Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На час смерті [PERSON] з ним проживала та була зареєстрована матір позивача (дружина [PERSON] ) [PERSON] . Спадщину після [PERSON] прийняв брат позивача [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав, мати позивача [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь брата позивача [PERSON] [INFO] померла мати позивача, після смерті якої позивач прийняв спадщину за законом. [INFO] помер брат позивача [PERSON] , після смерті якого позивач прийняв спадщину за законом. Інші спадкоємці першої черги за законом відсутні. До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлі [PERSON] та [PERSON] за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 91,4 кв.м, житловою площею 47,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 20 вересня 2023 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 21 вересня 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та призначив підготовче судове засідання. Ухвалою від 20 жовтня 2023 року підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, в позові наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому перший заступник селищного голови Тетяна Сосімович повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради (а.с. 40-41). Від завідувача Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 127/2010 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , № 4/2021 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та №104/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно з п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.8). Згідно з довідкою № 138 від 14.08.2023 року, виданою Горбівським старостинським округом Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] на день смерті проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Позивач [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 12). Таким чином,судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON] та рідним братом [PERSON] . Згідно з\~ч.1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини(ч. 1\~ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 127/2010 вбачається, що спадщину після померлого [INFO] [PERSON] прийняв його син [PERSON] , який звернувся із відповідною заявою до нотаріуса 27.05.2010 року. Дружина спадкодавця - [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадкового майна, на яку мала право за законом на користь сина [PERSON] . [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 3,08 га відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №629766. З матеріалів спадкової справи № 4/2021 вбачається, що спадщину після померлої [INFO] [PERSON] прийняв її син - позивач [PERSON] . [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №625219. З матеріалів спадкової справи № 104/2022 вбачається, що 29 квітня 2022 року позивач - [PERSON] звернувся до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] брата [PERSON] (а.с.81). Позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,7529 га, 0,6320 га та 0,6976 га, які належали померлому [PERSON] (а.с. 83-84). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв його рідний брат [PERSON] . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 588/02-31 від 08.04.2023 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що право власності на вказаний будинок не зареєстровано (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою № 369 від 25.05.2023 року, виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.16). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У технічному паспорті на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, прибудова А1-1, А2-1, веранда а-1, а1-1, ганок а2, сарай Б, Г, г, Е, погріб В, З, гараж Д, Ж, літня кухня Е1 (а.с. 29-31). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Згідно з Витягами з погосподарської книги Горбівської сільської ради на 1991-2010 роки головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , зазначено [PERSON] , інші члени господарства: [PERSON] , [PERSON] (на 1991-1995 роки), суспільна група господарства - колгоспна (а.с. 21-24). Згідно з Витягом з погосподарської книги № 6 Горбівської сільської на 2011-2015 роки головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , зазначено [PERSON] (а.с. 25). Згідно з Витягом з погосподарської книги № 6 Горбівської сільської ради на 2016-2020 роки голова домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] по час смерті [INFO] , член господарства - [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до Витягу з погосподарської книги № 6 Горбівської сільської ради на 2021-2025 роки власники та члени домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с. 27). З вищезазначених витягів з погосподарських книг вбачається, що домогосподарство за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспного двору. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства незалежно від роду занять голови господарства відносилися до господарств колгоспників. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. З витягу погосподарської книги № 3 Горбівської сільської ради на 1991-1995 роки вбачається, що в період з 1991 по 1995 рік список членів господарства складався з [PERSON] (голова господарства), [PERSON] (дружини) та [PERSON] (сина), тобто станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору за адресою: [ADDRESS] , мали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Виходячи з презумпції рівності часток, кожному з них фактично належало право власності на 1/3 частину майна колишнього колгоспного двору. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що житловий будинок як частина майна колгоспного двору належав в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , після смерті [PERSON] спадщину прийняв, але належним чином не оформив його син [PERSON] , на користь якого від своєї частки у спадковому майні відмовилась [PERSON] . Після смерті матері - [PERSON] спадщину прийняв інший син, позивач по справі [PERSON] , який також прийняв спадщину після свого брата [PERSON] , спадкоємцем якого він є за законом, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, що є підставою для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на вказане майно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved