Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Дячук\~С.І. звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.06.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 678. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 18.06.2020 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі в них з відповідачем народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, через непорозуміння, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства та виховання дитини, що провокувало сварки та конфлікти. Наголошує, що зберегти сім`ю неможливо. На даний час шлюб існує лише формально. Вважає, що розірвання шлюбу не буде мати негативного впливу на доньку, оскільки перебування дитини у постійній атмосфері стресу та напруги, зумовленими неприязними відносинами подружжя, не сприяє спокою та розвитку дитини. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Дячук С.І. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ньому викладених,також просила стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті позов визнав та не заперечив з приводу розірвання шлюбу з позивачем, однак заперечив, щодо стягнення з нього на користь позивачки судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн, оскільки вважає, що потреби в укладенні угоди з адвокатом не було, що ними обговорювалося та він пропонував позивачці подати спільну заяву подружжя про розірвання шлюбу та сплатити судовий збір. Також вважає, що сума витрат на правову допомогу необґрунтовано завищена у зв`язку з чим просив ці витрати на нього не покладати. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрували шлюб\~18.06.2020\~у Тернопільському\~міськрайонному відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ),\~про що\~складено актовий\~запис №678. [PERSON] та\~ [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 27.11.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Як вбачається з довідки № 717 від 11.12.2023 виданої виконкомом Гримайлівської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідач визнав позов, в суду відсутні підстави сумніватися в достовірності визнаних відповідачем обставин й в добровільності їх визнання, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст.\~114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, обоє бажають шлюб розірвати, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог\~ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що у поданій позовній заяві позивач, окрім іншого, вказала, що очікує понести судові витрати із надання їй правової допомоги в розмірі 4000 гривень. 31.01.2024 адвокат Дячук С.І. подала суду заяву про приєднання доказів на підтвердження судових витрат, в якій просила стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Наявність договірних відносин між адвокатом Дячук С.І. та позивачем [PERSON] підтверджується договором №54 про надання правової допомоги від 20.12.2023. Повноваження адвоката Дячук С.І. підтверджені ордером серії ВО №1070023 від 20.12.2023 виданого на підставі договору №54 про надання правової допомоги від 20.12.2023. Як вбачається з договору про надання правової допомоги №54 від 20.12.2023, укладеного між Клієнтом [PERSON] та адвокатом Дячук С.І., Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. За змістом п.п. 4.1, 4.2 Договору, отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. За надання правової допомоги, відповідно до даного Договору, Клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 4000 грн. Як вбачається із квитанції № 4261-2422-2717-8191 від 18.01.2024 та платіжної інструкції 0.0.34339677071 від 23.01.2024, [PERSON] оплатила адвокату Дячук С.І. послуги за Договором про надання правової допомоги від 20.12.2023 у розмірі 4000 грн. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, представник позивача адвокат Дячук С.І. просить суд стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засідання просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у тому числі із підстав їх не співмірності суті позову та обсягу наданої адвокатом правової допомоги. Відповідно до розрахунку судових витрат понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи, наведеного представником позивача у заяві про приєднання доказів на підтвердження судових витрат, позивач понесла такі витрати: надання юридичної консультації щодо розірвання шлюбу 500 грн; написання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу 2000 грн; моніторинг судової справи у суді та консультування позивачки під час судового процесу 500 грн; участь у судовому засіданні 500 грн, що разом становить 3500 грн. Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені представником позивача у розрахунку судових витрат понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1073,60 грн, при цьому відповідач [PERSON] визнав позов в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, з останнього на користь позивача [PERSON] \~підлягає стягненню\~50\~відсотків судового\~збору у\~сумі 536,80\~грн,\~а інші\~50\~відсотків судового\~збору у\~сумі 536,80\~грн необхідно\~повернути позивачу\~з державного\~бюджету. При цьому суд звертає увагу, що під час виготовлення вступної та резолютивної частини судового рішення судом допущено описку при зазначенні суми судового збору який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також суми судового збору який підлягає поверненню з державного бюджету на користь позивача, зокрема судом помилково вказано суми 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок, замість 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 269 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність внесення змін до вступної та резолютивної частини повного тексту рішення, зазначивши суму судового збору яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також суму судового збору яка підлягає поверненню з державного бюджету на користь позивача, 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок замість 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

Outcome: approved