Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У липні 2023 року позивач АТ «КБ «ГЛОБУС» звернувся із вказаним позовом до Подільського районного суду міста Києва, зазначивши, що 10.04.2018 між ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та [PERSON] було укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт «ЗАПАСОЧКА» для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту на умовах згідно з положеннями договору та з фіксованою процентною ставкою у разі непогашення кредитної заборгованості. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.06.2023 складає 66 856,05 грн., з яких: 46 153,72 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 1 834,52 грн. - строкова заборгованість по процентах; 18 867,81 грн. - прострочена заборгованість по процентах. На підставі викладеного, враховуючи, що від сплати вказаної заборгованості відповідач ухиляється, позивач просить стягнути з [PERSON] вищевказану суму заборгованості та судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 01.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 10.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «КБ «ГЛОБУС», яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 28.12.2018 і виступає правонаступником усіх його прав та обов`язків, та відповідачем [PERSON] укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети №00/20 на приєднання до вказаного договору. В анкеті-заяві зазначено, що вона разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, розрахунком орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки складають договір, укладення якого відповідач підтвердив та зобов`язувався виконувати його умови. Однак із зазначених складових кредитного договору до позову додано лише тарифний план «ЗАПАСОЧКА», в якому відсутня будь-яка відмітка про ознайомлення з тарифами відповідача, крім того, тарифний план не містить прізвища та посади особи, яка його склала. Відповідно до умов договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки банком на підставі заяви-анкети №00/20 відкрито позичальнику [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт «ЗАПАСОЧКА» для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту на умовах, згідно з положеннями договору, а саме: сума ліміту овердафту - 50 000,00 грн., строк дії ліміту овердрафту - 72 місяці з 10.04.2018 по 07.04.2024, фіксована процента ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 46,8% річних, процентна ставка в пільговий період кредитування - 0,000001% річних. Підписанням цієї заяви-анкети відповідач підтвердив, що: акцептує публічну пропозицію позивача на укладення цього договору, яка розміщена на сайті банку і беззастережно приєднується до умов цього договору; договір вважається укладеним з дня отримання банком заповненої та підписаної ним заяви-анкети на приєднання до договору. До позову додано копію договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС», який не містить не лише відмітки про ознайомлення відповідача з його умовами, а й взагалі сторона відповідача в п.9 договору не зазначена. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач приєднався до типового договору саме у тій редакції, що додана до позову. Так, до позовної заяви позивачем додано копію розписки про отримання відповідачем 10.04.2018 платіжної картки № [NUMBER] , однак розписка містить лише підпис отримувача без зазначення прізвища, ім`я та по батькові, що унеможливлює ідентифікувати особу, яка її отримувала. Крім того, у справі відсутні будь-які докази про отримання відповідачем на платіжну картку № [NUMBER] суми овердафту в розмірі 50 000,00 грн. Також судом встановлено, що наявна у справі виписка за договором №2625/39297/667/ UАН за період з 10.04.2018 по 01.04.2021 не містить прізвища та посади особи, яка його склала. Відповідно до розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] згідно договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб та заяви-анкети на приєднання до договору №2625/39297/667/ UАН від 10.04.2018 зі змінами у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 66 856,05 грн. Однак в матеріалах справи відсутній договір під №2625/39297/667/ UАН, на основі якого сформовано вказану виписку від 30.06.2023 та розрахунок заборгованості. За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем докази неналежними та такими, що не підтверджують обґрунтованість позовних вимог, оскільки виписка не відповідає вимогам, що ставляться вищезазначеними приписами законодавства до первинних бухгалтерських документів, та не містить даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь в її складанні. Зважаючи на вказане, з врахуванням приписів п.52 вищезазначеного Положення, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, така виписка є недійсною та, відповідно, інформація, яка в ній міститься, є недопустимою. Крім того, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції документ про здійснення операції з використанням електронних платіжних засобів. Будь-які інші докази, які б вказували на надання відповідачу позивачем коштів у зв`язку з виконанням договору, укладеного на підставі заяви-анкети №00/20, відкриття карткового рахунку № [NUMBER] та видачі картки за № [NUMBER] , у матеріалах справи відсутні. Отже, факт надання коштів відповідачу не підтверджений належними та допустимими доказами. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи відповідно до статті 79 ЦПК України. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, ураховуючи встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. Н підставі викладеного,

Outcome: dismissed