Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

10.08.2023 [PERSON] через представника - адвоката Заставного Р.А. звернулася до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 128 000 грн, заподіяну смертю фізичної особи - її сина [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.01.2021 близько о 20.05 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo» номерний знак [NUMBER] та рухаючись проїзною частиною ділянки автодороги Н-09 Мукачево-Львів, що по вул. Львівська у с. Задністрянське Галицького району Івано-Франківської області в напрямку м. Мукачево, вчинив наїзд на її сина - пішохода [PERSON] , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Внаслідок загибелі її сина [PERSON] їй завдано моральну шкоду. Відповідач добровільно не виплатив їй моральну шкоду, а тому змушена звернутись до суду за захистом порушеного права. Позивачка вказала, що розмір моральної шкоди в сумі 128 000 грн обчислено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1194 ЦПК України з урахуванням різниці між фактичним розміром заподіяної моральної шкоди (200 000 грн) та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 128 000 грн. Ухвалою суду від 25.08.2023 цивільну справу прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.09.2023 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шевчук-Філімон Н.М. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просить у задоволенні позову відмовити. 27.09.2023 представник позивачки [PERSON] - адвокат Заставний Р.А. подав до суду відповідь на відзив, просить позовні вимоги задоволити повністю. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Представник позивача [PERSON] - адвокат Заставний Р.А., у судове засідання 25.01.2024 не з`явився, через електронний суд подав клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав повністю з підстав та доводів, викладених в позовній заяві. У судове засідання 25.01.2024 відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Шевчук-Філімон Н.М. не з`явились, поважних причин неявки не повідомили. Представник відповідача адвокат Шевчук-Філімон Н.М. неодноразово клопотала про відкладення судового розгляду справи, при цьому, вказані причини її неявки, окрім, відкладення судового засідання 13.12.2023, не підтверджені відповідними доказами (документами). Відтак, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не встановив поважних причин неявки в судове засідання відповідача та його представника, а тому відсутні підстави для відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксацію судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань видно, що 04.01.2021 приблизно о 20.05 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "FORD Mondeo" реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись проїзною частиною ділянки автомдороги Н-09 Мукачево-Львів, що по вул. Львівська у с. Задністрянське Галицького району Івано-Франківської області в напрямку м. Мукачево, вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , який знаходився на проїзній частині дороги. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Згідно з довідкою №3021005380536921 про дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", Поліс №147154060 терміном дії до 07.02.2021. Як видно з копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Турківським РВ ДРАЦС Західного МУМЮ (м. Львів), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Задністрянське Галицького району Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 18. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 05.02.1976 Середянською сільською радою Турківського району Львівської області на [PERSON] народився [INFO] , в графі матір зроблено запис « [PERSON] », у графі батько - « [PERSON] ». З копії паспорта громадянина україни серії [NUMBER] , виданого 30.08.2001 Турківським РВ УМВС України у Львівській області, [PERSON] , народилася [INFO] в с. Лімна Турківського району Львівської області, зареєстрована адреса місця її проживання: [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області № 243 від 18.02.2021, [PERSON] [INFO] , на день його смерті був зареєстрований в [ADDRESS] зі своєю мамою [PERSON] . Як видно з Перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, Поліс №147154060, який виданий ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" [PERSON] на транспортний засіб марки «Ford Mondeo» д.н.з. [NUMBER] , такий є дійсним станом на 04.01.2021. З копії заяви на виплату страхового відшкодування від 26.02.2021 видно, що [PERSON] зверталася до ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" за виплатою страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 72 000 грн. У позовній заяві позивач [PERSON] на підставі ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду завдану смертю її сина [PERSON] внаслідок ДТП, учасником якої був відповідач як водій. Відповідач заперечив проти позову, у відзвизі вказав на недоведеність вчинення кримінального правопорушення ним, а тому за відсутності обвинувального вироку, шкода не може бути відшкодована. Окрім цього, пішохід [PERSON] порушив правила дорожнього руху, оскільки рухався без світлоповертальних елементів. Вважає безпідставними доводи позивача про відповідальність незалежно від вини, оскільки мало місце керування джерелом підвищеної небезпеки. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № № 1961-IV). Вирішуючи спір, суд, відповідно до встановлених спірних правовідносин, виходить з таких мотивів та норм закону. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої ч. 2 ст. 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Отже, за змістом ст. 1166, 1187 ЦК України в разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди смертю фізичної особи такі дії визнаються неправомірними за винятком двох випадків: 1) коли шкоди було завдано внаслідок непереборної сили; 2) коли шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого. При цьому наявність зазначених обставин має довести володілець джерела підвищеної небезпеки або особа, відповідальна за нього. Окрім цього, суд зазначає, що головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У ході розгляду справи, суд встановив, що згідно з витягом з ЄРДР за № 12021090000000005 від 05.01.2021 внесено відомості за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України про те, що 04.01.2021 близько о 20.05 год водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo» номерний знак [NUMBER] та рухаючись проїзною частиною ділянки автодороги Н-09 Мукачево-Львів, що по вул. Львівська у с. Задністрянське Галицького району Івано-Франківської області в напрямку м. Мукачево, вчинив наїзд на її сина - пішохода [PERSON] , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. 05.01.2021 розпочато кримінальне провадження № 12021090000000005 за ч. 2 ст. 286 КК України, досудове розслідування по якому ще не закінчене. Такі обставини учасники справи не заперечили. Водночас, представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевчук-Філімон Н.М. у поданому відзиві на позовну заяву зазначила, що оскільки досудове розслідування № 12021090000000005 за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом загибелі [PERSON] внаслідок ДТП не закінчене, обвинувального вироку не ухвалено, немає встановленої вини відповідача [PERSON] у вчиненні цього кримінального провадження, а тому до набрання законної сили рішенням (вироку) у цьому кримінальному провадженні немає правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] . Суд відхиляє такі доводи відповідача як безпідставні, оскільки, в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в тому числі, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Щодо заперечень відповідача проти позову, оскільки, відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди у зв`язку з тим, що пішохід [PERSON] порушив правила дорожнього руху, оскільки рухався без світлоповертальних елементів, то суд відхиляє такі, оскільки в силу положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України, відповідач, як особа, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд встановив, що внаслідок ДТП, яка мала місце 01.04.2021 загинув [PERSON] . Позивач [PERSON] є матір`ю загиблого [PERSON] , а відтак, заподіяна їй моральна шкода, внаслідок загибелі рідного сина, підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] , як особою, яка під час ДТП здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Позивач зазначила, що внаслідок смерті сина їй завдано моральну шкоду, оскільки вона втратила опору та підтримку в житті. Смерть сина стала величезним шоком та непоправною втратою для неї, спричинила їй глибоку душевну рану, порушено її нормальний спосіб життя і доводиться докладати значних зусиль для його організації. Через стресовий стан, відчуває постійну втому, а також моральну і фізичну виснаженість. Трагічна смерть сина спричинила позивачу біль, смуток та душевні страждання. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди в цій справі, суд виходить з того, що позивач, як мати потерпілого, безумовно зазнала моральних страждань, спричинених глибокими емоційними та душевними переживаннями з приводу непоправної та безповоротної втрати рідного сина, враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю і жодне інше благо не в змозі ні замінити, ні відновити такої втрати. Отже, враховуючи глибину моральних страждань та душевних переживань, вимушені зміни у житті позивача внаслідок смертні сина, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди 200 000 грн є справедливим, а тому, заявлений позивачем розмір такої шкоди в сумі 128 000 грн, з урахуванням різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (72 000 грн), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відтак, позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, оскільки в силу вимог ст. 81 ЦПК України, позивач довела належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог. Щодо судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, як позивач у справах про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, позов задоволено повністю, тому з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1280 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача [PERSON] -адвокат Заставний Р.А. у позовній заяві, заявив, що докази щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, вирішення питання судових витрат на правничу допомогу відбудеться у судовому засідання 07.02.2024 о 10.30 год.

Outcome: approved