Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просить суд: Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за № 241788 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (код за ЄДРПОУ: 35017877) заборгованості в сумі 16 053,00 грн.; Вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; Судові витрати розподілити в порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 27.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем (надалі Третя особа 1) на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі за № 241788 (надалі Виконавчий напис), яким звернено стягнення з [PERSON] (надалі Позивач; Боржник; [PERSON] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (надалі Відповідач; Стягувач; ТОВ «Фінансова компанія управління активами») за кредитним договором № 3632498 від 16.12.2020 року. 17.08.2021 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Коханевич Романом Юрійовичем (надалі Третя особа 2; держаний виконавець) було відкрито виконавче провадження (ВП) № 66518920. Про існування виконавчого провадження №66518920 позивач дізнався із повідомлення від банку. За результатами відомої інформації, [PERSON] звертався до Третьої особи 2, щоб ознайомитися з матеріалами ВП № 66518920, однак безрезультатно. 29.09.2023 представник позивача, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, за результатом чого позивач вперше дізнався про існування виконавчого напису. 17.08.2021, 06.10.2021, 09.11.2023 Третьою особою-2 було винесено ряд постанов про арешт коштів боржника в рамках ВП № 66518920. [PERSON] вважає, що виконавчий напис не є безспірним, виконаний без достатніх на то правових підстав, вчинений з грубим порушенням Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, а відтак, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. Водночас витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича матеріали нотаріальної справи (копії для долучення до матеріалів справи), на підставі яких 27.06.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі за №241788, яким звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», за кредитним договором №3632498 від 16.12.2020 року, загальною сумою 16053,00 грн. /а.с.54-55/. Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року у справі вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрованим в реєстрі за №241788 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9А/ офіс 203, ідентифікаційний код: 35017877), заборгованості в сумі 16053,00 грн., у виконавчому провадженні №66518920 до набрання рішенням законної сили в даній цивільній справі. /а.с.58-61/ 02 січня 2024 року з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника відділу. /а.с.84/ 04 січня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про продовження строків для подання доказів, що підтверджують розмір понесених судовий витрат. /а.с.85-86/ 04 січня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові письмові пояснення. /а.с.88-94/ 08 січня 2024 року від представника відповідача директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Провотар О.А. надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, в також заява про визнання позовних вимог та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. У судовому засідання представник позивача [PERSON] позові вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю. Крім цього, зазначив, що заперечує щодо врегулювання спору за участю судді, а також після вирішення справи по суті ним буде подано заяву про вирішення питання про судові витрави. Представник відповідача - директор ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» Провотар О.А. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Частиною 1 статті 201 ЦПК України передбачено, що врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки, представник позивача [PERSON] заперечив щодо врегулювання спору за участю судді, тому суд не вбачає правових підстав для врегулювання спору за участю судді. Відтак, у задоволенні клопотання представника відповідача директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Провотар О.А. про врегулювання спору за участю судді, - відмовити. Що ж стосується клопотання відповідача директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Провотар О.А. про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, то таке не підлягає до задоволення, оскільки представника позивача [PERSON] на момент розгляду справу не подано доказів на понесення витрат на правову допомогу. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Відповідно до наказу МЮ України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане МЮ України 30.11.2009 р. за №7921 на ім`я [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~статті 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України,\~передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд встановив, що 27.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі за № 241788, яким звернено стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» за кредитним договором № 3632498 від 16.12.2020 року. На підстави вищевказаного виконавчого напису, 17.08.2021 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Коханевич Романом Юрійовичем було відкрито виконавче провадження (ВП) № 66518920. В межах виконавчого провадження, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Коханевичем Романом Юрійовичем вчинено ряд виконавчих дій, зокрема: 17 серпня 2021 року, 06 жовтня 2021 року та 09 листопада 2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як вбачається із змісту оскаржуваного виконавчого напису, останній вчинений на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадить у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі Постанова). Пунктом 19 ст. 34 Закону, визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Кредитні договори,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями. Для\~одержання виконавчого\~напису додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (п. 2 Постанови). 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою було внесені зміни до\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172\~ та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» (п. 2 Постанови). Однак, вказану\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною (постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 залишено без змін). Вказане підтверджується Інформаційним листом щодо необхідності неухильного дотримання законодавства при вчиненні виконавчих написів від 18.11.2020 № 37789/6-20 та листом Міністерства юстиції України щодо вчинення виконавчих написів. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Постанови). Відтак, чинна редакція Постанови № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як встановлено у судовому засіданні, між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», та/або ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не укладалося /не вчинялося нотаріально посвідченого договору. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які були викладені в постанові 21.09.2021 по справі № 910/10374/17, а саме: «83.\~\~Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. 87.\~\~Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. 92.\~\~Таким чином, вчиняючи 22 травня 2017 року виконавчі написи № 779 та № 780, приватний нотаріус Авдієнко О. В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. 93.\~\~Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду\~\~у складі Верховного Суду\~від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Встановлено, що виконавчий напис вчинений на підставі договору, який не містить підписів сторін та не є нотаріально посвідченим. Відтак, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. були відсутні правові підстави для вчинення даного виконавчого напису, чим було грубо порушено законодавчі норми України. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно ст.\~89\~ЗУ «Про\~нотаріат» передбачено,\~що у виконавчому\~написі повинні\~зазначатися суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. Відповідно до Постанови №1172, однією із обов`язкових підстав вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів для нотаріуса не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису сума коштів в розмірі 16053,00 грн. включає в себе: 6 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту. Відповідач не надав жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував наявність заборгованості у позивача в розмірі 6\~000,00 грн.. Визнання відповідачем - директором ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» Провотар О.А позову, свідчить про те, що у нього немає доказів на спростування позовних вимог, а відтак оскаржуваний напис вчинений із груби порушенням законодавства України. Верховний Суд в своїй Постанові від 17.12.2020 по справі № 278/2177/15-ц зазначив: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту». Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.\~Споживач не\~зобов`язаний\~сплачувати кредитодавцеві\~будь-які\~збори,\~відсотки,\~комісії або\~інші вартісні\~елементи кредиту,\~що не\~були зазначені\~у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 29.10.2018 Верховним Судом винесено постанову по справі № 591/5988/15-ц, в якій зазначається: «Отже,\~\~послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16». Відповідачем не наданого жодного розрахунку відсотків за користування кредитом (строк їх виникнення, період розрахунку, розмір відсотку), а тому приватним нотаріусом не було вчинено дій щодо перевірки безспірності вказаної суми. Відтак, суд погоджується із доводами представника позивача [PERSON] , що виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубими порушеннями постанови № 1172, не має характеру безспірності та як наслідок, останній не мав права на здійснення такого роду нотаріальних дій. Згідно із ст.ст.76,\~77,\~78 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. суперечить вимогам статтей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~статтею 142\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В матеріалах справи містяться квитанції № 67645720 від 10.11.2023 р. про сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1073,60 грн. та квитанція №67645841 від 10.11.2023 р. про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 536,80 грн. /а.с.1, 12/ З урахуванням того, що відповідачем - директором ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» Провотар О.А. визнано позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 10.11.2023 р. за квитанцією №67645720 в сумі 1073,60 грн., тобто в розмірі 536,80 грн. та за квитанцією №67645841 в сумі 536,80 грн., тобто в розмірі 268,40 грн. Частиною 7\~статті 158 ЦПК України\~передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, у відповідності з вимогами ч.7\~ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді від 13 листопада 2023 р., /а.с.58-61/, продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили і можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи На підставі викладеного та

Outcome: approved