Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

14.11.2023 року до суду звернувся представник: адвокат Фельський С.Л. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. В позові посилалися на те, що 17.11.2018 року між сторонами укладено шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя було розірвано. За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На підставі наказу Ленінського району суду м. Запоріжжя (справа № 334/2264/22) [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання сина до його повноліття, але протягом останнього часу фактично сплачував аліменти не у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою дитину, вважають, що заборгованість виникла з його вини. Таким чином, позивач має право стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну їх сплату. Відповідно розрахунку державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розмір заборгованості складає 25623,38 грн. Розрахунок пені: 2022 рік: за липень 2022 - заборгованість 914,34 грн. х 1% х 31 день = 283,44 грн.; за серпень 2022 - заборгованість 4063,73 грн. х 1% х 31 = 1259,75 грн.; за вересень 2022 - заборгованість 7213,12 грн. х 1% х 30 = 2163,93 грн.; за жовтень 2022 - заборгованість 5412,29 грн. х 1% х 31 = 1677,80 грн.; за листопад 2022 - заборгованість 5286,47 грн. х 1% х 30 = 1585,94 грн.; за грудень 2022 - заборгованість 8510,64 грн. х1% х 31 = 2638,29 грн.; 2023 рік: за січень 2023 - заборгованість 10215,46 грн. х 1% х 31 = 3166,79 грн.; за лютий 2023 - заборгованість 11920,28 грн. х 1% х 28 = 3337,67 грн.; за березень 2023 - заборгованість 13625,09 грн. х 1% х 31 = 4223,77 грн.; за квітень 2023 - заборгованість 15458,64 грн. х 1% х 30 = 4637,59 грн.; за травень 2023 - заборгованість 17292,19 грн. х 1% х 31 = 5360,57 грн.; за червень 2023 - заборгованість 19124,74 грн. х 1% х 30 = 5737,42 грн.; за червень 2023 - заборгованість 19124,74 грн. х 1% х 30 = 5737,42 грн.; за липень 2023 - заборгованість 21099,40 грн. х 1% х 31 = 6540,81 грн.; за серпень 2023 - заборгованість 22774,06 грн. х 1% х 31 = 7059,95 грн.; за вересень 2023 - заборгованість 26448,72 грн. х 1% х 30 = 7934,61 грн.; за жовтень 2023 - заборгованість 25623,38 грн. х 1% х 31 = 7943,24 грн. Загальна сума пені в декілька разів більша суми заборгованості, оскільки згідно ч.1 ст.196 СК України пеня не може перевищувати розміру заборгованості, її розмір складе 25623,38 грн. Крім того, у зв`язку з тим, що в країні діє воєнний стан та державні дитячі садочки не працюють, дитина відвідує дитячу студію «Веселий Всесвіт», що підтверджено довідкою з дитячої студії «Веселий Всесвіт», інформацію з державного реєстру підприємств та організацій та випискою по картці/рахунку. Відповідно виписки по картці, з 03.07.2023 року по 03.011.2023 року позивачем сплачено 44745,32 грн. за послуги дитячого центру. Дитина потребує спілкування та розвитку, у зв`язку з чим ці витрати є необхідними та важливими для дитини. Тому вважають, що відповідач повинен сплатити половину додаткових витрат, які понесла позивач на розвиток дитини у розмірі 22372,66 грн. Повідомили, що попередній розрахунок судових витрат складає: правова допомога 10000 грн. Прохали стягнути з [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25623,38 грн.; стягнути з [PERSON] кошти на додаткові витрати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 22372,66 грн.; судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу, покласти на відповідача. 17.11.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 18.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 12.02.2024 року. 12.02.2024 року позивач та її представник: адвокат Фельський С.Л. в судове засідання не з`явилися, 18.01.2024 року представник подав заяву в якій прохав справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. 12.02.2024 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у свою відсутність не надав, відзив на позов не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України № [NUMBER] від 10.12.2018 року, орган видачі 2313, що підтверджується матеріалами справи. [INFO] народився відповідач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. Сторони у справі перебували у шлюбі з 17.11.2018 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2022 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки ФОП « [PERSON] » від 03.11.2023 року дитина [PERSON] відвідує дитячу студію «Веселий Всесвіт» (секції та садок) з липня 2023 року по теперішній час. Згідно виписки по картці/рахунку № [NUMBER] та № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] за період з 01.07.2023 року по 03.11.2023 року оплатила послуги на користь ФОП « [PERSON] » на загальну суму 44745,32 грн. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ФОП « [PERSON] » здійснює такі види діяльності: 88.91 - денний догляд за дітьми (основний); 90.03 - індивідуальна мистецька діяльність; 93.29 - організування інших видів відпочинку та розваг; 96.09 - надання інших індивідуальних послуг. З 24.02.2022 року в Україні діє воєнний стан, тому на території м. Запоріжжя державні дитячі садочки не працюють. 08.07.2022 року судовим наказом Ленінського району суду м. Запоріжжя у справі № 334/2264/22 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ про стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження [NUMBER], дата відкриття провадження - 10.08.2022 року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням [NUMBER], складеним 30.10.2023 року Головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко А.О. - розмір заборгованості [PERSON] за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року складає в сумі 25623,38 грн. Позивачем надано розрахунок суми та строків несплати аліментів, відповідно якого розмір пені за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року становить - 71288,99 грн., а саме: 2022 рік: за липень 2022 - заборгованість 914,34 грн. х 1% х 31 день = 283,44 грн.; за серпень 2022 - заборгованість 4063,73 грн. х 1% х 31 = 1259,75 грн.; за вересень 2022 - заборгованість 7213,12 грн. х 1% х 30 = 2163,93 грн.; за жовтень 2022 - заборгованість 5412,29 грн. х 1% х 31 = 1677,80 грн.; за листопад 2022 - заборгованість 5286,47 грн. х 1% х 30 = 1585,94 грн.; за грудень 2022 - заборгованість 8510,64 грн. х1% х 31 = 2638,29 грн. 2023 рік: за січень 2023 - заборгованість 10215,46 грн. х 1% х 31 = 3166,79 грн.; за лютий 2023 - заборгованість 11920,28 грн. х 1% х 28 = 3337,67 грн.; за березень 2023 - заборгованість 13625,09 грн. х 1% х 31 = 4223,77 грн.; за квітень 2023 - заборгованість 15458,64 грн. х 1% х 30 = 4637,59 грн.; за травень 2023 - заборгованість 17292,19 грн. х 1% х 31 = 5360,57 грн.; за червень 2023 - заборгованість 19124,74 грн. х 1% х 30 = 5737,42 грн.; за червень 2023 - заборгованість 19124,74 грн. х 1% х 30 = 5737,42 грн.; за липень 2023 - заборгованість 21099,40 грн. х 1% х 31 = 6540,81 грн.; за серпень 2023 - заборгованість 22774,06 грн. х 1% х 31 = 7059,95 грн.; за вересень 2023 - заборгованість 26448,72 грн. х 1% х 30 = 7934,61 грн.; за жовтень 2023 - заборгованість 25623,38 грн. х 1% х 31 = 7943,24 грн. На час розгляду справи судом відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням прав та інтересів позивача. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Щодо вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.ст. 183, 184 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів. Так, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Відповідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 13.12.2019 року у справі №752/10763/14-ц (провадження № 61-46628св18). Відповідно правової позиції, висловленої у Постанові ВП ВС №333/6020/16 від 03.04.2019 року розмір пені за місячним платежем розраховується так: «Заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти,і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %». Згідно розрахунку пені, наданого позивачем, за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року пеня становить - 71288,99 грн. Враховуючи, що на підставі судового наказу з відповідача на користь позивача стягуються аліменти, судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначене рішення суду відповідачем виконується не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за розрахунком державного виконавця за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року складає в сумі 25623,38 грн., тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів, що не перевищує 100% розміру заборгованості відповідно ч.1 ст.196 СК України, що становить - 25623,38 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Відповідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.05.2023 року у справі № 756/9882/19(провадження № 61-2065св23) - «Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21). У Постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Наведені висновки щодо застосування статті 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину». Таким чином, з огляду на те, що після 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан і державні дитячі садочки в м. Запоріжжя не працюють, тобто склалися особливі обставини,тому спільна дитина сторін відвідує дитячу студію «Веселий Всесвіт» (секції та садок) ФОП « [PERSON] » з липня 2023 року, за послуги якої позивачем за період з 01.07.2023 року по 03.11.2023 року сплачено 44745,32 грн. Позивач наполягає на тому, що дитина потребує спілкування та розвитку, у зв`язку з чим ці витрати є необхідними та важливими для дитини. Суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу половину додаткових витрат, які понесла позивач на розвиток дитини, що складає у розмірі 22372,66 грн. Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів зроблено неправильно відповідачем не надано, заперечень щодо розрахунку пені або контрозрахунку також не подано. Будь-яких відомостей про стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан відповідачем не надано. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору, то суд покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. в дохід держави. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: копію договору від 10.11.2023 року про надання правової допомоги з адвокатом Фельським С.Л.; копію Акту від 10.11.2023 року приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги; копію рахунку №б/н від 10.11.2023 року на суму 10000 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 10.11.2023 року на суму 10000 грн.; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 10.11.2023 року; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 07.05.2014 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України суд вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. є обґрунтованим. При цьому, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, про що зазначено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 - «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved