Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Заступник керівника\~Києво-Святошинської\~окружної прокуратури\~Київської області\~звернувся до\~суду в\~інтересах держави\~в особі\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~місті Києві\~та Київській\~області до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить: конфіскувати у громадянки російської федерації [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ), земельну ділянку з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024 площею 0,3677 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Наливайківка Бучанського району Київської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.06.2013, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 2878343, на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області (код ЄДРПОУ 39817550) та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Макарівського районного суду від 30.08.2012 року у справі № 2/1016/1762/12 задоволено позовну заяву [PERSON] до Наливайківської сільської ради, третя особа: КП Київської обласної ради «Макарівське районне бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно. Зокрема, вказаним рішенням суду визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,3677 га з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення суду, 05.06.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції Київської області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2878343. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024 досі має цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Згідно листа Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 30.06.2023 року № 8.1-1055/8 за обліками територіальних органів та підрозділів ДМС відсутня інформація щодо [PERSON] , що свідчить про те, що остання не отримала громадянства України чи посвідку на тимчасове (постійне) проживання в Україні. Таким чином, громадянка російської федерації [PERSON] у червні 2013 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Макарівської селищної територіальної громади Бучанського району Київської області та протягом року не виконала покладені на неї, у зв`язку із цим обов`язки, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024, нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 05.06.2014 року), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Ухвалою судді Білоцької Л.В. від 29.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.09.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву.\~ Про надходження позовної заяви\~\~ до провадження судді Макарівського районного суду Київської області Білоцької Л.В. та постановлення ухвали від 29.08.2023 року про відкриття провадження відповідач була повідомлена шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України. Ухвалою суду від 25.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 20.10.2023 року, який в подальшому відкладено. У судовому засіданні 26.01.2024 року прокурор Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Ілюшенко К.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, будучи повідомленим про час та місце розгляду прави належним чином, у судове засідання не з`явився. Відповідач будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явилася, відзиву у запропонований строк не надала. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, що з`явилися та дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Приписи\~ст.131-1 Конституції України,\~ст.56 ЦПК України,\~ст.23 Закону України «Про прокуратуру»\~наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області у відповідності до положень\~ст.145 ЗК України,\~Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, на запит прокурора №55-2328вих-23 від 05.04.2023 в листі №10-10-0.62-4067/2-23 від 04.05.2023 зазначає про неподання позову у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору та не заперечує проти звернення з позовом органів прокуратури, станом на 28.08.2023 (день надходження даного позову прокурора до суду) самостійно не реалізувало це своє процесуальне право, то у відповідності до положень\~ст.23 Закону України «Про прокуратуру»,\~ст.56 ЦПК України\~маються всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин. Судом встановлено, що згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 30.08.2012 у справі №2/1016/1762/12, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майна, серед іншого на земельну ділянку площею 0.3677 з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. До матеріалів справи долучено копію паспорту громадянки рф [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №328154411 від 05.04.2023, громадянка рф [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.3677 з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Дата державної реєстрації 04.06.2013. Відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024 має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Згідно листа Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України №8.1-1055/81.1-23 від 30.06.2023, за обліками територіальних органів та підрозділів ДМС відсутня інформація стосовно [PERSON] . Отже, судом встановлено, що відповідач є громадянкою іноземної держави, набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення в порядку спадкування. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Поряд із цим, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 145 Земельного кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України). Таким органом згідно чинного законодавства є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. У відповідності до п. в абз. 1 ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними. Позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] будучи громадянкою рф у червні\~2013\~року набула\~право власності\~на земельну\~ділянку сільськогосподарського\~призначення та\~на момент\~розгляду справи\~нею не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури вимоги щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року. Враховуючи викладене, позовна заява підлягає задоволенню, а земельна ділянка, з кадастровим номером 3222785201:01:012:0024, підлягає конфіскації. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідачки слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 2684 гривень.

Outcome: approved