Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , за результатом розгляду якого позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню відповідно до п. 15.1. договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО PRO» № 06-11.00.20.00223 на загальну суму належного позивачу недоплаченого відшкодування в розмірі 76 677,74 грн. за період з 26.03.2021 по 31.08.2023, що становить 3 833,89 грн., інфляційні втрати на загальну суму належного позивачу недоплаченого відшкодування за період з 26.03.2021 по 31.08.2023, що становить 28 525,53 грн., 3% річних на загальну суму належного позивачу недоплаченого відшкодування за період з 26.03.2021 по 31.08.2023, що становить 5 602,73 грн., та судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 23.11.2020 укладено Договір страхування «КАСКО PRO» № 06-11.00.20.000223 на ТЗ BMW АІ 3489 MB. 17.02.2021 сталася ДТП, при якій авто отримало пошкодження. Відповідач визнав подію страховим випадком та виплатив 171753,57 грн. страхового відшкодування. Не погоджуючись із визначеною сумою страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із позовом, за результатом розгляду якого ухвалено рішенням від 28.08.2023, яким задоволено вимоги позивача та стягнуто 76677,74 грн. 31.08.2023 відповідач виконав рішення та здійснив доплату страхового відшкодування у вказаному розмірі. За твердженням позивача, відповідач несе відповідальність за затримку у здійснення виплати повного страхового відшкодування, а отже зобов`язаний відшкодувати пеню, індекс інфляції, три відсотки річних від простроченої суми. Ухвалою судді від 26.12.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 08.01.2024р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким представник відповідача заперечує проти задоволення позову, зазначаючи про те, що страховик не ухилявся від виплати страхового відшкодування та не прострочував його виконання, оскільки визнав випадок страховим та здійснив виплату, дотримуючись умов договору. Нові докази, зокрема судова експертиза, виявились під час розгляду позову, і в результаті страховик здійснив додаткову виплату. Позивач просить стягнути пеню за період з 26.03.2021 по 31.08.2023. Однак, згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, 23.11.2020р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша», як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Pro», предметом якого стали майнові інтереси страхувальника, що не суперечать діючому законодавству України, пов`язані з володінням, користування і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та іншим майном, зазначеним у розділах 5, 6 ч. 1 Договору. Згідно з п. 5 Договору застрахований транспортний засіб BMW 320І, р.н. [NUMBER] , 2016 р.в. Умовами Договору передбачено: вигодонабувач - [PERSON] ; програма страхування - повне Каско; обрані страхові ризики: дорожньо-транспортна пригода, незаконне заволодіння ТЗ, інші ризики згідно п. 2.2.2. частини 2 Договору; франшиза (% від страхової суми): за страховими ризиками ДТП та інші ризики згідно п. 2.2.2. ч. 2 Договору - 0,50; за страховим ризиком незаконне заволодіння ТЗ - 5,00; при конструктивній загибелі ТЗ - 5,00; страхова сума по ТЗ - 507 600,00 грн. 17.02.2021р. відбулася ДТП за участю транспортного засобу BMW 320І, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, р.н. [NUMBER] , у результаті якої автомобіль BMW 320І, р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Позивач звернувся до відповідача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхової, (дата повідомлення 18.02.2021р.) та заявою про виплату страхового відшкодування (дата заяви 18.02.2021р.). Також позивач надав відповідачу для огляду автомобіль BMW 320І, р.н. [NUMBER] . Враховуючи результати звіту №384 від 15.03.2021р. на підставі п. 9.7. ч. 2 Договору відповідачем було визначено розмір страхового відшкодування в сумі 171 753,57 грн. (422 133,57 грн. (вартість транспортного засобу на дату ДТП відповідно до звіту №384) - 225 000,00 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП) - 25 380,00 грн. (франшиза), складено страховий акт та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 171 753,57 грн. Вказані обставини встановлені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2023 р. за результатом розгляду справи № 752/18945/21 та сторонами в поточному позові не заперечуються. Позивач не погодився із визначеним відповідачем розміром страхового відшкодування, а тому звернувся до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2023 р. задоволений. Отже, вказаним рішенням суду вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь [PERSON] 76 677,74 грн. суму страхового відшкодування. Сторонами визнається, що вказане рішення суду було виконано 31.08.2023 р., та, окрім того, підтверджується випискою по картці [PERSON] , з якої вбачається що відповідач здійснив переказ коштів у розмірі 76677,74 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем допущено прострочення виплати частини страхового відшкодування, а тому зобов`язаний сплатити на користь [PERSON] в порядку ст. 625 ЦК України індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а в порядку п. 15.2. договору страхування пеню в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен робочий день прострочення. Представник позивача наводить операційні дані та проводить розрахунки наступним чином: час прострочення слід облікувати з 26.03.2021 (коли відповідач сплатив першу частину страхового відшкодування у розмірі 171 753,57 грн.) до 31.08.2023 (коли відповідач остаточно виплатив страхове відшкодування); відповідно до п. 15.1. Договору пеня складає: 3 833,89 грн., коли: пеня = С x РП x Д : 100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - Кількість днів прострочення (з 26.03.2021 по 31.08.2023 - 500 робочих днів), отже, 76 677,74 х 0,01 х 500 : 100 = 3 833,89 грн.; інфляційне збільшення складає = 28 525,53 грн.; 3% річних становить: 5 602,73 грн. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), і страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Згідно ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З урахуванням викладеного вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Перша» належним чином своїх зобов`язань за договором страхування «КАСКО PRO» № 06-11.00.20.00223 не виконала, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2023 року, яке набрало законної сили, підтверджує факт невиконання страховою компанією зобов`язань за вказаним договором, тому початок перебігу строку для інфляційних втрат та 3 % річних починається з 26.03.2021 року по 31.08.2023 року. При цьому, відповідач просить застосувати строк позовної давності встановлений п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України для вимоги про стягнення пені, а отже період розрахунку буде складати термін з 15.12.2022 р. (річний строк з моменту направлення позовної заяви) по 31.08.2023 р. (день фактичної виплати). Відповідно до п. 15.2. Договору страхування Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен робочий день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, і не більше 10 (десяти) відсотків від суми невиконаного зобов`язання. За змістом статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з право відношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки правовідносини, в яких страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то встановивши, що відповідач не виплатив суму страхового відшкодування у визначений ст. 530 ЦК України строк, суд доходить висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму відшкодування шкоди. Отже, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України та наявні підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які наведені в розрахунку представника позивача, з боку відповідача не спростовані, та сумніву в їх достовірності не викликають. Що стосується стягнення пені, то в цій частині позову суд керується власними розрахунками. 76677,74 (сума до сплати)*0,01(пеня згідно п. 15.1. договору)*182 (кількість днів прострочення)=1 395,53 грн. Зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.ст. 549-550 ЦК України (ВСУ від 06.06.2012 у справі №6-49цс12, у справі від 21.12.2016 року №6-1003цс16). Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у справі від 07.02.2018 № 910/18319/16. З огляду на вищевикладене, з відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні нарахування(втрати) на суму боргу з 26.03.2021 року по 31.08.2023 року, в розмірі 5602,73 грн. - 3% річних та 28525,53 грн. - інфляційних нарахувань. Отже, за розрахунком суду за період, що визначений вище, пеня за прострочення виплати страхового відшкодування складає 1 395,53 грн. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково у пропорційному відношенні 93,56 % від заявлених, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 004,67 грн. За змістом ст. ст. 137, 141 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, позивачем подано до суду: копію договору про надання правової допомоги 01Б-1/193 від 21.04.2021, копію додаткової угоди 2 від 15.12.2021, копію платіжної інструкції про оплату правової допомоги, копія акту виконаних робіт 60.12 від 15.12.2023., копія додаткової угоди 3 від 14.12.2023, які оцінені судом у комплексі, та фіксують розмір правої допомоги оцінений сторонами у сумі 5000 грн. Згідно акту виконаних робіт № 60.12 від 15.12.2023 позивач прийняв, а адвокат надав послуги на загальну суму у розмірі 5000 грн., які позивачем було оплачені у визначеному розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією про оплату правової допомоги. Тому, до розподілу підлягають фактично понесені витрати в розмірі 5000 грн., які розподіляються відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог та складають суму у розмірі 4679 грн., який є співмірним до наданих послуг, а з боку відповідача ґрунтовних заперечень щодо заявленого розміру правової допомоги надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: partial