Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

20 червня 2023 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача, у якому зазначила, що з січня 2015 року споживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від цих стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини відомості про батька було записано за її заявою, з її слів, однак його біологічним батьком є відповідач. З червня 2017 року вони припинили сімейні стосунки, проживають окремо, відповідач будь - якої допомоги на утримання сина не надає, дитину вона утримує сама. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд, визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та доповнила їх, а саме просила суд внести зміни до актового запису про народження сина [PERSON] , записавши у розділі відомості про батька дитини [PERSON] , проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала. Суду пояснила, що у 2015 року познайомилась з відповідачем у соціальних мережах, вони почали зустрічатися та почали проживати разом з ним у квартирі, де також мешкали його батько і брат. Вона завагітніла від нього,та коли народився їх син [PERSON] , вони переїхали до гуртожитку, а потім винаймали квартиру. Проживали з відповідачем як сім`я, мали спільний бюджет, купували необхідні речі, продукти, він сплачував за квартиру, а вона за комунальні послуги. Він забирав її з дитиною з пологового будинку, піклувався про сина, визнавав його, купував необхідне. Однак коли поїхав на заробітки до м.Києва, покинув її, відтоді з сином спілкується рідко, лише кілька разів приїздив побачитися, пересилав кошти на день народження дитини та рідко за потреби. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України, за згоди позивачки, ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечувала. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що [INFO] позивачка народила [PERSON] , про що Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 14 січня 2017 року було складено актовий запис № 8 (а.с.5). В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений [PERSON] ( а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої\~статті 135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] , було внесено на підставі ч.1\~ст.135 СК України \~(за вказівкою матері). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою\~статті 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до\~статті 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Положеннями статей\~125,\~126,\~135 СК України\~врегульовано питання про визначення походження дитини якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до частини другої\~статті 125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Частиною першою\~статті 126 СК України\~передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з частиною першою\~статті 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Сімейний кодекс України\~не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої\~статті 128 СК України\~можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Вказане вище відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18. На обґрунтування позовних вимог під час судового розгляду позивачка послалася на показання свідків, та фотокартки. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір`ю позивачки. З 2015 року її донька почала зустрічатися з відповідачем, коли [PERSON] завагітніла то перейшла жити у квартиру відповідача в м.Южноукраїнськ, де той проживав разом з батьком і братом. Після народження внука [PERSON] , позивачка та відповідач проживали разом спочатку у гуртожитку, а потім винаймали квартиру. Проживали вони як сім`я, відповідач забирав дитину з пологового будинку, визнавав його, готував їжу, працював на тимчасових підробітках. Однак після того як поїхав на заробітки до Києва, припинив зв`язки з донькою, коштів на дитину не дає, та рідко спілкується. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивачки. Позивачка познайомилась з [PERSON] в інтернеті, після чого вони почали зустрічатися. До народження дитини проживали разом в квартирі родини [PERSON] , а після народження сина жили у гуртожитку та винаймали житло. Відповідач визнавав сина, який дуже схожий на нього, і піклувався про нього, називав «татковим синочком». Однак коли поїхав до м. Києва покинув позивачку, припинив їй допомагати, знайшов іншу жінку. Вважала що батьком дитини є саме відповідач, оскільки інших стосунків у позивачки не було. На фотокартках наданих позивачкою зображений чоловік, який за посиланням позивачки є [PERSON] та маленький хлопчик, який за поясненнями позивачки є їх сином [PERSON] . Вказані особи зображені разом в приміщенні та на прогулянці ( а.с.7). Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року у вказаній справі було призначено молекулярно генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: чи є [PERSON] , біологічним батьком дитини [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] ? ( а.с.84-85). Згідно повідомлення судового експерта від 12 січня 2024 року, проведення експертизи є неможливим, оскільки [PERSON] до Миколаївського НДЕКЦ МВС не з`явився, через що відбір порівняльних зразків не проводився ( а.с.96-97). У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 523/4928/17(провадження № 61-2989св22). У постанові Верховного Суду від 10 травня 2022 року в справі № 473/1343/18 (провадження № 61-827св22) зазначено, що\~стаття 109 ЦПК України\~встановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо. Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач до експертної установи для забору порівняльних зразків для проведення судово молекулярно - генетичної експертизи не з`явився, що унеможливило її проведення. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved