Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

В квітні 2023 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Другої Хмельницької державної нотаріальної контори Федорук С.М., [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі з 30.04.1972 року, актовий запис №12. 18.10.2002 р. був укладений договір купівлі - продажу, відповідно до якого [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] . У відповідності до ст. 69 Сімейного кодексу України чинного на момент укладення договору купівлі - продажу вказана квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] , оскільки вказана квартира була придбана у період шлюбу та за сімейні кошти в інтересах сім`ї. У вказаній вище квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 2002 року. [INFO] помер [PERSON] . Оскільки позивач був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги, що складалася з частки квартири [ADDRESS] - як спільна сумісна власність подружжя - [PERSON] та [PERSON] . Оскільки із спадкоємців залишилася ще мама [PERSON] - [PERSON] та сестра - [PERSON] , [INFO] , вважаємо, що [PERSON] прийняв у спадщину 1/6 частки квартири [ADDRESS] . З початку повномасштабного російського вторгнення на територію України, [PERSON] мобілізувався до військової служби. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відповідач повідомила позивача, що квартиру [ADDRESS] , їй подарувала [PERSON] . Вказаний правочин, а саме укладання договору дарування померла [PERSON] вчинила на користь [PERSON] після смерті [PERSON] у грудні 2021 року. Після смерті [PERSON] відповідач змінила замки до квартири [ADDRESS] і висунула вимогу забрати всі речі, оскільки на даний час вона є єдиним власником квартири [ADDRESS] . Договір дарування\~було вчинено\~між померлою\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~у період\~6-ти\~місяців після\~смерті [PERSON] \~-\~тобто під\~час відкритої\~спадкової справи\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] з порушенням, оскільки [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] без врахування частки позивача, - тобто розпорядилася фактично спадковим майном Позивача. Вказані дії суттєво порушили його права - як майнові права так і спадкові, оскільки відповідачу фактично на підставі договору дарування було подаровано частку спадщини позивача, у зв`язку з чим просить визнати договір дарування недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідачки адвокат Терлич В.Г. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що [PERSON] мала право укласти договір щодо відчуження своєї частки у праві власності на квартиру, а тому договір дарування слід визнати недійсним в частині відчуження 1/6 частки квартири. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстрований 30.04.1972, актовий запис № 12, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00038786863 від 08.03.2023. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Бушуєвою М.П., зареєстр. в реєстрі за № 2457, набула у власність квартиру [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою квартира [ADDRESS] , з 21.11.2002, що підтверджується довідкою № З-03-40432 від 17.08.2021. [PERSON] ,\~який на\~час смерті\~проживав в квартирі [ADDRESS] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . На підставі заяви [PERSON] від 03.12.2021 Другою Хмельницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 254/2021 після смерті [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON] . 11.12.2021 [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування квартири, який посвідчений державним нотаріусом Федорук С.М., зареєстр. в реєстрі за № 1-532, відповідно до умов якого [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дарунок квартиру [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] звертаючись до суду із позовом, вказав, що договір дарування підлягає визнанню недійсним, оскільки договір укладено без врахування частки позивача, - тобто [PERSON] розпорядилася фактично спадковим майном позивача. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Спірна квартира набута батьками позивача у власність за час шлюбу, та відповідно мала статус спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз`яснено, що визнання угоди недійсною може мати місце і після смерті громадянина, який був її учасником. Такі вимоги можуть бути заявлені другою стороною, спадкоємцями померлого, іншими заінтересованими особами. Судом встановлено, що майно, яке мало статус спільної сумісної власності подружжя, передано за договором дарування, без врахування прав спадкоємців на спадщину, наявність цих обставин свідчить про невідповідність договору дарування актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень частини першої статті 203, частини першої статті 205 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що предмет правочину є іншою правовою категорією, а саме - об`єктом, а не його частиною. Відчуження спільного майна відбувається за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності (після зміни правового режиму спільного майна подружжя зі спільної сумісної на спільну часткову). В такому разі співвласник вправі самостійно розпорядитися своєю часткою, але з додержанням вимог статті 362 ЦК України про переважно право купівлі частки (якщо відчуження частки відбувається на підставі договору купівлі-продажу). Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений між дарувальником [PERSON] та обдаровуванню [PERSON] , посвідчений 11 грудня 2021 року державним нотаріусом Другої Хмельницької державної нотаріальної контори Федорук С.М., зареєстр. в реєстрі за № 1-532 визнанню недійсним.

Outcome: approved