Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

07 листопада 2023 року представник Виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування звернувся до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначає, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини [PERSON] внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, вчиняє стосовно неї фізичне насилля, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, проявляє повну байдужість, повністю нехтуючи батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим представник Виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки, передати малолітню дитину [PERSON] виконавчому комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування, для вирішення питання щодо її влаштування та стягнути на її утримання аліменти. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 10 листопада 2023 відкрито загальне провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.43). Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила (а.с. 71-75). Заслухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Відомості про батька дитини [PERSON] внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (6-8). Відповідачка характеризується з негативного боку, веде аморальний спосіб життя, постійно вчиняє сварки з сусідами та веде себе агресивно, не дбає про свою малолітню доньку, вчиняє по відношенню до неї фізичне насилля, що підтверджується характеристикою, виданою інспектором по роботі з органами самоорганізації населення організаційного відділу Миргородської міської ради від 18.09.2023 (а.с.13). Відповідно до інформації КНП "Миргородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 20.09.2023 року, де на обліку в амбулаторії загальної практики перебуває [PERSON] , на прийоми з дитиною мати з`являлась не регулярно, неодноразово відвідувалась лікарем вдома, але двері не відчиняли. За останніми викликами з дитиною приходила бабуся та займалася лікуванням дитини (а.с.14). [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в тому числі і відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 19-27). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що знають відповідачку тривалий час та підтвердили, що [PERSON] не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості до неї, не цікавиться станом здоров`я, проявляє повну байдужість, веде аморальний спосіб життя. У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миргородської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 01 листопада 2023 року зазначено, що виконавчий комітет Миргородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо її малолітньої дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 39). За змістом ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності зі ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати , батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року). У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Участі у вихованні, лікуванні не приймає, не турбується про здоров`я дитини, не виявляє у відношенні до неї батьківської турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками в розумінні законодавчих положень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідачки [PERSON] на користь держави 2147 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: approved