Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

15 листопада 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05 червня 2010 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 04 травня 2020 року було розірвано. Від даного шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2012 року з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, з квітня 2022 року дочка проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні. Натомість, аліменти продовжують стягуватися з нього на користь відповідача. Відповідно до довідки Другого ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області станом на 01 жовтня 2023 року наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 118965 грн 24 коп. Через тяжку хворобу в жовтні 2020 року йому встановлено ІІ-групу інвалідності безстроково та відповідно до висновків МСЕК протипоказана тяжка праця та тривале пересування на ногах. Вказану заборгованість він не має можливості сплатити через відсутність грошових коштів, оскільки на даний час він не працює, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, якої ледве вистачає для забезпечення необхідних умов проживання дочки [PERSON] , яка проживає разом з ним і перебуває на його утриманні, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, йому самому матеріально тяжко утримувати дитину, тому посилаючись на ці обставини, просив припинити стягнення з нього на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2012 року; звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла під час виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2012 року, та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.59), про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши доводи позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 05 червня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року було розірвано (а.с.36-38). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 січня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (копія) (а.с.26). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.02.2012 року (а.с.15-16). На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2012 року, в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , 03.04.2012 року був виданий виконавчий лист справа №0413/886/2012 р., провадження №2/0413/1590/2012 р. (копія) (а.с.17-18). Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 01 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого листа №0413/886, виданого 20 березня 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17 травня 2023 року виконавче провадження [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого листа №0413/886, виданого 20 березня 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , прийнято до виконання Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.20-21). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Станкевичем В.О., вбачається, що у боржника [PERSON] станом на 01 жовтня 2023 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить - 118965 грн 24 коп. (а.с.24-25). Згідно виписок з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в період з часу: з 30.09.2018 року по 04.10.2018 року; 23.08.2019 року по 02.09.2019 року, знаходився на стаціонарному лікуванні та обстеженні в нейрохірургічному відділені з діагнозом: нестабільний остеохондроз крижо-поперекового відділу хребта, кили дисків L4-L5, L5-S1. Нестабільність L5-S1. Радикулярний больовий синдром L5 з обох сторін, більше ліворуч. Нейрогенна переміжна кульгавість. Гонартроз із обох сторін. В період часу з 17.01.2022 року по 21.01.2022 року у зв`язку із загостренням больового синдрому був госпіталізований в хірургічне відділення МЦ «Гармонія», для оперативного лікування, ендопротезування (копії) (а.с.27-30). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (копія) серії 12ААВ №173272 від 13 жовтня 2020 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності безстроково, загального захворювання з ураж. ОРА. При цьому зазначено, що йому працювати електрозварювальником не можна. Протипоказана тяжка фізична праця, тривале пересування на ногах. Доступна легка праця вдома. (а.с.7). З копії трудової книжки серії [NUMBER] виданої 21.11.2004 року вбачається, що [PERSON] з 08.01.2020 року звільнений з посади електро - газозварювальника за власним бажанням з ТОВ «Корпорація Стар», згідно Наказу №62-К від 08.01.2020 року (а.с.39-42). З довідки про доходи №5497467385442411 від 13.09.2023 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Баштанському об`єднаному управлінні ПФН в Миколаївської області і отримує пенсію по інвалідності, в розмірі 2821 грн 08 коп. (а.с.34-34). Згідно довідки за №112/12.01.06, виданої виконкомом Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області від 23.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає за вказаною адресою разом з матір`ю - [PERSON] , інвалідом ІІІ-групи, та дочкою - [PERSON] , ученицею 6 класу Гімназії №57 м. Кривого Рогу, яка знаходиться на його утриманні (а.с.31). З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання за №25 від 15 квітня 2023 року та за №1 від 04 грудня 2023 року, проведених за адресою: [ADDRESS] , де проживає сім`я [PERSON] , вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входять: мати - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Родина проживає у власному будинку, який має три житлові кімнати, ванну кімнату, туалет, є водопостачання, також є літня кухня, яка має дві кімнати. Малолітня [PERSON] має власну кімнату, де є стіл, шафа, ліжко. Забезпечена всім необхідним шкільним приладдям для дистанційного навчання, завжди охайна, доглянута. Родина продуктами харчування забезпечена у повному обсязі. Батько [PERSON] добросовісно виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки [PERSON] (а.с.33, 15). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч.ч.2, 4 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ст.180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, ст.179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц (провадження №61-3738св22). Як вбачається з матеріалів справи, що на час вирішення спору судом малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на його утриманні. Будь-яких належних та достатніх доказів того, що дочка проживає разом із відповідачем [PERSON] матеріали справи не містять. За таких обставин суд, дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки - [PERSON] з 15 листопада 2023 року, тобто з часу звернення позивача до суду з цим позовом. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , суд приходить до наступного висновку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч.3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), враховуючи майнове становище відповідача, та те, що останньою не надано суду доказів її стану здоров`я та наявності на її утримані інших осіб, суд вважає, що відповідач спроможна та зобов`язана сплачувати на користь позивача аліменти на утримання однієї малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 15 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, при вирішенні питання щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами суд враховує наступне. Відповідно до ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Як роз`яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні ч.2 ст.197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та 2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що [PERSON] надав суду докази, що свідчать про те, що починаючи з 13 жовтня 2020 року йому було встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із чим він не мав можливості повноцінно працювати за спеціальністю та отримувати дохід, зокрема й для сплати аліментів, хоча до цього часу мав таку змогу, що свідчить про те, що наданими до суду документами підтверджується наявність правових підстав для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, починаючи з 01 жовтня 2020 року. Таким чином, враховуючи заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід звільнити від сплати заборгованості за аліментами стягнутих з нього на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2012 року, сформованої за період з 01 жовтня 2020 року по 29 січня 2024 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.3, 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; особи з інвалідністю I та II груп. Позивач [PERSON] у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 3220 грн 80 коп.

Outcome: partial