Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 січня 2017 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з розташованої вище квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась, складеного 03 січня 2017 року працівниками ЖЕД № 2, причиною аварії є несанкціоноване втручання відповідача в сиситему центрального опалення. 29 січня 2019 року повторно вдбулось залиття квартири позивачів з розташованої вище квартири відповідача. Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 04 лютого 2019 року працівниками ЖЕД № 2 причиною аварії є несанкціоноване втручання відповідача в сиситему центрального опалення. Відповідно до висновку експерта № 04/02-2019 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження складеного 20 червня 2019 року, вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести у квартирі [ADDRESS] для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття з вищерозташованої квартири [ADDRESS] становить 175 565 (сто сімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень. Крім того, позивач [PERSON] розмір завданої йому моральної шкоди оцінює у 30000 (тридцять тисяч) гравень. Додатково позивач поніс витрати у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень на проведення експертного будівельно-технічного дослідження по договору від 23 лютого 2019 року № 04/02-2019 з судовим експертом Галієвою Оленою Мансурівною. 25.11.2019 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. відкрито провадження у справі за правлами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. 14.09.2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. закрито підготовче засідання у справі. Справу призначено до розгляду по суті. 17.11.2020 року представник відповідача [PERSON] подав клопотання про призначення судової експертизи. 22.02.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено клопотання представника відповідача [PERSON] задовольнити. Призначити по справі судову комплексну будівельно-технічну та інженерно-технічну судову експертизу, на вирішення якої поставити питання: 1.Який розмір матеріальної шкоди завдано об`єкту-квартирі [ADDRESS] , внаслідок її залиття 01 січня 2017 року з урахуванням фізичного зносу майна? 2.Чи можливо встановити конкретні технічні причини пориву опалювальної системи у квартирі [ADDRESS] (зношеність, несправність, пошкодження труб, розрив системи внаслідок високого тиску, інші причини), внаслідок яких 01 січня 2017 року відбувся витік води з опалювальної системи у квартирі [ADDRESS] ? 3.Який розмір матеріальної шкоди завдано об`єкту-квартирі [ADDRESS] , внаслідок її залиття 29 січня 2019 року з урахуванням фізичного зносу майна? 4.Чи можливо встановити конкретні технічні причини та місце пориву опалювальної системи у квартирі [ADDRESS] (зношеність, несправність, пошкодження труб, розрив системи внаслідок високого тиску, інші причини), внаслідок яких 29 січня 2019 року відбувся витік води з опалювальної системи у квартирі [ADDRESS] ? Проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Затрати по проведенню експертизи покласти на відповідача [PERSON] . Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи. 26.05.2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено поновити провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди. 11.08.2022 року представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про застосування недопустимого доказу (висновку судового експерта Галієвої) та подав клопотання про виклик експерта КНІДСЕ Міністерства юстиції України Лісніченка Сергія Васильовича до суду для надання пояснень щодо висновку від 28.04.2022 року № 11585/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Позивачі заперечували щодо заяви представника відповідача про застосування недопустимого доказу (висновку судового експерта Галієвої) по суті заяви та виступили проти виклику експерта КНІДСЕ Лісніченка Сергія Васильовича до суду скеровуючись достатністю обох цих висновків для визначення розміру відшкодування. 27.10.2022 року представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи де привів обставини, що на даний час кватира [ADDRESS] не належить позивачеві і тому понести витрати на її відновлення позивачі не зможуть. Позавичі настоювали на задоволенні їх позову, оскільки на момент обох затоплень квартира за вказаною адресою належала їм і вони на той момент понесли значні матеріальні та моральні збитки. 27.10.2022 року суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника відповідача [PERSON] щодо виклику експерта КНІДСЕ Міністерства юстиції України Лісніченка Сергія Васильовича до суду для надання пояснень щодо висновку від 28.04.2022 р. № 11585/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. 27.10.2022 року позивачі в усному порядку заявили клопотання про виклик до суду судового експерту Галієвої Олени Мансурівни для для надання пояснень щодо висновку від 20.06.2019 року № 04/02-2019 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження. 27.10.2022 року суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивачів про виклик до суду судового експерту Галієвої Олени Мансурівни для для надання пояснень щодо висновку від 20.06.2019 року № 04/02-2019 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження. 29.03.2023 року у відкритому судовому засіданні було проведено опитування експерта КНІДСЕ Міністерства юстиції України [PERSON] для надання пояснень щодо висновку від 28.04.2022 року № 11585/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Після прослуховування відповідей експерта Лісніченка Сергія Васильовича позавичі настоювали на задоволенні їх позову, оскільки експерт всупереч конкретно посталеним судом запитанням, не підтвердив але і не заперечив розмір відшкодування за пошкоджене майно позивачів. 29.03.2023 року судовий експерт Галієва Олена Мансурівна до суду не з`явилася. До матеріалів справи додана довідка «Укрпошти» про неможливість вручення їй виклику до суду в зв`язку з відсутністю її по місцю проживання. 29.03.2023 року представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про залучення до участі у справі, в якості третьої особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, нового власника квартири [PERSON] , для її опитування щодо витрат на ремонт. Позивачі заперечували проти визову нового власника квартири [PERSON] та настоювали на задоволенні їх позову оскільки на момент залиття квартира належала позивачам а при продажу квартири було враховано її наявний стан після затоплення і ціна по договору продажу була значно знижена від ринкової. 29.03.2023 року суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника відповідача [PERSON] щодо виклику до суду в якості третьої особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, нового власника квартири [PERSON] , для її опитування. 16.05.2023 року новий власник квартири [PERSON] до суду не з`явилася з невідомих причин. В судовому засіданні позивачі настоювали на задоволенні їх позову оскільки на момент залиття квартира належала позивачам а при продажу квартири було враховано її наявний стан після затоплення і ціна по договору продажу була значно знижена від ринкової. 16.05.2023 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено закрити підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. від 10.10.2023 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/14999/19 від 10.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В. 11.10.2023 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. постановлено справу № 369/14999/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди - прийняти до свого провадження. 07.02.2024 року [PERSON] через канцелярію суду зареєстрував заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 07.02.2024 року сторони та третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Згідно ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~або розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи,\~суд підписує\~рішення без\~його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наведених нижче підстав. Судом з матеріалів справи встановлено, що 01 січня 2017 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з розташованої вище квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась, складеного 03 січня 2017 року працівниками ЖЕД № 2, причиною аварії є несанкціоноване втручання Відповідача в сиситему центрального опалення. 29 січня 2019 року повторно вдбулось залиття квартири позивачів з розташованої вище квартири відповідача. Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 04 лютого 2019 року працівниками ЖЕД № 2 причиною аварії є несанкціоноване втручання відповідача в сиситему центрального опалення. Відповідно до висновку експерта № 04/02-2019 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження складеного 20 червня 2019 року, вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести у квартирі [ADDRESS] для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття з вищерозташованої квартири [ADDRESS] становить 175 565 (сто сімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень. Крім того, позивач [PERSON] розмір завданої йому моральної шкоди оцінює у 30 000 (тридцять тисяч) гравень. Додатково позивач поніс витрати у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень на проведення експертного будівельно-технічного дослідження по договору від 23 лютого 2019 року №04/02-2019 з судовим експертом Галієвою Оленою Мансурівною. Відповідно до частини другоїстатті 13 ЦК Українипри здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У частині першійстатті 81 ЦПК України закріплене загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Враховуючи встановлене вище, суд вважає доведеними факти залиття квартири квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з розташованої вище квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] та заподіяння власникам квартири збитків, які виразилися у пошкодженні особистого майна, стін та стелі, підлоги та балконних приміщень у квартирі. У судовому засіданні було допитано експерта КНІДСЕ Міністерства юстиції України [PERSON] щодо висновку від 28.04.2022 року № 11585/21-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Експерт не заперечував, щодо факту залиття в квартирі позивачів та всупереч конкретно посталеним судом запитанням, не підтвердив але і не заперечив розмір відшкодування за пошкоджене майно позивачів. Крім того, суд зауважує той факт, що відповідачі не спростовували сам факт залиття квартири. Тому суд вважає, що відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачів, не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. З огляду на вказане, суд вважає, що винність відповідача у настанні негативних наслідків для майна позивачів очевидна та доведена. Ні до, ні після першого затоплення квартири позивачів 01.01.2017 року, відповідачі не вжили всіх необхідних заходів для належної роботи опалювальних приладів, які знаходилися у їх квартирі і допустили повторне затоплення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Таким чином, оскільки внаслідок залиття, що сталось з вини відповідача, пошкоджено майно позивачів, у зв`язку з чим останні були тривалий час позбавлені можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені їх життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту квартири вимагало значних додаткових зусиль та часу, суд,

Outcome: approved