Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Ліндаєва О.С.) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 08.05.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончарем Г.В., за реєстровим №1411. У відповідності із п.1 даного Договору, позивач надав відповідачу, а відповідач отримав у позивача у борг на умовах позики суму грошових коштів у розмірі 40 000 доларів США 00 центів, що станом на дату укладення Договору позики було еквівалентом 1 462 744 гривень за курсом НБУ на день укладення цього договору, 1 долар США дорівнював 36 грн.56 коп. Відповідач відповідно до умов Договору взяв на себе зобов`язання повернути борг у строк до 08 серпня 2023 року. Зобов`язання за Договором позики були виконані Позивачем належним чином, так, у день укладення Договору, тобто 08 травня 2023 року, Позивачем було передано Відповідачу суму позики готівкою в розмірі 40 000 доларів США, у валюті позики - в доларах США, а відповідачем ця сума була отримана нарочно готівкою, що підтверджується проставленням Відповідачем особистого підпису на тексті Договору позики. У вищевказаний строк, тобто до 08 серпня 2023 року, відповідач, в порушення своїх договірних зобов`язань, позику не повернув. Попри неодноразові звернення до відповідача усно щодо повернення боргу, відповідач надавав відповідь, що обов`язково поверне борг, але пізніше, так як у нього зараз скрутне матеріальне становище, усі вимоги позивача на адресу відповідача залишалися без відповіді. На даний час відповідач змінив номер телефону, не реагує на будь-які повідомлення та звернення позивача із приводу сплати суми боргу, тому Позивач розуміє, що відповідач явно не має бажання виконувати своє зобов`язання добровільно, тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Одночасно із позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову в якій просив накласти арешт на все належне [PERSON] станом на день розгляду даної заяви рухоме та нерухоме майно, у межах суми позовних вимог, із забороною всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраціїні дії, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного майна, в тому числі в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 31 жовтня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 22.12.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу по суті. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Одне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» свідчить про те, що відповідач отримав судовий виклик, інше повернулося з відміткою - повернення за закінченням терміну зберігання. Відповідачем в установлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 травня 2023 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений Договір позики, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаром Г.В., за реєстровим №1411. У відповідноств із п.1 Договору позики, Позивач надав Відповідачу, а Відповідач отримав у Позивача у борг на умовах позики суму грошових коштів у розмірі 40 000 (сорок тисяч) доларів США 00 центів, що станом на дату укладення Договору позики було еквівалентом 1 462 744 (один мільйон чотириста шістдесят дві тисячі сімсот сорок чотири) гривень 00 копійок за курсом НБУ на день укладення цього договору, 1 долар США дорівнював 36 гривень 56 копійок. Згідно з п. 2 Договору позики, Відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути суму грошових коштів, отриманих у позику, у строк до восьмого серпня 2023 року. Як визначено у п.10 даного Договору позики, грошові кошти, зазначені у п.1 цього Договору, передаються позичальнику до підписання цього договору. Як визначено у п.4 Договору позики, виконання позичальником свого зобов`язання за цим договором має бути здійснено у місті Києві готівкою. Як визначено у п.5 Договору позики, після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинен передати свій примірник договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобов`язання. Як визначено у п.6 Договору позики, сторони домовились, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші позикодавцю, останній має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України, та звернення стягнення здійснюється як за рішенням суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зобов`язання за Договором позики були виконані Позивачем належним чином, так, у день укладення Договору, тобто 08 травня 2023 року, Позивачем було передано Відповідачу суму позики готівкою в розмірі 40 000 доларів США, у валюті позики - в доларах США, а Відповідачем ця сума була отримана норучно готівкою, що підтверджується проставленням Відповідачем особистого підпису на тексті Договору позики. У вищевкащаний строк, тобто до 08 серпня 2023 року, Відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань, позику не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованa на встановлення, зміну або припинeння цивільних прав тa oбов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавць - це юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч.1 ст. 530ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором., в даному випадку до 08 серпня 2023 року. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, Позивач звертається із цим позовом до Відповідача із вимогою про зобов' язания виконати умови Договору позики та повернути суму позики в розмрі 40 000 доларів США (валюта зобов`язання згідно умов Договору позики). Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку встановлених законом. Отже, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`яванні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Як вбачається заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення правочинів, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України, а також частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Аналогічні висновки Верховного Суду про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті місляться для прикладу у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у оправі № 723/304/16-ц. При цьому, особливості звернення святнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчистенні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону Украни від 02 червня 2016 року № 1404-VIIІ «Про виконавче провадження». Відповідно до частини третьої вказаної статті, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника кошів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подалыного перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. В подальшому орган ДВС або приватний виконавець перераховуоть коши в іноземній валюті на відповідний валютний рахунок стягувача. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника. Порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті регламентусться положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим Постановою Правління Національного банку України N:21 6 віл 28.07.2008. Відповідно до пункту 47 Розділу V Положення (Порядок виконання надавачем платіжних послуг дебетового переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів без згоди платника), банк платника, який обслуговує кліента-боржника або в якому відкрито кореспондентський рахунок банку-боржника, перераховує куплену за національну валюту на валютному ринку України іноземну валюту або таку, що конвертована в іншу іноземну валюту, на рахунок органу державної виконавчої служби/приватного виконавця/контролюючого органу не пізніше ніж через два робочих дні після її зарахування на кореспондентський рахунок цього банку. Банк перераховує кошти в іноземній валюті на рахунок органу державної виконавчої служби/приватного виконавця/контролюючого органу не пізніше ніж через два робочих дні з дати списання іноземної валюти з рахунку/кореспондентського рахунку продавця валюти, якщо іноземна валюта купується в клієнтів, які мають рахунки в банку, який обслуговує клієнта-боржника або в якому відкрито кореспондентський рахунок банку-боржника. В свою чергу, приватний виконавець або орган державної виконавчої служби перераховує стягнуту в іноземній валюті суму стягувачу на його рахунок в іноземній валюті, відкритий в українському банку або у банку іншої країни. При цьому, 24.02.2022 Національним банком України було прийнято Постанову №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану». Зазначена постанова обмежує продаж банківськими установами іноземної валюти фізичним особам. Пункт 14 зазначеної Постанови забороняє уповноваженим установам здійснювати транскордонний переказ валютних цінностей з України/переказ коштів на кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях/іноземній валюті, відкриті в банках-резидентах, уключаючи перекази, що здійснюються за дорученням клієнтів. Жодних виключень для виконання судових рішень Постанова НБУ також не передбачає. Таким чином під час виконання судового рішення можливо стягнути кошти у іноземній валюті з боржника, але неможливо перерахувати стягувачу у зв`язку із зазначеними обмеженнями НБУ. На даний час із-за вказаних вище обмежень, виконання рішення суду про стягнення суми боргу, із фіксацією суми боргу в іноземній валюті, на час дії військового стану (за умови дії Постанови НБУ №18), є не можливим. Тому єдиним шляхом вирішення даної проблеми є визначення у рішенні суду також і еквіваленту суми боргу, вираженого у валюті, у гривні за курсом гривні до долару США станом на дату подачі до суду позовної заяви. Це позволить при виконанні судового рішення приватному або державному виконавцеві дотриматися вимог Постанови НБУ №18 від час стягнення сум коштів та зарахування сум коштів, так як у резолютивній частині судового рішення буде прописано суму як в іноземній валюті (долар США), так і у гривні. Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача із відповідача підлягає стягненню сума боргу за Договором позики у розмрі 40 000 доларів США, що у національній валюті України за офіційним курсом гривні до долару США, визначеним НБУ станоивть 1 462 744 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 13 420 грн.

Outcome: approved