Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 20 квітня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №184. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, адже у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття поваги та любові. Шлюб існує лише формально, подальше збереження сім`ї та шлюбу є неможливим. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2023 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17 січня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій вказав, він не погоджується з тим, що між ними з позивачем втрачено почуття поваги та любові, проте враховуючи, що дружина наполягає на розлученні і не бажає перебувати з ним у шлюбі, проти позову він не заперечує, просив розглянути справу без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи сторін обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 квітня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №184, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 20 квітня 2012 року. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 червня 2012 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 червня 24 лютого 2015 року. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом про розірвання шлюбу, вказала, що спільне життя подружжя не склалось, подальше спільне проживання та збереження шлюбу між ними неможливе та суперечить інтересам сторін. Відповідач подав заяву, у якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1073,60 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved