Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах позивача, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною № 4984 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 32749 грн. 22 коп. за кредитним договором №490943189 від 21.07.2015 року та стягнути з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 24918 грн. 11 коп. тасудовий збір, сплачений при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову в сумі 536,80 грн., посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат", Наказу Міністерства юстиції України про "Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, а тому товариство набуло грошові кошти у розмірі 24918,11 гривень, які були стягнуті на його користь під час примусового виконання виконавчого напису, без достатньої правової підстави. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, пояснивши, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.с.87,88 Закону України "Про нотаріат", Наказу Міністерства юстиції України про "Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Строк дії кредитного договору з 21.07.2015 року по 22.07.2018 рік, проте розрахунок заборгованості був наданй відповідачем нотаріусу за період з 16.01.2019 року по 04.09.2019 рік, тобто після закінчення терміну дії кредитного договору, а тому відповідач не мав права нараховувати позивачу борг. Крім того, наявна розбіжність в розрахунку заборгованості та в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса. Розмір заборгованості за договором, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, не узгоджується зі змістом договору, тому така розбіжність не може вважатися безспірною. Документи, які містяться у матеріалах виконавчого провадження не містять доказів реальної простроченої заборгованості, а тому нотаріус не мала права вчиняти такий вконавчий напис. Крім того, виконавчий напис був вчинений без попереднього направлення [PERSON] стягувачем будь-якої письмової вимоги. Також із позивача було стягнуто 24918,11 грн. в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, щодо утримання з заробітної плати на користь ТОВ"Вердикт Капітал". Правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, якщо рішенням суду виконавчий напис буде визнано таким, що не підлягає виконанню, то правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів з [PERSON] відпала та вказані кошти у сумі 24918,11 грн. підлягають поверненню позивачу. Також просив стягнути судовий збір, сплачений позивачем за забезпечення позову. Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав наведених у відзиві (а.с.61-76). Вважав, що виконавчий напис нотаріуса вчинено на на підставі ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також вимогами «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Окрім того, позивач не надає суду будь-яких доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі. В даних кредитних правовідносинах, ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником права вимоги виконання зобов`язання від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги, який було надано приватному нотаріусу при вчиненні виконавчого напису, що підтверджує статус нового кредитора у даних кредитних зобов`язаннях. Також, приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, в тому числі, і розрахунок заборгованості за кредитним договором. З приводу стягнутих коштів у сумі 24918,11 грн. також вважали безпідставною вказану вимогу, вважаючи, що ст. 1212 ЦК може застосовуватися тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Проте кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки, на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Також просив відмовити у стягненні судових витрат . Третя особа ПН Броварського РНО Гамзатова А.А. в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань не подавала. Своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила. Ухвалою суду від 23.10.2023 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.10.2023 року було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатолієвною № 4984 від 16.09.2019 року. Судом встановлено, що 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4984, яким на підставі статі 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспіриому порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, звернуто стягнення з [PERSON] яка є боржником за Кредитним договором 490943189 від 21.07.2015 року, який було укладено між Акціонерне товариство "Альфа Банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТоВ "Кредитні Ініціативи", правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 2019- 1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ"ФК"ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА, правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, є ТОВ "Вердикт Капітал". Строк платежу за кредитним договором 490943189 від 21.07.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 04.09.2019 року. Сума заборгованості складає 32099,22 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8648,84 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10337,34 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5913,04 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 7200,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону У країн «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, ТОВ "Вердикт Капітал", в розмірі 650,00 грн., ялі підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с.32-33). Зі змісту кредитного договору № 490943189 від 21.07.2015 року (а.с.30), виконавчого напису нотаріуса та позовної заяви вбачається, що кредитний договір № 490943189 від 21.07.2015 року, укладений між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] нотаріально не посвідчувався та укладений в простій письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 626, частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 18 Цивільного кодексу України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтями 87 та 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктами 1.1 та 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпунктів 2.1 та 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктами 3.1, 3.2 та 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Постанова № 622) Перелік доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений пункт 2 в редакції: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову № 622, зокрема в частині доповнення Переліку вищевказаним розділом. Також зазначеною постановою зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови № 622 в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14: "…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16 та 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87 та 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87 та 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Наведене вище правове обґрунтування зроблено з врахуванням висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 05.07.2017 р. у справі № 6-887цс17, та висновків Верховного Суду, які містяться у постановах від 19.09.2018 р. у справі № 207/1587/16, від 31.10.2018 р. у справі № 308/11193/16-ц та від 10.04.2019 р. у справі № 201/11696/16-ц. Таким чином Перелік, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які не були нотаріально посвідченими, зокрема, до кредитного договору № 490943189 від 21.07.2015 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] , оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 р. визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено 16.09.2019 року, тобто в період часу, коли законодавством України не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. В частині вимог позивача щодо стягнення на користь позивача грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. Як встановлено судом виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, під час його примусового виконання з заробітної плати [PERSON] було стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 24918,11 грн., що випливає з постанови від 30.09.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 60181695 та довідки ТОВ "АНТІ-ГРУП" від 14.08.2023 року № А2-00011 (а. с. 35-38,43). Також згідно повідомлення приватного виконавця Клітченко О.А. станом на 23.11.2023 року в межах виконавчого провадження №60181695 з [PERSON] стягнуто 28190,16 грн, які розподілено наступним чином: 27790,16 грн. - в рахунок погашення заборгованогсті перед ТОВ "Вердикт Капітал", 400,00 грн. - в рахунок погашення витрат виконавчого провадження (а.с. 109). Позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів в сумі 24918,11 грн., які було стягнуто на день звернення до суду, заяви про збільшення позовних вимог з врахуванням суми, яка була стягнута станом на 23.11.2023 року позивачем та її представником не було подано, тому суд розглядає позов в межах заявлених вимог. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року в справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року в справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року в справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року в справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 року в справі № 6-100цс15. У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від позивача [PERSON] відпала та грошові кошти у сумі 24918 грн. 11 коп. підлягають стягненню з відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача [PERSON] .. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 24918,11 грн. також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України звідповідача ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову в сумі 536,80 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 коп. від сплати якого при поданні позову до суду позивач звільнена на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved