Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 03 листопад 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] і її батька [PERSON] , який помер [INFO] на квартиру [ADDRESS] . Даний позов обґрунтовано наступним. [INFO] в смт. Томашпіль Тульчинського району Вінницької області померла її баба [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,9299 га, яка розташована на території Томашпільської селищної ради Тульчинського району державний акт на право власності на землю серії ІІ ВН № 032723. Після смерті баби батько позивачки [PERSON] прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем і подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка також після смерті баби спадщину прийняла, оскільки на день відкриття спадщини їй виповнилось лише 14 років. [INFO] в смт. Томашпіль Тульчинського району Вінницької області помер батько позивачки. На даний час єдиними спадкоємцями всього майна баби і батька за законом залишилися позивачка, її мати [PERSON] та її тітка [PERSON] , які від спадщини в частині спадкування квартири відмовились на користь позивачки. Після смерті батька, позивачка прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем і подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також позивачка зазначає, що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки батько не оформив своє право на спадщину. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 листопада 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13 грудня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 грудня 2023 року підготовче засідання відкладено на 05 січня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 січня 2024 року підготовче засідання відкладено на 23 січня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 січня 2024 року підготовче засідання відкладено на 05 лютого 2024 року. Доводи учасників справи. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, однак, представник позивача, адвокат Щетніцький В.С. подав до суду заяву, згідно якої справу просить розглянути без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Фактичні обставини,\~встановлені судом,\~норми права,\~які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяви сторін, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч.\~1,2\~ст.\~4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1\~ст.\~13\~ЦПК\~України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності. Судом встановлено, що [INFO] в смт.Томашпіль, Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] . До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2010, [INFO] помер [PERSON] . Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . Згідно акта про народження № 40 від 26 вересня 1970 року батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори на запит суду спадкова справи після померлого [PERSON] не заведена. Із матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] видно, що вона до дня своєї смерті проживала у квартирі [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла. Згідно довідки №2 від 04.01.2024, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилося спадкове майно, що складається з квартири, [ADDRESS] та земельної ділянки площею 3,9299 га, що розташована на території Томашпільської селищної ради, державний акт на право власності на землю серії ІІ ВН № 032723. Спадкоємцями зазначеного майна за законом залишилися дочка [PERSON] та син [PERSON] , після смерті [PERSON] спадкоємцями його майна за законом залишилась дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2020, [INFO] помер [PERSON] . Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] , [INFO] підтверджується копією свідоцтва про народження останньої. Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до довідки виконавчого комітету Томашпільської селищної ради № 399 від 30.03.2021 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилося спадкове майно, яке складається із квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] . Спадкоємцями майна за законом залишилися його дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Отже, [PERSON] є спадкоємцем на майно, що залишилося після смерті [PERSON] та спадщину прийняла, згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 15 червня 1994 року, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Томашпільського районного нотаріального округу Іськової Н.М. від 02.06.2021 року № 0175/02-14 на заяву [PERSON] , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки ним не оформлено право на спадщину після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як видно із відповіді приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Іськової Н.М. на запит суду спадкова справи після померлої [PERSON] заведена 04.02.2020 за № 22/2020. З отриманої копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Як видно із відповіді приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Іськової Н.М. на запит суду спадкова справи після померлої [PERSON] заведена 30.03.2021 за № 65/2021. З отриманої копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] відповідач та позивач по справі. Висновки суду за результатом розгляду справи. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ч.ч.1-5\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~ Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За наведених обставин, враховуючи, що позивачем доведено, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] і спадщину прийняла у передбачений законом термін, відповідачами визнано позовні вимоги [PERSON] , визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , що складається із квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 536,80 грн по 268,40 грн з кожного, позивачу підлягає поверненню сума судового збору в розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved