Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У січні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої позивач просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4\~000 грн. щомісяця, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони 14 липня 2007 року зареєстрували шлюб. 23 лютого 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення, спільний син сторін, залишився проживати з позивачем та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2009 визначено місце проживання [PERSON] із матір`ю [PERSON] . На даний час син [PERSON] проживає також разом з позивачем. Весь час з моменту розлучення син сторін повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає та не бере особистої участі у його вихованні. Позивач зазначила, що змушена забезпечувати сина всім необхідним, власними силами, тому виникла необхідність звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 4\~000 грн. Також зазначила, що син потребує постійного нормального харчування для дитини його віку, одягу, медичного обстеження, відвідування гуртків для розвитку. Усе це потребує значних коштів, однак сама позивач не здатна в повній мірі цього забезпечити. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 05 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено судове засідання. 30 січня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив, що позовні вимоги визнає частково, але не погоджується з сумою 4\~000 грн., щомісяця посилаючись на наступне. Інформація викладена в позовній заяві щодо ухилення від виконання обов`язків по утриманню дитини не відповідає дійсності, оскільки відповідач весь час після розлучення намагався спілкуватись з сином, однак позивач перешкоджала цьому спілкуванню, намагався спілкуватись з позивачем щодо участі у вихованні сина, наданням матеріальної допомоги, перераховував грошові кошти на утримання неповнолітнього сина. Позивач ставила вимоги щодо зустрічі з сином, саме у конкретні дати та час, на які відповідач не завжди встигав через свою зайнятість. Також вважає, що позивач чинить перешкоди у виконанні покладеного на відповідача обов`язку, як на батька, який повинен утримувати дитину, не надаючи карткового рахунку для переказу коштів на утримання сина. Повідомив, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу має двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Також на утриманні відповідача перебувають батьки з інвалідністю. Відповідач наразі не працює, постійного доходу не має. Середня зарплата у місцевості, де він проживає, а саме: Харківська область, с. Гути складає до 8\~000 грн. З врахуванням вищевказаних обставин, просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 2\~000 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач та представник відповідача [PERSON] , який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 23.01.2024 в судове засідання також не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, відповідач просив стягнути аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000 грн., посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 14 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції, Харківська область, Україна, між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 71 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 312 (а.с.8). 23 лютого 2011 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 25, серія [NUMBER] (а.с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2009 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа відділ опіки та піклування Жовтневого райвиконкому про визнання місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя міста Харкова зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що і на теперішній час їх спільний син [PERSON] , [INFO] проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач в свою чергу добровільно не надає допомоги в утриманні дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 17 грудня 2015 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , актовий запис 188 (а.с.17). Від даного шлюбу, відповідач має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.27-28). Крім того, на утриманні відповідача перебувають його батьки [PERSON] та [PERSON] , які є особами з інвалідністю, що вбачається з копії посвідчень (а.с.28-29). Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 3 196 гривень. Як зазначила позивач у позовній заяві, про що також підтвердив представник відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідач офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має. Враховуючи, що відповідач погодився зі способом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, згідно до ст.184СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем, разом з тим заперечував проти розміру аліментів. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Однак, стороною відповідача надані докази про те, що на утриманні відповідача перебувають двоє малолітніх дітей, та батьки особи з інвалідністю. Разом з тим, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача, його мінливий дохід, та обставини, що мають істотне значення, а саме, що на\~утриманні відповідача\~перебуває двоє\~малолітніх дітей\~та батьки\~особи з\~інвалідністю суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000, 00 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000, 00 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial