Таким чином підтверджена сума грошових коштів позивача (тіла кредиту), які було знято (використано) відповідачем і не повернуто, становить 11791,76 грн. і вона підлягає стягненню з відповідача. Також з огляду на те, що зарахування відсотків у розмірі іншому ніж передбачений Анкетою-заявою і зарахування вказаних сум у суму основної заборгованості відповідача, з подальшим нарахуванням на збільшену таким чином суму тіла кредиту нових відсотків проводилося систематично на протязі усього користування відповідачем коштами позивача наразі із наданих позивачем доказів не можливо встановити дійсний розмір відсотків які мали бути нараховані відповідачу на використовувані нею кредитні кошти за ставкою узгодженою 16.07.2007 року в анкеті-заяві за увесь час користування кредитними коштами. Разом з тим суд звертає увагу на те, що заборгованість за відсотками про стягнення якої просить позивач у сумі 7079,21 грн. згідно розрахунку заборгованості утворилася за період з 01.09.2022 року по 22.02.23 року (згідно розрахунку до 01.09.2022 року заборгованість за відсотками відсутня) і вказані відсотки нараховувалися виходячи зі ставки 42% річних (3,5 % на місяць), що не відповідає розміру відсотків який було вказано у анкеті -заяві (22,8 % на рік (тобто 1,9% на місяць). У цей період заборгованість відповідача за тілом кредиту становила з 01.09.2022 року по 17.02.2023 року 16791,76 грн. , а після 17.02.2023 року - 11791,76 грн., сума відсотків які мали бути нараховані за цей період за узгодженою сторонами ставкою 22,8% річних , має становити 1772,66 грн. за період з 01.09.2022 року по 17.02.2023 року та 44,19 грн. з 17.02.2023 року по 22.02.2023 року. З урахуванням вищенаведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму вищевказаних відсотків - ?1816,85? грн. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial