Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

У грудні 2023 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Позов обґрунтовано тим, що з 05.09.2015 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народився син - [PERSON] [INFO] . Між позивачем та відповідачем сімейне життя складалось добре, проте, протягом останніх трьох років позивач помітила негативні зміни у стосунках з відповідачем. З цього часу вони усвідомили, що у їхній родині зовсім протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого, між позивачем та відповідачем почали виникати постійні сварки, свідком яких нерідко та не зі своєї волі ставав їх спільний малолітній син. На момент звернення до суду з даною позовною заявою позивач та відповідач більше року проживають окремо, сімейне життя не ведут , шлюбних стосунів не підтримують. На думку позивачки, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе з підстав викладених вище. Позивачка вважає, що перебування у вказаному шлюбі суперечить її інтересам, просить суд не надавати строк на примиренн, оскільки вважає це недоцільним. Ухвалою від 19.12.2023 суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання призначене на 12.02.2024 сторони не з`явились, про дату, час та місце проведення розгляду справи були повідомленні належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (а.с. №30). 07.02.2024 від позивача до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами. Не наполягала на стягненні судового збору з відповідача. 07.02.2024 від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Також відповідач у своїй заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що строк на примиренням сторонам не потрібен. На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2182 (а.с. №5). Під час перебування в шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження видане 06.05.2020 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1009 (а.с. №6). Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені і на цей час шлюб існує лише формально, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, отже, наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). З огляду на те, що позивачка просила не стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачкою під час розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved