Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

01.12.2023 року судом зареєстровано позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, яку мотивовано тим, що 30.08.2023 року о 15.04 год. на перехресті вулиць Замостянська та Ак. Янгеля в м. Вінниці водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», держномер [NUMBER] , не була уважна, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного бокового інтервалу під час розвороту та зіткнулась з належним позивачу автомобілем марки «Mercedes-Benz» Е200 CD держномер [NUMBER] , який рухався в протилежному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 року № 127/27314/23 [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., стягнуто на користь держави 536, 80 грн. судового збору. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу № АТ-0003688876 в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно угоди про розмір страхового відшкодування від 05.09.2023 року, укладеної між [PERSON] та ТДВ СК «Альфа-Гарант», сума матеріального збитку за страховим випадком складає 10\~600 грн., з якого сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, розмір якої за полісом № АТ-0003688876 складає 2\~600 грн. Банківським переказом 06.10.2023 року від ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивач отримала кошти в сумі 8\~000, 00 грн. Зазначаючи правовою підставою ст. 9 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 12, 22, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22 ЦК України, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь 2\~600 грн. франшизу, яка не була сплачена страховою компанією за полісом, а також судовий збір 1\~073 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в позові зазначила про розгляд справи без її участі за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті позов визнала. Просила врахувати, що підстав для звернення до суду з позовом не було, оскільки вона неодноразово пропонувала [PERSON] вирішити спір мирним шляхом. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.08.2023 року о 15.04 год. на перехресті вулиць Замостянська та Ак. Янгеля в м. Вінниці водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant», держномер [NUMBER] , не була уважна, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного бокового інтервалу під час розвороту та зіткнулась з належним позивачу автомобілем марки «Mercedes-Benz» Е200 CD держномер [NUMBER] , який рухався в протилежному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 8-10). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 року № 127/27314/23 [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., стягнуто на користь держави 536,80 грн. судового збору (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу № АТ-0003688876 в ТДВ СК «Альфа-Гарант». 30.08.2023 року [PERSON] звернулась в СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування (а.с. 12-14). Згідно угоди про розмір страхового відшкодування від 05.09.2023 року, укладеної між [PERSON] та ТДВ СК «Альфа-Гарант», сума матеріального збитку за страховим випадком складає 10\~600 грн., з якого сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, розмір якої за полісом № АТ-0003688876 складає 2\~600 грн. (а.с. 15). Позивач визнала, що 06.10.2023 року сума страхового відшкодування була сплачена ТДВ СК «Альфа-Гарант». Однак, оскільки суму франшизи відповідач не відшкодувала, це стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з приводу завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Тому, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи\~при відшкодуванні\~шкоди,\~заподіяної майну\~потерпілих,\~встановлюється при\~укладанні договору\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності і\~не може\~перевищувати 2\~відсотки від\~страхової суми,\~в межах\~якого відшкодовується\~збиток,\~заподіяний майну\~потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ЗУ «Про страхування», франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму франшизи в розмірі 2600 грн. Щодо розподілу судових витрат у даній справі суд зазначає наступне. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір за ставками 2023 року в сумі 1\~073, 60 грн. згідно квитанції від 24.11.2023 року. Згідно ч.1,\~ч.\~2\~п.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Враховуючи те, що позивач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 536,80 грн., сплаченого при поданні позову, а іншу частину судового збору в сумі 536,80 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved