Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є її донькою, а неповнолітній [PERSON] є її онуком. Зазначає, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , а відомості про батька дитини « [PERSON] » вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вказує, що [PERSON] з 14 грудня 2018 року по теперішній час знаходиться на ортодонтичному та терапевтичному лікуванні, знаходиться під наглядом дитячого офтальмолога з 2021 року. Посилається на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина і не займається його вихованням, не дбає про нього, не піклується про його стан здоров`я, харчування, розвиток та становлення, не займається його лікуванням і доглядом за ним, не забезпечує необхідних умов для життя, виховання, навчання та розвитку дитини, його навчанням у школі не цікавиться, з сином не проживає, взагалі не спілкується і матеріально не утримує його з грудня 2017 року по теперішній час, тим самим проявляє байдужість до його долі, матеріальної допомоги синові взагалі не надає, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо нього, фактично покинула його. Зазначає також, що [PERSON] не працює, схильна до вживання наркотичних засобів та не проживає за місцем своєї реєстрації з грудня 2017 року по теперішній час, сину не телефонує та не поздоровляє його з днем народження, навчанням сина не займається, також не цікавиться і не приходить до учбового закладу в якому навчається її син, тим самим проявляючи байдужість та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що аліменти з [PERSON] не стягувались. [PERSON] з часу свого народження проживає за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований за вказаною адресою та з грудня 2017 року постійно проживає за вказаною адресою з нею і її чоловіком [PERSON] (дідом дитини) за вищевказаною адресою. Посилається на те, що вказаний житловий будинок належить їй на праві приватної власності, при цьому відповідач також зареєстрована за тією ж адресою, але не проживає з грудня 2017 року, а також повністю займається вихованням і розвитком дитини, матеріально утримує його та піклується про нього, слідкує за станом його здоров`я, доглядає за ним, він отримує все необхідне для його життєдіяльності і розвитку, вона цікавиться його життям та навчанням, відвідує батьківські збори, підтримує контакт з класним керівником і піклується про його здоров`я. Зазначає, що вона працює і має дохід, а також за місцем роботи характеризується позитивно, та не перебуває під диспансерним наглядом у психіатра і нарколога, не судима. У зв`язку з вищезазначеним вона звернулась до суду з цією позовною заявою для захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, оскільки не позбавлення в судовому порядку відповідача батьківських прав істотно ускладнює і перешкоджає в реалізації прав дитини, у зв`язку із чим вона просила позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до її сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а також задоволено клопотання позивача про витребування: у Органа опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON] ; у Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільної справи № 205/4593/22 (провадження №2/205/332/23) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу для огляду в судовому засіданні; у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 20 січня 2017 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №14, між [PERSON] та [PERSON] 27 листопада 2023 року ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання позивача про виклик свідків, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та задовольнити позовну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явилась, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлялась належним чином про день, час та місце розгляду справи, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник третьої особи надала суду заяву в якій просила розглянути цивільну справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі, а також долучила до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, враховуючи покази свідків, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22 березня 1986 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданим Міським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, про що зроблено запис №179 та після укладення шлюбу дружина змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а. с. 13). Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 10 грудня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис №22 (а. с. 18). Також судом встановлено, що 11 грудня 1990 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, про що зроблено запис №1540, та після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - « [PERSON] » (а. с. 14). Крім того, матеріалами справи також підтверджено, що 15 березня 1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , повторно виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 26 листопада 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис №11, та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а. с. 15). Крім того, судом встановлено, що 27 лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №29, а після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - « [PERSON] » (а. с. 16). Також матеріалами справи підтверджено, що 12 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №411, та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а. с. 17). З наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00019416291, сформованого 19 січня 2018 року судом встановлено, що 10 лютого 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано актовий запис про народження №192 щодо [PERSON] , [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] , а також зазначено, що державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 19). Більш того, 20 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00040447498, сформованого 08 липня 2023 року про що зроблено відповідний актовий запис №14 (а. с. 73-75). Судом встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з наявного в матеріалах витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 259303201, сформований 01 червня 2021 року (а. с. 21). Згідно з характеристики, виданої виконуючим обов`язки директора ТОВ «Барс» [PERSON] , [PERSON] за період роботи на підприємстві зарекомендувала себе як відповідальний, чесний, виконавчий, порядний та неконфліктний працівник (а. с. 34). Відповідно до довідок КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДМР №2204 та №3689 від 16 травня 2023 року підтверджено, що [PERSON] в КП «ДБКЛПД» ДОР не знаходиться і раніше за архівною документацією не значиться, а також не значиться в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями (а. с. 36, 37). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а разом з нею за вказаною адресою також зареєстровані її чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , та онук - [PERSON] , [INFO] (а. с. 10-33). В матеріалах справи наявний акт №66 від 18 травня 2023 року за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] та квартального Кварталу №7 селища Таромське Новокодацького району м. Дніпропетровська [PERSON] , підпис якого засвідчено начальником управління майном колишнього смт. Таромське Дніпровської міської ради Бондаренко О.Г., зі змісту якого вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з грудня 2017 року, і участі у вихованні свого сина [PERSON] не приймає, а онука виховують дідусь та бабуся [PERSON] (а. с. 32). Також відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 22 травня 2023 року, який складено комісією у складі класного керівника [PERSON] , соціального педагога [PERSON] , шкільного психолога [PERSON] , та у присутності дідуся і бабусі [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , зроблено висновки, що у бабусі [PERSON] створені сприятливі житлово-побутові умови для повноцінного навчання та виховання неповнолітнього [PERSON] (а. с. 31). Крім того, відповідно до довідки КЗО «Середня загальноосвітня школа №105» ДМР №17 від 22 травня 2023 року [PERSON] , 2009 року народження, дійсно навчається у 8 класі (а. с. 27). Згідно з характеристики учня 8 класу КЗО «Середня загальноосвітня школа №105» ДМР [PERSON] , [INFO] , він навчається в цій школі з першого класу, до школи ходить охайним, має все необхідне для навчання, проживає з бабусею, яка приділяє належну увагу у вихованні і навчанні онука, підтримує контакт з класним керівником (а. с. 28). Наявними в матеріалах справи довідками підтверджується, що він знаходиться на лікуванні у стоматолога з 2018 року та у офтальмолога з 2021 року (а. с. 29-30). Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради за № 3/9-198 від 03 листопада 2023 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 88-89). У судовому засіданні 31 січня 2024 року позивач [PERSON] підтвердила обставини викладені у позовній заяві та просила позбавити батьківських прав її доньку - [PERSON] щодо сина - [PERSON] . Також у судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили обставини викладені у позовній заяві, а також те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не приймає участь у вихованні дитини. Під час розгляду справи по суті судом також було заслухано думку дитини - [PERSON] , який підтвердив тривале проживання з дідусем та бабусею, які піклуються про нього та приділяють йому увагу, а з матір`ю [PERSON] він вже давно не бачився, вона йому не телефонує та не піклується про нього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] будучи матір`ю дитини, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи, що вона не з`явилася у жодне судове засідання, будучи належним чином повідомленою про день і час розгляду справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, а також приймаючи до уваги думку дитини і висновок органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради за № 3/9-198 від 03 листопада 2023 року, суд дійшов висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить її розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Позбавляючи відповідача батьківських прав суд виходив з того, що остання характеризуються негативно, оскільки протягом тривалого часу не займається утриманням, вихованням та навчанням дитини, під час розгляду справи не змінила своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про відсутність у неї наміру займатись вихованням та утриманням своєї дитини. Таким чином, враховуючи інтереси дитини та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд з урахуванням відсутності клопотання позивача про стягнення з відповідача судового збору залишає судові витрати за нею.

Outcome: approved