Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 13 листопада 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила наступне. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, до складу якої входить квартира, розташована в Комунарському районі міста Запоріжжя. 10 вересня 2020 року позивач звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом була заведена спадкова справа №\~283/2020. 31 жовтня 2020 року позивач звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте того ж дня державний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкодавець 02 березня 2012 року залишив заповіт на ім`я відповідачки, [PERSON] особи, яка позивачеві невідома та не була членом їхньої родини. Позивач зазначає, що її батько за життя страждав на психічні розлади, йому постійно викликалася допомога, він перебував на обліку в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради. Крім того, він постійно писав листи на адресу Комунарського відділення поліції, зі змісту яких можна було зрозуміти, що він страждав психічним захворюванням. Зазначає, що на його неврівноважену поведінку скаржилися сусіди. Вказує, що прояви психічного захворювання почала помічати у свого батька з 2011 року. При цьому зазначає, що її батько завжди казав, що все своє майно заповість онуку, а про наявність заповіту позивачці не було відомо. Позивач вважає, що її батько не був здатним скласти заповіт, оскільки його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі внаслідок наявності у нього психічного захворювання. Тому позивач просить визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] , посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 02 березня 2012 року за реєстровим №\~1-153. Короткий виклад позиції відповідача 30 грудня 2020 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву. Відповідач повідомила суду про невизнання позовних вимог та пояснила, що померлий спадкодавець є фактично її дідусем, оскільки тривалий час, з 1980 року по 1997 рік він проживав однією сім`єю з її бабусею [PERSON] , він виховував батька відповідачки [PERSON] як свого сина. Відповідачка часто спілкувалася зі спадкодавцем телефоном, особисто, а також в листуванні, а про свою дочку (позивачку) спадкодавець розповідав, що вони були не в добрих стосунках. Також про свій намір скласти заповіт на ім`я відповідачки спадкодавець повідомляв у своєму листуванні. Відповідач зазначає, що спадкодавець був здоровою людиною, тривалий час працював у закладі вищої освіти. Його волевиявлення скласти заповіт було вільним і відповідало його внутрішній волі. Тому просить суд відмовити в позові. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Комунарський районний суд міста Запоріжжя ухвалою від 23 листопада 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (т.\~1 а.с.\~43). 14 січня 2021 року позивачка подала клопотання (т.\~1 а.с.\~90-91) про витребування з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» інформації про те, чи перебував [PERSON] на обліку в цьому закладі, якщо так то з яким діагнозом знаходився на диспансерному обліку та коли. Того ж дня позивачка подала ще одне клопотання про витребування доказів (т.\~1 а.с.\~92-93), а саме належним чином засвідченої копії спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] . Крім того, того ж дня від позивачки надійшла до суду відповідь на відзив (т.\~1 а.с.\~94-102), в якій позивачка повністю підтримує позов та наводить додаткове обґрунтування підстав заявленого позову. Також 19 січня 2021 року позивачка звернулася із заявою про забезпечення позову (т.\~1 а.с.\~104-113). Ухвалою суду від 20 січня 2021 року (т.\~1 а.с.\~115) було повернуто заяву позивачки про забезпечення позову. Ухвалою від 26 січня 2021 року (т.\~1 а.с.\~121) суд витребував у державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] . 26 січня 2021 року позивачка повторно звернулася до суду із заявою про забезпечення позову (т.\~1 а.с.\~123-131). Ухвалою суду від 26 січня 2021 року (т.\~1 а.с.\~132-133) цю заяву було задоволено і вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвій\~Н.П. видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до набрання рішенням законної сили, а також заборони державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло після померлого [INFO] [PERSON] до набрання рішенням законної сили. 18 лютого 2021 року до суду надійшла копія спадкової справи (т.\~1 а.с.\~138-183). 11 березня 2021 року позивачка звернулася із заявою про виклик свідків (т.\~1 а.с.\~184-185), в якій просить викликати в судове засідання та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . 15 квітня 2021 року відповідачка звернулася із заявою про виклик свідків (т.\~1 а.с.\~192-194), в якій просить викликати у судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Того ж дня відповідачка подала два клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів (т.\~1 а.с.\~195-204, 205-223) та клопотання про долучення до матеріалів справи речових доказів (фото) (т.\~1 а.с.\~224-237). Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 15 квітня 2021 року (т.\~1 а.с.\~238-239), ці клопотання задоволено, долучено надані відповідачкою докази до матеріалів справи. Ухвалами суду від 15 квітня 2021 року (т.\~1 а.с.\~243) та від 09 червня 2021 року (т.\~1 а.с.\~249) суд витребував у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради інформацію про те, чи перебував [PERSON] на обліку в цьому закладі. 10 червня 2021 року позивачка звернулася до суду із новою заявою про забезпечення позову (т.\~2 а.с.\~1-17). Ухвалою суду від 14 червня 2021 року (т.\~2 а.с.\~20-21) цю заяву було задоволено і вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо гаражу №\~ [NUMBER] у кооперативі: ГЕК «Трансформаторщик 1» за адресою: м.\~Запоріжжя, вул.\~Братська, буд.\~13-Б; земельної ділянки №\~ [NUMBER] площею 500 кв.м у СТ «Сплав» за адресою: [ADDRESS] , а також заборони сервісним центрам при МВС України вчиняти дії щодо реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку ТЗ: легкового автомобіля ЗАЗ 965, реєстраційний номер [NUMBER] після померлого [PERSON] до набрання рішенням законної сили. 25 червня 2021 року до суду на виконання ухвал від 15 квітня 2021 року та 09 червня 2021 року від КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради надійшла запитувана інформація (т.\~2 а.с.\~23-24). 13 вересня 2021 року до суду від позивачки надійшло клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи (т.\~2 а.с.\~31-32). 15 вересня 2021 року судом закінчено підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд справи (т.\~2 а.с.\~37). У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , розпорядженням керівника апарату суду №\~414-к від 31 жовтня 2021 року (т.\~2 а.с.\~40) було призначено повторний автоматизований розподіл справи, за наслідками якого, справу передано в провадження судді Дмитрієвої М.М., якою 05 листопада 2021 року постановлено ухвалу (т.\~2 а.с.\~42) про прийняття справи до свого провадження та проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання по справі. 05 січня 2022 року позивач звернулася до суду із клопотанням (т.\~2 а.с.\~47-48) про витребування з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради інформації про те, чи поступав в 2012 році в приймальний покій [PERSON] (витяг з журналу записів приймального покою за 2012 рік) і якщо поступав, то в якому стані та з яким діагнозом лікувався. 30 травня 2022 року до суду від відповідачки надійшло клопотання (т.\~2 а.с.\~59-62) про прийняття до розгляду раніше поданих клопотань про виклик свідків та про долучення доказів. Ухвалою суду від 30 травня 2022 року (т.\~2 а.с.\~66) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 04 серпня 2022 року (т.\~2 а.с.\~80-81) витребувано з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради інформацію про те, чи поступав в 2012 році в приймальний покій [PERSON] (витяг з журналу записів приймального покою за 2012 рік) і якщо поступав, то в якому стані та з яким діагнозом лікувався. 16 вересня 2022 року до суду на виконання ухвали від 04 серпня 2022 року від КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради надійшла запитувана інформація (т.\~2 а.с.\~86). 09 та 27 лютого 2023 року позивачка двічі уточнила своє клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, в частині експертної установи (т.\~2 а.с.\~107-108, 114-116). Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року (т.\~2 а.с.\~126-127) призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про те, чи мав [PERSON] психічні захворювання, розлади, якщо так, то які саме та з якого часу, та чи був він здатним внаслідок наявних у нього психічних захворювань, психічних розладів усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 02 березня 2012 року. Проведення експертизи доручено експертам Запорізької філії судово-психіатричної експертизи ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», яких попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.\~384, 385 КК України. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача, а провадження у справі зупинено. У подальшому, 18 травня, 20 червня та 03 серпня 2023 року до суду надходили листи експертної установи із проханням надати оригінали або належним чином завірені копії медичних карт амбулаторного хворого у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради та у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Запорізької міської ради. 03 липня 2023 року суд звернувся до зазначених вище закладів із листом про надання оригіналів або належним чином завірених копій медичних карт амбулаторного хворого. У відповідь 13 липня 2023 року до суду надійшов лист від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Запорізької міської ради про відсутність запитуваної амбулаторної карти в архіві. В свою чергу, 19 липня 2023 року до суду від КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради надійшла запитувана медична карта №\~1093 стаціонарного хворого [PERSON] на 34 аркушах. 14 серпня 2023 року до суду надійшов лист експертної установи із проханням доручити ініціатору оплатити дану експертизу та надіслати квитанцію про оплату на адресу експертної установи. В листі були зазначені реквізити для оплати вартості експертизи та наведено розрахунок її вартості. У подальшому, 06 жовтня 2023 року до суду повернулися матеріали цивільної справи із супровідним листом, в якому експертна установа вказує про відсутність оплати за проведення експертизи. В судове засідання 31 січня 2024 року учасники справи та їхні представники не\~з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача 30 січня 2024 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. При цьому, ще 04 серпня 2022 року від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (т.\~2 а.с.\~74). Від третьої особи до суду неодноразово надходили листи із проханням проводити судові засідання без присутності третьої особи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України). Оскільки учасники справи, яким суд надав можливість скористатися своїми процесуальними правами, письмово повідомили суд про відсутність наміру брати участь у судовому засіданні, а свою позицію неодноразово викладали в поданих до суду заявах по суті справи, з урахуванням того, що їхня явка в судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, а також з урахуванням необхідності дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.\~1 а.с.\~9, 147). Позивачка, [PERSON] , є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (т.\~1 а.с.\~18, 155), в якому зазначено прізвище позивачки [PERSON] , та яке видане 20 травня 1988 року. Позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] 12 квітня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом (т.\~1 а.с.\~19, 154), а у подальшому одружилась з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] (т.\~1 а.с.\~20, 151), яке залишила при розірванні шлюбу (т.\~1 а.с.\~21, 153), після чого одружилася з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] (т.\~1 а.с.\~22, 152). 06 серпня 2020 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №\~66225676 після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т.\~1 а.с.\~145). На день смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним на день смерті зареєстровані особи відсутні, що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 08 грудня 2020 року (т.\~1 а.с.\~174). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить, зокрема, квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №\~ [NUMBER] від 07 травня 1996 року та висновком про реєстрацію квартири від 27 червня 1996 року (т.\~1 а.с.\~10-11, 177-178). 02 березня 2012 року [PERSON] залишив заповіт (т.\~1 а.с.\~74, 171), який оспорюється позивачем в цій справі. У заповіті вказано про те, що спадкодавець все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, заповідає відповідачці [PERSON] , яка зазначена в заповіті як онучка. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Євграфовою О.М., у заповіті міститься посвідчувальний напис нотаріуса, з якого слідує, що заповіт записаний нотаріусом зі слів [PERSON] , до підписання прочитаний ним уголос і власноручно підписаний у присутності нотаріуса; також зазначено, що нотаріусом встановлено його особу та перевірено дієздатність. Після смерті спадкодавця спадщину прийняли: відповідачка [PERSON] спадкоємець за заповітом (заява про прийняття спадщини т.\~1 а.с.\~139-141; також вона в силу вимог ч.\~4 ст.\~1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця вона була неповнолітньою), а також позивачка [PERSON] дочка, спадкоємець першої черги за законом (заява про прийняття спадщини т.\~1 а.с.\~146). Відомостей про інших спадкоємців померлого матеріали справи не містять. Також судом встановлено, що 12 березня 1974 року було розірвано шлюб, укладений між батьками позивачки (свідоцтво про розірвання шлюбу т.\~1 а.с.\~23), і матеріали справи не\~містять доказів вступу спадкодавця у повторний шлюб, а також відсутні відомості щодо наявності у спадкодавця інших дітей. Від позивачки (т.\~1 а.с.\~160) та відповідачки (т.\~1 а.с.\~162) до нотаріальної контори надійшли заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину. Постановою нотаріуса від 31 жовтня 2020 року (т.\~1 а.с.\~15-16, 161) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після її батька, у зв`язку з наявністю заповіту, що і стало передумовою для звернення до суду. В свою чергу, видача свідоцтва про право на спадщину відповідачці була нотаріусом відкладена до вирішення справи в суді (т.\~1 а.с.\~183), а крім того є неможливою внаслідок вжиття судом заходів забезпечення позову. Зі змісту заяви [PERSON] від 24 лютого 2012 року (т.\~1 а.с.\~63) вбачається наявність у нього на момент написання цієї заяви недружніх стосунків зі своєю дочкою, позивачкою у справі. Також він неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу конфліктних ситуацій з позивачкою подібні заяви мали місце 09 квітня 2012 року та 01 квітня 2013 року (т.\~1 а.с.\~99-100). Ці обставини є логічним поясненням причин, з яких [PERSON] склав заповіт саме на ім`я відповідачки, яку в заповіті назвав онучкою. В той же час суд позбавлений можливості врахувати як докази надані відповідачкою листи і фотографії, з огляду на неможливість достовірної і точної ідентифікації відправника і адресата листів, а також осіб, які зображені на цих фотографіях. З листа КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 08 вересня 2022 року (т.\~2 а.с.\~86) вбачається, що [PERSON] до приймального відділення вказаного закладу в 2012 році не\~звертався. Вперше він перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні з 14\~квітня 2014\~року по 12 травня 2014 року з діагнозом «психотичний маячний розлад внаслідок атеросклерозу судин головного мозку». Крім того, з листів КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 24 червня 2021 року (т.\~2 а.с.\~23-24) вбачається, що [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не\~перебуває. З 2014\~року неодноразово був оглянутий лікарем-психіатром. Востаннє 19 липня 2015 року. Діагноз: маячний розлад органічного походження. Таким чином, вперше психічне захворювання було діагностовано спадкодавцю в 2014 році, тобто через два роки після посвідчення заповіту, який оспорюється в цій справі. В судовому засіданні 11 квітня 2023 року було допитано свідка [PERSON] , яка надала показання про те, що вона проживає у будинку [ADDRESS] з 1977 року. На громадських засадах вона є старшою по будинку. До неї періодично зверталися мешканці будинку з різних питань. [PERSON] знає, оскільки він мешкав у цьому ж будинку в 62 квартирі з моменту здачі будинку з 1963 року і двічі звертався до неї з певних питань з приводу будинку. Сусіди їй говорили, що він неадекватний. Мешкав на протязі всього часу один. На скільки вона розуміє, [PERSON] , є його донькою, однак бачила вона ї два рази. Вони не мешкали разом. Зазначила, що їй невідомо хто така [PERSON] . Після його смерті шукали в нього документи і з них вона дізналася, що [PERSON] був двічі одружений. При особистій бесіди, вона зрозуміла, що у [PERSON] у поведінці були вікові зміни, іноді він втрачав свідомість. До нього періодично приїжджала швидка допомога, проте він відмовлявся від допомоги. Разом з тим, питання наявності чи відсутності в особи психічного захворювання може бути з`ясоване лише із застосуванням спеціальних знань експерта. З цих підстав суд не може давати характеристику зверненням [PERSON] до правоохоронних органів як таким, що можуть або навпаки не можуть свідчити про наявність у автора звернень ознак психічного захворювання. Так само як і факт його тривалої роботи в закладі вищої освіти до 30 червня 2010 року не може бути самодостатнім і однозначним критерієм психічного здоров`я особи. Тому суд вживав заходів для всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема призначив посмертну судово-психіатричну експертизу з метою з`ясування того, чи мав [PERSON] психічні захворювання, розлади, якщо так, то які саме та з якого часу, та чи був він здатним внаслідок наявних у нього психічних захворювань, психічних розладів усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 02 березня 2012 року. Однак проведення експертизи виявилось неможливим у зв`язку з відсутністю оплати за її проведення з боку позивачки. Після повернення експертною установою матеріалів справи до суду, від позивачки не надходило клопотань про призначення нової експертизи, натомість позивачка лише просила розглянути справу за її відсутності. Зі змісту ухвали суду від 11 квітня 2023 року вбачається, що саме на позивачку було покладено обов`язок оплатити проведення експертизи. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст.\~109 ЦПК України). Зібрані в матеріалах справи докази не дають підстав вважати, що станом 02 березня 2012 року [PERSON] страждав на будь-яке психічне захворювання. Тому презумпція його психічного здоров`я станом на дату складання ним заповіту залишилася неспростованою. З огляду на це судом встановлено, що волевиявлення спадкодавця [PERSON] заповідати своє майно відповідачці було вільним і відповідало його внутрішній волі. Позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.\~1216 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.\~1 ст.\~1223 ЦК України). Відповідачка, як спадкоємець за заповітом, має право на спадкування. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.\~1233 ЦК України). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (ч.\~3 ст.\~202 ЦК України). Заповіт, складений [PERSON] , є одностороннім правочином. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (ч.\~1, 2, 3 ст.\~1247 ЦК України). Заповіт, що оспорюється в цій справі, містить місце та час його складання, містить особистий підпис заповідача та містить посвідчувальний напис нотаріуса. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним (ч.\~2 ст.\~1248 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.\~3 ст.\~203 ЦК України). Дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії (п.\~1 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Таким чином, на нотаріуса під час посвідчення заповіту покладається обов`язок перевірити дієздатність заповідача. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.\~1 ст.\~215 ЦК України). За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.\~2 ст.\~1257 ЦК України). Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ч.\~1 ст.\~225 ЦК України). Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України. Таким чином, законодавством встановлена імперативна норма для визнання правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, а саме обов`язкову наявність судово-психіатричної експертизи. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України, суд відповідно до статті 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї із сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Подібні висновки щодо застосування норм права містяться в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №\~372/1862/17. Разом з тим, позивач не виконала ухвалу суду від 11 квітня 2023 року в частині оплати вартості проведення експертизи, що потягнуло за собою неможливість проведення такої експертизи. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.\~204 ЦК України). Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України (ст.\~3 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Оскільки судом встановлено, що заповіт, складений спадкодавцем, ґрунтується на його вільному волевиявленні, яке відповідало його волі, і не було належними і допустимими доказами спростовано презумпцію психічного здоров`я спадкодавця на момент складання ним заповіту, суд має достатні підстави вважати, що спадкодавець при складанні заповіту усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Тому підстав для визнання заповіту недійсним не вбачається. З цих підстав суд відмовляє в позові повністю. Учасниками справи не було понесено судових витрат, тому розподіл судових витрат не здійснюється. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.\~9 ст.\~158 ЦПК України). Оскільки суд відмовляє в позові повністю, це є підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалами від 26 січня 2021 року та від 14 червня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed