Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 липня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб,\~про що\~в книзі\~реєстрації шлюбів\~зроблено актовий\~запис за\~№ 901.\~Місце реєстрації\~шлюбу -\~Відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Чернігівського міського\~управління юстиції.\~Від шлюбу\~у позивачки\~та відповідача\~є спільна\~дитина:\~неповнолітній син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~03\~березня 2023\~року,\~позивачка та\~її син\~ [PERSON] ,\~внаслідок російської\~агресії та\~повномасштабного вторгнення\~змушені були\~покинути територію\~України.\~Станом на\~час подання\~цього позову\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~знаходяться у\~Республіці Чехія.\~Неповнолітній син\~ [PERSON] \~проживає разом\~із своєю\~матір`ю та\~перебуває на\~її утриманні.\~У відповідності\~до підтвердження\~про навчання\~вбачається,\~що підтвердження\~ видано\~з метою\~визнання освіти,\~здобутої в\~Чеській Республіці\~для іноземного\~учня,\~якому надано\~тимчасовий захист\~у Чеській\~Республіці відповідно\~до Закону\~№ 65/2022,\~про деякі\~заходи у\~зв`язку із\~повномасштабним збройним\~нападом рф\~на Україну\~та відповідно\~до Виконавчого\~рішення Ради\~(ЄС)\~2022/382\~від 04.03.2022\~року,\~яким визначається,\~що у\~разі масового\~напливу переміщених\~осіб з\~України та\~відповідно до\~статті 5\~Директиви 2001/55/ЄС\~встановлюється для\~них режим\~тимчасового захисту.Також зазначає, що на сьогоднішній день спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, а також щодо ведення спільного господарства. У позивачки та відповідача різні погляди на життя. Тож, на даний час сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. На час подачі даного позову фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припиненні, спільне господарство не ведеться. Крім того, відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину. Неповнолітній син\~проживає з\~позивачкою та\~перебуває на\~її утриманні.Враховуючи викладене, просить розірвати шлюб укладений між позивачкою та відповідачем, а також стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також судові витрати покласти на відповідача. 29 листопада 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, згідно поданого представником позивачки клопотання, просив справу розглядати без його участі та участі позивачки. В судове засідання відповідач також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно\~копії свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, за актовим\~записом №\~901(а.с.11). Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком якого значиться відповідач (а.с.12). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України,\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки сторони разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2\~ст. 150\~СК. України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому суд враховує вимоги статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1\~ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, обраним позивачем. Таким чином,\~при визначенні\~розміру аліментів,\~враховуючи всі\~вивченні судом\~обставини,\~а також\~положення ст.\~180\~СК України\~про те,\~що обов`язок\~утримувати дитину\~є рівною\~мірою обов`язком\~як матері\~так і\~батька,суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх\~видів заробітку,\~але не\~менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2023 року, і до його повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073, 60 гривень. Окрім цього, позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 1073,60 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved