Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем є батьками народженої дочки [PERSON] , [INFO] . 19 листопада 2020 року Богородчанським районним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. З часу винесення судового наказу відповідач недобросовісно виконував обов`язок по сплаті аліментів і періодично сплачував по 1000 гривень. Дана сума є мізерною і недостатньою для задоволення хоча б мінімальних потреб дитини. На даний час значно змінився рівень споживчих цін у державі, дитина потребує більшого рівня матеріального забезпечення, розмір аліментів, який визначений для відповідача, не може забезпечити її потреби. Відповідач є молодим працездатним чоловіком, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі. Зазначила, що незважаючи на те, що вона самостійно доглядає за їхньою малолітньою дитиною, при цьому працює, але розмір її доходів не може забезпечити дитині необхідний рівень забезпечення її потреб. Оскільки, з часу призначення аліментів змінився прожитковий мінімум для дітей, відповідач постійного заробітку немає, його доходи можуть містити мінливий характер, тому визначений рішенням суду розмір аліментів та спосіб їх розрахунку не забезпечує дитині належного рівня життя та навчання, відтак просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліменти в розмірі по 5000 грн. щомісяця. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві клопотала проводити розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов підтримала з викладених підстав та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, відзиву на позов, а також жодних клопотань до суду не подав. У зв`язку з цим суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою і проживає з матір`ю. 19 листопада 2020 року Богородчанським районним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. За ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України та вказані роз`яснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, а також спосіб їх стягнення не вважається незмінним. З огляду на наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як вбачається з матеріалів справи, спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом у 2020 році, а саме стягнення аліментів у частці від заробітку не забезпечує належного виконання батьком обов`язку по утриманні дитини. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробтку, його дохід може бути мінливим, інформації про рівень своїх доходів відповідач до ДВС не подає, то з урахуванням наведеного, суд вважає, що розмір аліментів, встановлений судовим наказом Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2020 року слід змінити та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3200 грн., що еквівалентно прожитковому мінімуму. Стягнення аліментів у новому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, ст. 180, 181, 183, 192 СК України,

Outcome: partial