Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що 29.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем був укладений кредитний договір № 1395918608. Позичальник зобов`язалася сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених Кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору та паспорту кредиту позичальнику було надано кредит в сумі 109830,00 грн на строк 60 місяців, під річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячний процент 2,49 % від суми кредиту. 30.08.2022 року права вимоги за кредитним договором були відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року. Позивач вказав, що умови кредитного договору [PERSON] не виконала, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернула, в результаті чого станом на 06.07.2023 року її заборгованість за кредитним договором № 1395918608 від 29.08.2022 року становить 139827,22 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором в розмірі 139827,22 грн. та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача адвокат Савюк К.О. у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнала з тих підстав, що відповідачка кредитних коштів не отримувала. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до частини 2\~статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду справи судом вирішено процесуальні питання: Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2023 року у вказаній справі було відкрито провадження призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до кредитного договору № 1395918608, укладеного 29.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем, паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦРФ» № 5918608, Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФП», [PERSON] отримала кредит в сумі 109830,00 грн на строк 60 місяців, під річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячний процент 2,49 % від суми кредиту. Відповідно до ст. 1049, 1050\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит було отримано відповідачем шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений п. 4 паспорту кредиту. Відповідно до п. 7 Паспорта кредиту, у разі прострочення виконання своїх кредитних зобов`язань позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожен факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав. Згідно виписок по особовому рахунку, розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 06.07.2023 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 139827,22 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 109830,00 грн, заборгованості по річних процентах 9,05 грн, заборгованості по щомісячних процентах 29988,17 грн. На підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року права вимоги за вказаним кредитним договором були відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» . Направлена на адресу відповідача вимога про добровільне погашення заборгованості останньою не виконана, заборгованість позичальником добровільно не погашена. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст.1054, ч.2 ст.1050\~ЦК\~України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, не зважаючи на позицію представника позивача, яка наполягає на тому, що відповідач не укладала даного кредитного договору, однак жодних доказів на підтвердження цього не надала, суд приходить до висновку про те, що позивачем надано достатньо доказів укладення між відповідачем та ТОВ «ФК «ЦФР» кредитного договору № 1395918608, наявності у [PERSON] невиконаних зобов`язань за ним, зважаючи на те, що позивач, внаслідок відступлення права вимоги, отримав право вимоги до відповідача, і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за договорами у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ч.2 ЦПК України.

Outcome: approved