Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

19 вересня 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] , поданий його представником адвокатом Ковальчуком О.М., до [PERSON] , в якому просили зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2011 року у справі №2-1348/11, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з частини з усіх видів його доходу щомісячно до 1/6 частини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.05.2010 року був розірваний. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його доходів, починаючи з 16.06.2011 року до повноліття дитини. На підставі даного рішення судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі. Проте з моменту ухвалення рішення суду змінився його матеріальний та сімейний стан. Так, 22 лютого 2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . У даному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні [PERSON] . Позивач став інвалідом війни ІІ групи, має низку захворювань, на постійне лікування яких потребує значних коштів. З березня 2023 року немає постійного місця роботи. Крім пенсії, інших доходів не отримує, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. Дружина також не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку з цим [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.11.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від його представника адвоката Ковальчука О.М. надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність, позов підтримують та просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 16 червня 2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №152. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.09.2011 року задоволено позов [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання матері дитини [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16 червня 2011 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Також установлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з позивача [PERSON] змінився його сімейний та матеріальний стан. Так, 22 лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №116. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 22 лютого 2022 року. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 липня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №535. Малолітня дитина [PERSON] перебуває на утриманні позивача. Позивач [PERSON] став особою з інвалідністю ІІ групи, має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни (посвідчення серії [NUMBER] , видане 16 червня 2023 року Управлінням соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та дійсне до 01 червня 2024 року). Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 16 березня 2023 року [PERSON] перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності, з якої за період з 01.01.2019 року по 31.03.2023 року утримано аліментів в розмірі 87871,06 грн. За даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 24.08.2023 року [PERSON] за період з І кварталу 2023 року по ІІ квартал 2023 отримав доходи з ТОВ Агрофірма «Кодима» в сумі 1907,19 грн. за надання земельної частки (паю) в оренду та з ДСЗН в сумі 7000,00 грн. соціальні виплати. Дружина позивача [PERSON] [PERSON] не має доходів за період з І кварталу по ІІ квартал 2023 року згідно Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків. Як вбачається з виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КП «Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни ПОР» [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному та реабілітаційному відділеннях. Частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частинами восьмою, дев`ятою ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан. Він одружився, у нього народилася донька, яка перебуває на його утриманні. Також на його утриманні перебуває дружина, яка не працює та доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Він став інвалідом війни ІІ групи, хворіє, несе витрати на лікування. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з урахуванням визначених ст.ст.182,\~183, 192 СК України обставин, суд вважає за необхідне врахувати, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінився сімейний та майновий стан платника аліментів [PERSON] , стан його здоров`я. Позивач одружився та у нього народилася донька, яка разом з дружиною, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, знаходяться на його утриманні, він став інвалідом війни ІІ групи, постійно проходить реабілітаційне лікування. Відповідач [PERSON] , диспозитивно розпорядившись своїми правами, не подала заперечень проти задоволення позову про зменшення розміру аліментів, які стягнуто судовим рішенням. Враховуючи неподання відповідачем заперечень проти позовних вимог та відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростували доводи позивача, суд вважає наведені позивачем обставини такими, що мають істотне значення та вбачає підстави для зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача за рішенням\~Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2011 року. Разом із тим, вирішуючи питання щодо часу, з якого будуть стягуватись аліменти у новому розмірі, суд враховує роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» про те, що суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначених судовим рішення, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved