Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У травні 2023 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі по тексту - позивач, Банк) звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої вимоги Банк обґрунтовував тим, що 08 лютого 2019 року між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] , укладено кредитний договір 30/04/19 «Авто в кредит». Відповідно до п. 1.1 умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит в грошовій формі на придбання нового автомобіля в сумі 295 000,00 грн, строком кредитування на 84 місяці, кінцевою датою повернення кредиту є 07 лютого 2026 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,3 % річних. Пунктом 3.1. кредитного договору, зазначено, що виконання позичальником зобов`язань, за цим договором забезпечується заставою транспортного засобу автомобіль марки Chery, модель Tiggo 3, рік випуску 2018, який належить на праві власності позичальнику. Все майно, що передається банку в заставу з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, надалі іменується «Предмет застави». 08 лютого 2019 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу № 30/04/19/З, згідно якого кредитний договір забезпечується заставою транспортного засобу, що належить на праві власності позичальнику. Змістом пунктів 1.4 та 1.5 договору застави, сторонами узгоджено, що вартість предмета застави, відповідно до Договору№ 214212-Y06493 купівлі-продажу від 17 січня 2019 року, становить 308 110,00 грн, крім того ПДВ 61 622,00 грн, загальна вартість предмета застави становить 369 732,00 грн. Сторони договору оцінюють предмет застави у 308 110,00 грн. На виконання умов договору, 08 лютого 2019 року АТ «КБ «Глобус» здійснено безготівкове перерахування кредитних коштів в сумі 295 000,00 грн з кредитного рахунку на поточний рахунок ТОВ «Автоцентр на кільцевій», на виконання умов Договору купівлі-продажу № 214212-Y06493 від 17 січня 2019 року. Позивач зазначає, що відповідачем не здійснювались погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості у відповідача виникла прострочена заборгованість, станом на 25 квітня 2023 року, у розмірі 260 758, 51 грн, з яких: строкова заборгованість основного боргу (кредиту) - 167 350,29 грн; прострочена заборгованість основного боргу (кредиту) - 45 649,62 грн; прострочена заборгованість за процентами - 47 758,60 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості, а також понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2023 року для розгляду цивільної справи №760/10057/23 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0311332132135) на останню відому адресу його зареєстрованого місця проживання, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як установлено судом та убачається з матеріалів справи, 08 лютого 2019 року між ПАТ «Комерційний банк «Глобус» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 30/04/19 «Авто в кредит», відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 295 000,00 грн зі сплатою 19,3 % річних, зі строком кредитування 84 місяці, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі. Крім того, 08 лютого 2019 року між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] , було укладено договір застави транспортного засобу № 30/04/19/З. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 30/04/19 від 08 лютого 2019 року та здійснив безготівкове перерахування кредитних коштів в сумі 295 000,00 грн з кредитного рахунку на поточний рахунок ТОВ «Автоцентр на кільцевій», на виконання умов Договору купівлі-продажу № 214212-Y06493 від 17 січня 2019 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки не виконує. У зв`язку з невиконанням умов договору Банком на адресу відповідача 26 січня 2023 року було направлено письмову вимогу щодо дострокового повернення кредиту, сплати процентів та комісії за договором, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (частина перша статті 627 ЦК України) Частиною першою статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Враховуючи, що між Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» та [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого позивачем були виконані шляхом надання відповідачу кредитних коштів, та відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість, нараховану станом на 25 квітня 2023 року у розмірі 260 758, 51 грн, з яких: строкова заборгованість основного боргу (кредиту) - 167 350,29 грн; прострочена заборгованість основного боргу (кредиту) - 45 649,62 грн; прострочена заборгованість за процентами - 47 758,60 грн. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 911,38 грн.

Outcome: approved