Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила суд: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність в розмірі 42 063, 00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 лютого 2022 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі на перехресті вул. Тургенєва - вул. Києво-Мироцька в місті Буча Київської області, в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не надав дорогу автомобілю Smart, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень транспортних засобів, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, 07 лютого 2022 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Тургенєва - вул. Києво-Мироцька в місті Буча Київської області, в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Як вказує позивач, постановою Ірпінського міського від 31.08.2022 було встановлено наявність в діях водія [PERSON] складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, разом з тим, провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, відносно [PERSON] було закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року апеляційну скаргу захисника Череміна Д.В. в інтересах [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2022 року відносно [PERSON] - без змін. Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала закриту черепно мозкову травму та струс головного мозку. Внаслідок отримання вказаних травм з 09 лютого 2022 року по 21 лютого 2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Ірпінська центральна міська лікарня», вказане підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого, листком лікарських призначень, а також листом КНП «Ірпінської центральної міської лікарні» від 03 лютого 2023 року №120 та довідкою про тимчасову втрату працездатності потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, які були надані на запит МТСБУ. Зазначає, що загальна вартість витрат на лікування, внаслідок отриманих травм від дорожньо-транспортної пригоди становить 5633 грн. 34 коп. Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди значних пошкоджень зазнав транспортний засіб «Smart» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до акту виконаних робіт № 157 від 10 липня 2022 року вартість повного відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 42063,00 грн. Таким чином, загальна вартість шкоди, що заподіяна майну та здоров`ю потерпілої становить 47\~696,34 грн. В позові вказується, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Nissan», реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим, листом від 17.02.2023 за вих. № 3-01б/5357 [PERSON] було повідомлено про виплату лише 5633,34 грн., без зазначення правових підстав для відмови у виплаті інших сум на відшкодування шкоди. Також, позивач вважає, що окрім права на відшкодування заподіяного матеріального збитку, вона має право на компенсацію моральної шкоди, яку визначила в сумі 50 000,00 грн. Вказана моральна шкода, як вказує позивач, полягає, зокрема, у фізичному болі, безсонні, депресії, тимчасовою втратою можливості працювати, займатися домашнім господарством, спортом, порушенням значних життєвих планів, оскільки протягом двох тижнів була ізольована від навколишнього світу та перебувала під постійним наглядом лікарів. У зв`язку з такими обставинами, просить захистити порушені права та інтереси, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 11.04.2023 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду від 26 липня 2023 року відкрито позовне провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25 вересня 2023 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ПрАТ «МТСБУ», в якому відповідач позов не визнає, зазначає про те, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 07.02.2022 за участю транспортного засобу «Смарт», державний номер [NUMBER] , має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді. Вказує, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Nissan», державний номер [NUMBER] не був забезпечений договором обов`язкового страхування, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ для відшкодування нанесеної шкоди в порядку підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону № 1961-V. У відзиві зазначається, що власник пошкодженого транспортного засобу «Смарт», д.н.з. [NUMBER] в порядку ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до МТСБУ лише 18.12.2022 відразу із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів", учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані зберігати транспорті засоби чи пошкоджене майно в такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, доки їх не огляне призначений страховиком аварійний комісар або експерт.\~Потерпілою особою у встановлену дату пошкоджений транспортний засіб не було надано на огляд для визначення розміру нанесеної шкоди внаслідок ДТП, про що аварійним комісаром було складено рапорт та зазначено, що транспортний засіб відремонтовано. Даний факт підтверджує акт виконаних робіт наданий позивачем від 10.07.2022, що вказує на факт не збереження транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди. Представник відповідача наголошує, що своїми діями позивач позбавила можливості в порядку визначеному ст. 33 та 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ визначити розмір шкоди, як це передбачено нормами Закону № 1961-V. Внаслідок чого, МТСБУ було позбавлено можливості у визначенні розміру шкоди в передбачені ст.33,34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб та було відмовлено у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування на підставі пп.37.1.3 п.37.1 ст.37 Закону № 1961-IV. 18 грудня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Комаровської А.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не був за кермом автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, а лише був власником зазначеного транспортного засобу. Вказує, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50\~000,00 грн., оцінені суб`єктивно і є значно завищеним, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 5000,00 грн. виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що на думку відповідача [PERSON] є достатнім та співрозмірним із розміром понесених витрат на лікування. 05 січня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Комаровська А.І. позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] лише моральну шкоду в розмірі 5\~000,00 грн. Вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди не визнала, оскільки вважала, що розмір заподіяної шкоди не підтверджений належними та допустимими доказами, до того ж позивачем не надано доказів фактичної оплати відновлювального ремонту транспортного засобу. В судове засідання представник відповідача\~Моторно (транспортного) страхового бюро України\~не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] з 2015 року відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є власником автомобіля «Smart», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2022 року у справі №367/1036/22 провадження про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, відносно [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] встановлено такі обставини та події: 07 лютого 2022 року приблизно о 13 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі на перехресті вул. Тургенєва - вул. Києво-Мироцька в місті Буча Київської області, у порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не надав дорогу автомобілю Smart, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень транспортних засобів, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] судом встановлено, що 07 лютого 2022 року приблизно о 13 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем NISSAN, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Тургенєва - вул. Києво-Мироцька в місті Буча Київської області, в порушення вимог п. 2.10 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. При цьому судом встановлено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, повністю підтверджена наявними доказами, але в зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення провадження в справі було закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року апеляційну скаргу захисника Череміна Д.В. в інтересах [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст.\~122-4\~124\~КУпАП - без зміни. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 07.02.2022 приблизно о 13-00 год., в м. Буча на перехресті вул. Тургенєва вул. Києво-Мироцька встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. До того ж, заявляючи при розгляді цієї справи про те, що відповідач [PERSON] не керував транспортним засобом, з вини водія якого трапилася дорожньо-транспортна пригода, доказів цьому не надає. Як свідчать матеріали справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «NISSAN» реєстраційний номер [NUMBER] завдано матеріальних збитків. Згідно акту виконаних робіт №157, складеного 10.07.2022 фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість запчастин та робіт з відновлення автомобіля «Smart» днз [NUMBER] становить 42\~063,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановлено, що 10 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу та здоров`ю. Згідно копії рапорту складеного директором ТОВ «Сател Груп» [PERSON] від 27.12.2022 на виконання доручення по справі № 88969 від 12.12.2022 згідно договору № 20/039 від 01.01.2020 ТОВ «САТЕЛ ГРУП» повідомлено, що [PERSON] , власниця пошкодженого «Smart» д.н. [NUMBER] повідомила по телефону, що КТЗ відновлений. Листом від 17.02.2023 провідним експертом відділу регламенту виплат МТСБУ позивачу [PERSON] повідомлено, що відповідно до п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 5\~633,34 грн. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог до відповідача МТСБУ, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.\~39\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог ст.\~41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зазначеним Законом передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. В силу вимог ст.\~35\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; Згідно із п. 36.4 ст.36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). МТСБУ приймає рішення щодо виплати відшкодування після з`ясування обставин даної ДТП на підставі документів, зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону у строк, передбачений ст. 37 Закону. Право на отримання відшкодування за рахунок МТСБУ настає у потерпілого з моменту звернення до МТСБУ у встановленому Законом порядку. Відповідно до змісту п.п. 34.2, 34.3\~ст.\~34\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як передбачено п.34.4 ст.34\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Таким чином, особа, яка має бажання отримати відшкодування за рахунок МТСБУ повинна чітко дотримуватися порядку, визначеного цим Законом, який є імперативним для даних правовідносин та чітко визначає порядок отримання регламентної виплати, а також підстави для відмови в отриманні регламентної виплати. З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача сталася 07 лютого 2022 року та розмір завданого позивачу матеріального збитку, відповідно до акту виконаних робіт № 157 від 10.07.2022, становить суму в розмірі 42\~063,00 грн. 10 грудня 2022 року позивачем було направлено відповідачу МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу та здоров`ю. Згідно копії рапорту складеного директором ТОВ «Сател Груп» [PERSON] від 27.12.2022 року, на виконання доручення по справі № 88969 від 12.12.2022 згідно договору № 20/039 від 01.01.2020 року, ТОВ «САТЕЛ ГРУП» повідомлено, що [PERSON] , власниця пошкодженого «Smart» д.н. [NUMBER] повідомила по телефону, що КТЗ відновлений. Таким чином, позивач звернувся з заявою до МТСБУ після здійснення повного ремонту пошкодженого транспортного засобу та до його огляду уповноваженим представником страхової компанії, в той час як, пунктом 33.3 ст. 33 Закону встановлено, що на водіїв та власників транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власників пошкодженого майна покладено обов`язок зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Суд вважає, що оскільки позивачем самостійно проведено оцінку майнової шкоди без участі страхової компанії та відремонтовано пошкоджений автомобіль до звернення до МТСБУ з повідомленням про ДТП, законних підстав для отримання від МТСБУ регламентної виплати не було. Крім того, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що МТСБУ мало виплатити страхове відшкодування не зважаючи на те, що автомобіль ним було вже відремонтовано, оскільки, ці твердження не ґрунтуються на вимогах закону та після звернення позивача до МТСБУ, останнє, було позбавлене можливості провести огляд пошкодженого транспортного засобу призначеним страховиком. Варто звернути увагу сторони позивача на те, що у разі, якщо потерпілий має на меті заявляти вимоги саме до страховика, або МТСБУ, Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що водій та /або власник транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, власник пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник. Відповідно до пункту 34.3 статті 34\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише в тому випадку, якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився. В даному випадку позивачем проведено оцінку для визначення матеріального збитку ушкодженням автомобіля та ремонт автомобіля до звернення до МТСБУ. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в порушення вимог Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» позивач не зберігав належний йому пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП до моменту огляду його аварійним комісаром, призначеним МТСБУ, та самостійно здійснив ремонт автомобіля до звернення до МТСБУ, що унеможливило визначення страховиком розміру заподіяної йому шкоди, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, та законних підстав для стягнення із відповідача МТСБУ страхового відшкодування в примусовому порядку відсутні, в зв`язку з чим позовні вимоги до відповідача МТСБУ є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. В частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення матеріального збитку слід зазначити наступне. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземних транспортних засобів власника транспортного засобу - автомобіля «Nissan», номерний знак [NUMBER] , станом на 07.02.2022 не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим, Моторно-транспортним страховим бюро України на користь позивача сплачено частину завданої майнової шкоди у розмірі 5633,34 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача [PERSON] обов`язку з відшкодування позивачу матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. При цьому, відповідач [PERSON] , заперечуючи проти розміру шкоди, яку просить стягнути позивач, клопотання про проведення експертизи в суді не заявив, доказів на спростування вимог позивача в цій частині не надав. У свою чергу, позивачем на підтвердження своїх вимог надано суду акт виконаних робіт № 157 від 10.07.2022, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу SMART, 2001 року випуску, днз [NUMBER] , складає 42063,00 грн. Відтак, вимога позивача щодо відшкодування завданої їй матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме лише в частині її стягнення з відповідача [PERSON] . Окрім того, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Беручи до уваги характер та тяжкість отриманої позивачем травми, а саме: струс головного мозку, що потребувало лікування у період з 09.02.2022 по 21.02.2022, судом встановлено, що через отриману з вини відповідача [PERSON] травму [PERSON] завдано фізичних страждань, переживання та певні обмеження у працездатності. Все це завдало втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду. Так, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). У постанові від 15.08.2019 у справі № 823/782/16 Верховний Суд зробив висновок, що відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір компенсації моральної шкоди в сумі 10000,00грн. буде справедливим та таким, що відповідає перенесеним позивачем стражданням через шкоду здоров`ю та обмеженням у життєвих обставинах. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 42\~063,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., в задоволенні вимог до Моторно (транспортного) страхового бюро України відмовити.

Outcome: partial