Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~19.12.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.12.2023р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№15). Представник позивача адвокат Колошкін П.І. (діє за ордером від 07.12.2023р. а.с. № 13) в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що сторони зареєстрували шлюб 07.09.2016р. у Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області під актовим записом №72. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Представник позивача вважав, що родина розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе. В окремій заяві надав згоду на ухвалення заочного рішення суду, також просив справу розглядати за відсутності позивача та представника позивача. Представник позивача - адвокат Колошкін П.І. в заяві від 24.01.2024р., яка надійшла на е/адресу суду, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Також в цій заяві адвокат додатково зазначив, що шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в березні 2023р., а також те, що судові витрати по справі позивач покладає на себе (а.с. № 30). Відповідачка [PERSON] в судові засідання, які призначалися судом на 24.01.2024р. та 05.02.2024р., повторно не з`явилася, про дати та час розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. № 23, 29). Повідомити відповідачку рекомендованим листом з повідомленням за місцем її реєстрації (а.с. № 15) у суду була відсутня можливість через те, що остання зареєстрована у м. Маріуполі Донецької області (а.с. № 18). Отже, відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином про дати розгляду справи, втім, про причини неявки суд не сповістила, не надала і відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні 05.02.2024р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє\~\~прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.09.2016р. в Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області під актовим записом №72 (а.с. №7). Від даного шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с. № 8). Сторони припинили шлюбні відносини, зі слів представника позивача, з березня 2023р., продовжувати шлюбні стосунки сторони не бажають. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені, зі слів представника позивача, з березня 2022р. (отже, майже рік назад), з того часу не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка заперечень стосовно позову не висловила, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд зазначає період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з березня 2023р., зі слів представника позивача, відповідно до даних, які містить заява представника позивача від 24.01.2024р. (а.с. № 30), оскільки відповідачка своїх заперечень проти позову суду не направила, а також не повідомила суду іншого періоду припинення шлюбних стосунків. Одночасно з ухваленням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища відповідачки у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України, оскільки думка останньої щодо цього питання суду не відома. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що в заяві від 24.01.2024р. представник позивача зазначив, що позивач судові витрати по справі покладає на себе, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідачки. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved