Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

У вересні 2023року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просив зупинити рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/12721/16-ц від 13 грудня 2016 року про стягнення аліментів, стягнути з відповідача аліменти на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття та розглянути дану справу за позовом позивача до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження (на підставі п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 08.10.2005 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року шлюб було розірвано. З відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідач зверталася до Святошинського районного суду з позовом про стягнення аліментів з позивача. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2016 року було задоволено позовні вимоги відповідача частково. Під час повномаштабного вторгнення відповідач поїхала за кордон, натомість син відмовився їхати з нею, тому зараз дитина повністю перебуває на утриманні позивача та проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою 08.02.2023 року № 27, виданою Макарівською селищною радою. Довідкою, виданою ОЗО «Червонослобідський ліцей» Макарівської селищної ради № 39 підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається у 10 класі вище названого закладу з 01.09.2022 року по даний час. Ухвалою суду від 04.10.2023року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання. 17.11.2023 року представником [PERSON] було направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просив у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття - відмовити. Відповідно до поданого відзиву [PERSON] категорично не погоджується з пред`явленим [PERSON] позовом, оскільки на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва та отриманого виконавчого листа по справі № 759/12721/16-ц у Святошинському відділі державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрите виконавче провадження за № [NUMBER]. [PERSON] фактично рішення суду про стягнення аліментів не виконував і в нього є наявна заборгованість по аліментах, хоча він як батько повинен був забезпечувати свого сина всім необхідним та сплачувати аліменти у передбаченому розмірі. По факту [PERSON] ухилявся від сплати аліментів досить тривалий час. Наразі [PERSON] з сином постійно не проживає, не займається його утриманням, оскільки служить в збройних силах України у іншій області, яка навіть не межує з Київською областю. [PERSON] ставить під сумнів довідку видану Макарівською селищною радою за № 27 від 08 лютого 2023 року щодо факту проживання [PERSON] з сином, оскільки позовна заява була подана у вересні 2023 року і наразі [PERSON] з сином не проживає. 24.11.2023 року представником [PERSON] була направлена до суду заява про долучення доказів, в якій він просив суд долучити до матеріалів справи та надати належну оцінку під час дослідження доказів - копію довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № [NUMBER] від 23.11.2023 року. В підготовче засідання 28.11.2023 року сторони не з`явилися із невідомих суду причин, про дату, час і місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 28.11.2023 року було вирішено закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 год.00 хв. 31 січня 2024року. В судове засідання, яке призначено на 31.01.2024 року сторони не з`явились, про час та місце справи повідомлялися належним чином, представник відповідача подав через канцелярію суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність та відсутність [PERSON] . Дослідивши всебічно матеріали справи та з`ясувавши всі обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 08.10.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб. Від шлюбу [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що додане до позовної заяви. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2016 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів. Довідкою, виданою ОЗО «Червонослобідський ліцей» Макарівської селищної ради № 39 підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається у 10 класі вище названого закладу з 01.09.2022 року. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по аліментах виданої 23.11.2023 року Святошинським відділом державної виконавчої служби в у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), станом на листопад 2023 року у [PERSON] заборгованість перед [PERSON] по аліментах становить 310 484,93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 Стаття 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Позивач в супереч чинного законодавства не надав та не зазначив в чому полягає порушення його права з врахуванням існуючого судового рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , яке набуло чинності.

Outcome: dismissed