Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача [PERSON] в особі представника - адвоката Попова А.О. звернулася до суду із заявою, в якій просить установити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який безвісно відсутній з 1997 року. В обґрунтування вимог посилалася, що вона є колишньою дружиною [PERSON] , на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2024 [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 1997 року. Зазначила, що з початком війни її обидва сини - [PERSON] та [PERSON] пішли служити в ЗСУ, її син [PERSON] [INFO] помер від вибухово-осколкової травми. Вона, відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 має право на отримання одноразової допомоги в розмірі 15 000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, визначених вимогами ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Посилалася, що вона з метою отримання компенсації змушена звернутися до суду з даною заявою, тобто в неї наявна цивільно-правова заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку вона просить оголосити померлою. Водночас, посилаючись на вимоги п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, просить задовольнити вимоги заяви та встановити факт смерті [PERSON] . Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 18 грудня 2024 року заяву [PERSON] залишив без руху, установив строк для усунення недоліків заяви - п`ять днів з дня вручення копії ухвали. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 25 грудня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами окремого провадження, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Аргументи учасників справи Заінтересована особа процесуальним правом на подання пояснень не скористалася. Участь у справі сторін та інших учасників справи Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Попов А.О. в судове засідання не з`явилися, на електронну поштову адресу від представника заявниці надійшла заява, в якій представник заявниці просить суд проводити розгляд заяви за відсутності заявниці та її представника. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, клопотань про відкладення розгляду справи від представника заінтересованої особи до суду не надходило. Беручи до уваги обставини того, що заявник та заінтересована особа належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, від заявника в особі його представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. У зв`язку з тим, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим 11 квітня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] », про що 11.04.2017 складено відповідний актовий запис №31 (а.с. 11). Відповідно до копії рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22.11.2022, ухваленого у цивільній справі №554/10453/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, зареєстрований 25 липня 1992 року Дзержинським відділом РАЦС м.Харків, актовий запис №713, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] » (а.с. 12-15). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 травня 1993 року Палацом новонароджених м. Харкова (а.с. 20). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 травня 1993 року Палацом новонароджених м. Харкова (а.с. 25). Як убачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 липня 2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Згідно з довідкою про причину смерті від 11.07.2023, [INFO] від вибухово-осколкової травми помер [PERSON] , 1993 року народження (а.с. 29). Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12023221170003098 від 31.08.2023, за заявою Попова Артема Олеговича до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення - правова кваліфікація ч. 1 ст. 115 КК України за обставин: 30.08.2023 до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява Попова Артема Олеговича про безвісті зникнення [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації зниклого - [ADDRESS] (а.с. 32). З копії рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року, ухваленого по цивільній справі №638/8046/23 за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Харківське районне управління поліції №2 ГУНП в Харківській області про визнання фізичної особи відсутньою, убачається, що заяву [PERSON] - задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Назрань, останнє відоме зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] , безвісно відсутнім з 1997 року (а.с. 16-19). Відповідно до листа за підписом начальника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наталії Сіренко, на звернення [PERSON] від 22.10.2024 щодо видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , роз`яснено таке. Згідно з п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18.10.2000 за №52/5 підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №109/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суд про встановлення факту смерті в певний час; д) повідомлення держсанового архіву або органів СБУ у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Зазначено, що рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою не є підставою для державної реєстрації смерті відповідно до чинного законодавства України (а.с. 24). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. За правилами ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За змістом п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Правилами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт, як це закріплено положеннями ч.1, 2 ст. 318 ЦПК України. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року, прийнятій у справі №591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Зі змісту заяви [PERSON] убачається, що заявниця фактично просить суд установити факт смерті її колишнього чоловіка [PERSON] , який безвісно відсутній з 1997 року. Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця [PERSON] посилається на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, яким врегульовано питання щодо встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Натомість на підтвердження вимог пред`явленої заяви заявниця надала суду лише копію рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, ухваленого 27 березня 2024 року по цивільній справі №638/8046/23 за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Харківське районне управління поліції №2 ГУНП в Харківській області про визнання фізичної особи відсутньою, яким заяву [PERSON] - задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Назрань, останнє відоме зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] , безвісно відсутнім з 1997 року, та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12023221170003098 від 31.08.2023, відповідно до якого на підставі заяви Попова Артема Олеговича до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення - правова кваліфікація ч. 1 ст. 115 КК України за обставин: 30.08.2023 до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява Попова Артема Олеговича про безвісті зникнення [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації зниклого - [ADDRESS] . Надані [PERSON] докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , [INFO] , а лише дають підстави для припущення смерті останнього. Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного суду у постанові від 28 лютого 2024 року, прийнятій у справі №506/358/22. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. З огляду на викладене вище, підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка [PERSON] відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed