Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Зміст позовних вимог. Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області Кандзьоба М. С. у травні 2023 року звернувся до суду з позовом, поданим в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації, Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області до [PERSON] про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди водного об`єкта, повернення земельної ділянки та водного об`єкта. Позов обґрунтований тим, що між Вінницької ОДА та відповідачем 05.12.2019 року укладено договір оренди водного об`єкта № 524887400-1 (надалі Договір), за яким остання набула у строкове платне користування ставок площею 4,9090 га, що розташований на території Уланівської об`єднаної територіальної громади, за межами населеного пункту. Право оренди зареєстровано 10.02.2020 у Державному реєстрі речових прав. Сторонами Договору в п. 9 визначено розмір орендної плати, яка вноситься окремо за водний простір, та і за земельну ділянку, а в п 11 Договору досягнуто згоди щодо строків внесення орендної плати. За період з 10.02.2020 по 2022 рік відповідач не вносила орендну плату, що є істотним порушення умов договору оренди, а тому прокурор просить: -\~\~стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди в сумі 6582 грн. 16 коп.; - розірвати Договір; - зобов`язати відповідача повернути позивачу 1 земельну ділянку з водним об`єктом; - стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 11.05.2023 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. 26.05.2023 до суду надійшли письмові пояснення позивача 1, за змістом котрих підтверджено доводи прокурора про несплату відповідачем орендної плати за договором оренди від 05.12.2019 року, а також розмір цієї заборгованості - 6582,16 грн. Представник позивача 1 акцентує увагу на тому, що земельна ділянка належить до державної форми власності і, на виконання п. 24 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, позивач 1 листом від 07.09.2022 передав позивачу 2 матеріали справи щодо передання її в оренду, проте позивач 2 не зареєстрував за собою вказане право. 05.06.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, узагальнені доводи зводяться до того, що інтереси держави захищати мають відповідні суб`єкти владних повноважень, якими в даній справі є позивач 1 та позивач 2, у свою чергу прокурор не навів належних причин звернення до суду з даним позовом. При цьому позивач 2 вживав заходів для того, щоб орендар сплачував орендну плату, а тому необхідності звернення прокурора до суду з надим позовом немає. Вважає, що заборгованість по орендній платі виникла внаслідок непорозуміння щодо рахунків дійсного отримувача орендної плати за воду та відмінністю місця проживання відповідача від місця її реєстрації. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 07.06.2023 до суду надійшла відповідь прокурора на відзив та зазначено, що позивач 1 та позивач 2 не здійснювали належного захисту прав держави, заборгованість не була стягнута, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Доводи відповідача про непорозуміння вважає безпідставними, оскільки в Договорі зазначені коди платежу на які необхідно було сплачувати орендну плату, проте не зробила цього жодного разу, також будь-яких зміни до договору не вносилися. 10.08.2023 представник позивача 2 подав заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує. Ухвалою суду від 06.09.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 03.10.2023 задоволено клопотання представника позивача 1, визнано обов`язковою явку представника позивача 2 для надання пояснень. 27.11.2023 до суду надійшла заява прокурора про закриття провадження у справі, в частині стягнення заборгованості, яку відповідач добровільно сплатила. 20.12.2023 прокурор подав заяву про уточнення позовної вимоги, яка стосується уточнення суб`єкта, якому він просить повернути земельну ділянку позивачу 2. 21.12.2023 відповідач подала до суду заяву, в якій констатує, що в матеріалах справи відсутні докази порушення нею прав позивача 2, а тому вважає його неналежним позивачем у справі, що є підставою для відмови в позові. В ході розгляду справі, позивач 2 запропонував відповідачеві укласти додаткову угоду до договору оренди і така угода була укладена, отже зі сторони позивача 2 відсутні будь-які претензії. 24.01.2024 до суду надійшла заява, в якій представник відповідача зазначає про відсутність у прокурора права подавати заяву про уточнення позовних вимог, що не відповідає положенням ч.ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України, окрім того підготовче судове засідання у даній справі вже закрито. Ухвалою суду від 24.01.2024 заяву представника Хмільницької окружної прокуратури від 27.11.2023 задоволено, провадження у справі в частині позовної вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 заборгованості за договором оренди в сумі 6582,16 грн закрито. Повернуто частину сплаченого судового збору в сумі 2684 грн. Протокольною ухвалою суду від 24.01.2024 прийнято до розгляду заяву прокурора про уточнення позовних вимог. У судовому засіданні прокурор просила задовольнити позовні вимоги про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки позивачу 2. Представник позивача 1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник позивача 2 під час розгляду справи зазначила, що відповідач зверталася з питання внесення оплати, їй роз`яснювався такий порядок, надавалися реквізити, така платня була внесена, також укладалися зміни до договору від 05.12.2020. У судове засідання 08.02.2024 представник позивача 2 не з`явився, подав заяву про проведення розгляду за його відсутності, де інформує, що договір оренди не припинений, претензій до відповідача немає, підстави для розірвання договору оренди відсутні. Відповідач під час розгляду справи позов не визнала, підтримала відзив, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, з підстав, відсутності у прокурора права на звернення до суду, погашенням заборгованості, відсутністю у позивача 2 будь-яких претензій. Суд, вислухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши подані ними письмові докази, надавши їм оцінку, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Фактичні обставини справи. 05.12.2019 між Вінницькою ОДА в особі директора Департаменту агропромислового розвитку Ткачука М. Ф. та [PERSON] було укладено договір оренди водного об`єкта № 524887400-1 (надалі - Договір), за яким орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування на 20 років водний об`єкт для рибогосподарських потреб, ставок площею 4,9090 га, розташований за межами населеного пункту Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, річка Брід (Хвоса), ліва притока р. Снивода (басейн р. Південний Буг (копія на а. с. 20-28). Паспорт об`єкта (копії на а.с. 50, 51, 52-68, т 1). В пункті 2 Договору його сторонами визначено, що об`єктом оренди є вода (водний простір) водного об`єкта 68,885 тис. кв. м; 4,9090 га, земельна ділянка під водним об`єктом 4,9090 га; земельна ділянка з кадастровим номером 0524887400:04:001:0353. Рибогосподарська технологічна водойма згідно з цим договором надається в оренду з урахуванням вимог Закону України «Про аквакультуру». Пунктом 9 Договору, його сторони узгодили розмір орендної плати, яка вноситься орендарем: за воду (водний простір) у розмірі 2277 грн 24 коп. в рік, код платежу 22130000; за земельну ділянку за місцем її розташування у розмірі 3,33 % від нормативної грошової оцінки землі у сумі\~3109 грн. 32 коп. в рік, код платежу 18010900. Орендна плата вноситься у строки: за наданий в оренду водний об`єкт щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу; за землю щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 11 Договору). Дія цього Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною передбачених договором обов`язків та випадкового знищення, пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає його використанню, нецільового використання об`єкта оренди, а також з інших підстав, визначених законом. 13.02.2020 сторони Договору підписали акт прийому-передачі об`єкта водного фонду, а 10.02.2020 відомості про право оренди відповідача були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим номером 0524887400:04:001:0353 є Держава (орган державної влади Вінницька обласна державна адміністрація), площа 4,9090 га (копії на а.с. 32-33, 34-36, т. 1). Департамент Вінницької ОДА листами від 26.08.2022, 15.03.2023 звертався до [PERSON] з повідомленням про сплату заборгованості по орендній платі, яка станом на 01.03.2023 становила 6582,16 грн (копії на а.с. 43, 44, т. 1). Листами Вінницької ОДА від 17.02.2023, від 17.03.2023 Хмільницьку окружну прокуратуру повідомлено про наявність у [PERSON] вищевказаної заборгованості, що виникла за період з 10.02.2020 по 2022 рік (копія на а.с. 37-39, 40-42, т. 1). Листами Уланівської сільської ради від 14.11.2022, 24.01.2023, від 05.04.2023 Хмільницького окружного прокурора повідомлено, що [PERSON] поінформовано про сплату нею 25.05.2021р., 28.07.2022 орендної плати за користування земельною ділянкою згідно Договору в розмірі по 3109,32 грн, а також несплату за інші періоди, роз`яснено порядок такої сплати (копії на а.с. 19, 45-47, 49, 72, т. 1). Листом від 07.09.2021 № 13.01-12/535 Вінницька обласна державна адміністрація поінформувала Уланівську сільську ради про необхідність явки представника для отримання матеріалів стосовно оренди земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки, яку орендує відповідач (копії на а.с. 75, 106-107, т. 1). Листом від 15.06.2023 Уланівська сільська рада повідомила [PERSON] , на її звернення, про необхідність сплати орендної плати та зазначила реквізити рахунків (а.с. 187, 188, т. 1). Листом від 11.07.2023 позивач 2 запросив відповідача з`явитися для підписання додаткової угоди (а.с. 189, том 1). Відповідно до платіжних інструкцій від 17.07.2023 відповідач сплатила орендну плату, зокрема 3109,32 грн, 2277,24 грн, 2277,24 грн, 2277,24 грн, 2277,24 грн, 9449 грн 35 грн на рахунки Уланівської сільської ради (а.с. 191-194, т 1). 12.07.2023 між Уланівською сільською радою та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору, зокрема збільшено розмір орендної плати за земельну ділянку до 9449,35 грн (копія на а.с. 241, т. 1). Платіжною інструкцією від 03.10.2023, випискою по рахунку від 01.11.2023 підтверджено сплату [PERSON] орендної плати в розмірі 6831,72 грн (а.с. 2, 9 т. 2). Випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2023, підтверджено, що з 08.11.2023 власником земельної ділянки з кадастровим номером 0524887400:04:001:0353 є Уланівська сільська рада (копії на а.с. 23-26, т. 2). Позиція суду. Стосовно вимоги про розірвання договору. Відносини між сторонами виникли з приводу оренди водного об`єкта та земельної ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV (надалі Закон № 161) у редакції на час укладення Договору, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону № 161 визначено поняття такого договору - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 15 Закону № 161 орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату є істотними умовами договору. Орендна\~плата за\~землю -\~це платіж,\~який орендар\~вносить орендодавцеві\~за користування\~земельною ділянкою\~згідно з\~договором оренди\~землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (ст. 21 Закону № 161). Зі змісту Договору від 05.12.2019 видно, що його сторони у п. 9-11 узгодили: розмір орендної плати, строки її сплати, реквізити. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~79\~ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб Відповідно до ч.ч. 12, 14, 17 ст. 51 Водного кодексу України умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди;\~сплата орендної\~плати за\~водний об`єкт\~не звільняє\~від сплати\~орендної плати\~за земельну\~ділянку під\~цим об`єктом; користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України. Як видно з наведених норм, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату як за користування земельною ділянкою, так і за водний об`єкт. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України (надалі\~ ЦК\~України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За обставин даної справи, судом встановлено, що [PERSON] з моменту прийому об`єкта оренди 13.02.2020 і до 17.07.2023 не сплачувала орендну плату за воду (водний простір), тобто більше ніж за три роки, 25.05.2021, 28.07.2022 сплатила по 3109,32 грн. за користування земельною ділянкою, а тому, з урахуванням умов договору та строків оплати, така несплата є систематичною, а допущене порушення істотним. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України, у\~разі порушення\~зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Як зазначено\~у ч.\~2\~ст.\~651\~ЦК України договір\~може бути\~змінено або\~розірвано за\~рішенням суду\~на вимогу\~однієї із\~сторін у\~разі істотного\~порушення договору\~другою стороною\~та в\~інших випадках,\~встановлених договором\~або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вимогу\~однієї із\~сторін договір\~оренди землі\~може бути\~достроково розірваний\~за рішенням\~суду в\~разі невиконання\~сторонами обов`язків,\~передбачених\~статтями 24\~і 25\~цього\~Закону та\~умовами договору,\~в разі\~випадкового знищення\~чи пошкодження\~об`єкта оренди,\~яке істотно\~перешкоджає передбаченому\~договором використанню\~земельної ділянки,\~а також\~на підставах,\~визначених\~Земельним кодексом\~України\~та іншими\~законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ст. 32 Закону № 161). Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до правових висновків зроблених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі\~№ 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18), враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) розтлумачено, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до висновків Верховного Суду України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу\~від якої, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не встановила, застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України\~належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Отже, у даній справі встановлено, що заборгованість відповідача по орендній платі виникла впродовж трьох років, є систематичною, порушила інтереси держави, в особі позивача 1 та 2, оскільки не було своєчасно отримано орендну плату, тобто не було досягнуто цілей правочину на які її сторони розраховували в момент укладення Договору. Відтак відбулося істотне порушення договору, що є підставою для його розірвання. Часткова несвоєчасна сплата відповідачем орендної плати за землю, а також повна несвоєчасна сплата відповідачем орендної плати в липні 2023 року, тобто вже після відкриття провадження у справі, не зменшує істотність допущеного порушення, внаслідок значного порушення строків, а також інфляційних втрат. Суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача проте, що вона не мала реквізитів на сплату. Так, коди платежу вказані в п. 9 Договору, орендну плату за користування земельною ділянкою було сплачено позивачу 1 - 25.05.2021, 28.07.2022 по 3109,32 грн. Доказів звернення відповідача до позивача 1 для уточнення реквізитів, суду не надано, а до позивача 2 вона звернулася з листом у червні 2023 року. Не заслуговують на увагу і доводи про неможливість сплати через зміну відповідачем місця проживання, що на думку суду не могло перешкодити виконанню умов Договору. Безпідставними суд вважає доводи відповідача про наявність непорозуміння, оскільки набули чинності зміни в законодавства та земельна ділянка перейшла у власність Уланівської сільської ради. Як встановлено з інформації наявнрї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19.12.2023, Уланівська сільська рада стала власником земельної ділянки лише 08.11.2023, а до цього не мала повноважень на розпорядження даною земельною ділянкою, в тому числі і шляхом укладення додаткового договору від 12.07.2023, визначення зміни реквізитів та розміру орендної плати. У свою чергу зміни до п. 24 Розділу ХХ «Перехідні положення » ЗК України набули чинності 27.05.2021, а відповідач не сплачувала орендну плату починаючи з 13.02.2020. Стосовно вимоги про повернення земельної ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Вказана норма кореспондується з ст. 34 Закону № 161 за якою у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Оскільки підлягає задоволенню вимога про розірвання Договору, на відповідача належить покласти обов`язок щодо повернення земельної ділянки та водного об`єкту орендодавцеві шляхом підписання акту прийому передачі. За змістом пункту 24 Розділу ХХ «Перехідні положення» ЗК України, який набув чинності 27.05.2021, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, за деяким виключенням, до якого об`єкт Договору оренди у даній справі не відноситься. крім земель: Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. Як видно з наведених норм земельного законодавства моментом переходу у комунальну власність земельних ділянок, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є дата та час проведення державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Під час розгляду справи судом встановлено, що земельна ділянка сформована, до 08.11.2023 належала до державної форми власності, оформлено паспорт на водний об`єкт. Незважаючи на те, що передача документів щодо Договору оренди від Вінницької ОДА до Уланівської сільської ради відбулася 07.09.2021, проте право позивача 2 на земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав лише 08.11.2023, отже земельна ділянка до цієї дати перебувала у державній власності. У пункті 24 Розділу ХХ «Перехідні положення»\~ЗК України\~законодавець окремо визначив, що з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Оскільки впродовж розгляду справи відбулася зміна власника земельної ділянки, з урахуванням письмових уточнень цієї обставини прокурором, так як Договір підлягає розірванню, в силу вимог ст. 34 Закону № 161, відповідача належить зобов`язати повернути земельну ділянку орендодавцю, яким на даний час є позивач 2. Оцінюючи доводи представника відповідача стосовно неможливості подання прокурором заяви про уточнення позовних вимог, суд приймає до уваги наступне. Верховний Суд дійсно неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову (постанова ОП КЦС ВС від 01.11.2021 справа № 405/3360/17 провадження № 61-9545сво21, постанова ВС від 27.04.2023 справа № 260/5932/21 провадження № К/990/35426/22) Також Верховний Суд відзначав, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції\~\~про захист прав людини і основоположних свобод. В позові заявлено вимогу про повернення земельної ділянки орендодавцю позивачеві 1, ця вимога є похідною від вимоги про розірвання договору оренди, є належним способом захисту порушеного права. У своїй заяві від 19.12.2023 прокурор конкретизує особу якій належить повернути земельну ділянку, оскільки саме позивач 2 своїми діями щодо реєстрації 08.11.2023 земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав, змінив її власника, отже на даний час саме останній має право на розпорядження цією земельною ділянкою і тому саме позивачеві 2 її належить повернути. Таким чином заява прокурора від 19.12.2023 хоча і називається про уточнення позовних вимог, проте не є поданням іншого позову, не збільшує та не зменшує розміру раніше заявлених позовних вимог, не змінює предмета або підстав позову, а тому, з урахуванням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, прийнята судом до розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У свою чергу наслідки розірвання договору оренди і повернення земельної ділянки орендодавцеві визначені в ст. 34 Закону № 161, п. 20 Договору. Стосовно права прокурора звернення до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~23\~ЗУ «Про\~прокуратуру» №\~1697-VII\~ від\~14.10.2014\~(надалі\~ Закон\~№ 1697)\~\~прокурор\~здійснює представництво\~в суді\~законних інтересів\~держави у\~разі порушення\~або загрози\~порушення інтересів\~держави,\~якщо захист\~цих інтересів\~не здійснює\~або неналежним\~чином здійснює\~орган державної\~влади,\~орган місцевого\~самоврядування чи\~інший суб`єкт\~владних повноважень,\~до компетенції\~якого віднесені\~відповідні повноваження,\~а також\~у разі\~відсутності такого\~органу. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~23\~Закону №\~1697\~наявність підстав\~для представництва\~має бути\~обґрунтована прокурором\~у суді. Прокурор\~здійснює представництво\~інтересів громадянина\~або держави\~в суді\~виключно після\~підтвердження судом\~підстав для\~представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого\~ст. 23 Закону № 1697, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Частина четверта\~статті 23 Закону № № 1697\~передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого\~статтею 23 Закону № 1697, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові\~Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). Як встановлено судом, прокурор Хмільницької окружної прокуратури Кандзьоба М. С. звертаючись до суду з даним позовом виконав вимоги визначені у ст. 23 Закону № 1697, попередньо витребував у позивача 1 та 2 відповідну інформацію, вказані позивачі самостійно не зверталися до суду за захистом прав держави, отже у спірних правовідносинах не вжили заходів щодо їх захисту. Отже, суд не погоджується з доводами відповідача та її представника про відсутність у прокурора підстав для звернення до суду з даним позовом. Стосовно розподілу судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що позов підлягає задоволенню повністю, а частину сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. уже було повернуто платнику, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь платника судового збору судових витрат в розмірі 5368 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 5, 10, 12, 76-81, 141, 263-265, 273, 353, 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved