Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

10.02.2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Романенко Н. А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ майна в натурі, у якому просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на домоволодіння (житлового будинку) [ADDRESS] , а саме: житловий будинок з прибудовами літ. «А-2», цегла, житловою площею 113, 6 кв.м., загальною площею 206,0 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «Б-1», цегла, житловою площею 46,9 кв.м., загальною площею 69, 9 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «В-1», дерево обкладене цеглою, житловою площею 27,6 кв.м. загальною площею 41,1 кв.м. та надвірні будівлі: споруди № 1, 2, 7-13, погреби літ. «Д», «Х», «Щ», гаражі літ. «Е», «П», вбиральні літ. «З», «Ц», «Ч», сараї літ. «К», «М», «Ф», літній душ літ. «Ш», шляхом його поділу в натурі та виділити у власність [PERSON] належні їй 160/1000 часток домоволодіння (житлового будинку) [ADDRESS] у натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, приміщення будинку літ. «В-1» з прибудовою «в» - 2.50: кв. 9, загальною площею будинку - 41, 1 кв.м., жигловою площею - 27, 6 кв.м., допоміжна - 13, 5 кв.м., що складається з: приміщення 1 площею 9,2 кв.м., приміщення 2 площею 12,0 кв.м., приміщення 3 площею 15,6 кв.м., приміщення 4 площею 4,3 кв.м., та прилеглий сарай (літера «М» 2.28) та стягнути судові витрати. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.08.2018 року [PERSON] (далі - позивач) на підставі договору купівлі - продажу від 02.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є., реєстровий за № 2395, було придбано 160/1000 часток житлових будинків [ADDRESS] , а саме: житловий будинок з прибудовою літ. «А-2», житловою площею 113, 5 кв.м., житловий будинок з прибудовою літ. «Б-1», житловою площею 46,9 кв.м., житловий будинок з прибудовою літ. «В-1», житловою площею 29,4 кв.м. з надвірними будівлями: споруди № 1-5, сараї літ. «Г», «К», «М», «П», «Ф», льохи літ. «Д», «Х», гараж літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», «3», «И», альтанка літ. «С», душ літ «Ш». Фактично позивач користується: житловим будинком - літ. «В-1»: кв. 9: 1 - кухня, 2 - житлова, 3 - житлова, 4 - санвузол, загальною площею - 41, 1 кв.м., житловою площею -27, 6 кв. м., допоміжна - 13, 5 кв.м., до вказаного будинку прибудований сарай літ. «М». Власниками інших часток зазначених житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться в спільному дворі за вказаною вище адресою, є відповідачі, а саме: - [PERSON] належить 105/500 часток спірних житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, фактично користується житловим будинком літ. А-2 з прибудовами, житловою площею 113, 6 кв.м., загальною площею 206, 0 кв.м., погребом літ. «Щ», гаражем літ. «Е», сараєм літ. «К», «Ф», погребом літ. «Х», вбиральнею «З»; - [PERSON] належить 63/1000 часток спірних житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, фактично користується житловим будинком літ. А-2 з прибудовами, житловою площею 113, 6 кв.м., загальною площею 206, 0 кв.м., погребом літ. «Щ»; - [PERSON] належить 105/500 часток спірних житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, фактично користується: житловим будинком літ. А-2 з прибудовами, житлово площею 113, 6 кв.м., загальною площею 206, 0 кв.м., погребом літ. «Ш», гаражем літ. «П.», вбиральнею літ. «Ч», літній душем літ. «Ш»; - [PERSON] належить 189/1000 часток спірних житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, фактично користується житловим будинком літ. «Б-1» з прибудовами, житловою площею 46,9 кв.м., загальною площею 69,9 кв.м., сараєм літ. «М», вбиральнею літ. «Ц»; - [PERSON] належить 84/500 часток спірних житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, фактично користується житловим будинком літ. А-2 з прибудовами, цегла, житловою площею 113, 6 кв.м., загальною площею 206, 0 кв.м., погребом літ. «Щ», гаражем літ. «П», сараєм літ. «М», вбиральнею літ. «Ч», літнім душем літ. «Ш». Вказане нерухоме майно розташовано на земельній ділянці площею 1097 кв.м., земельна ділянка знаходиться в користуванні співвласників домоволодіння, право на приватизацію земельної ділянки співвласниками не реалізовувалось, порядок користування не узгоджувався. Після придбання [PERSON] частки у спільному домоволодінні відповідачі систематично порушують її права як співвласника, оскільки користуються земельною ділянкою та розташованими на ній спільними сараями, гаражами та іншими спорудами на власний розсуд без будь-яких угод та не надають доступ до споруд позивачу. На сьогоднішній день у фактичному користуванні позивача перебуває лише житловий будинок - літ. «В-1», а інше спільне майно знаходиться у фактичному користуванні відповідачів, які вважають таке майно лише своєю власністю та відмовляються вирішувати питання щодо добровільного надання доступу до такого майна та поділу його в натурі в добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.06.2021 витребувано у КП «Харківське міське БТІ» копію інвентаризаційної справи житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу за клопотанням представника позивача. 28.02.2023 на виконання ухвали надійшов висновок експерта № 19734 від 22.02.2023 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. 24.03.2023 від представника позивача - адвоката Романенко Н. А. надійшла заява, в якій вона просила прийняти рішення з урахуванням 2 варіанту поділу майна відповідно до висновку експерта № 19734. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.03.2023 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. 06.06.2023 від представника позивача адвоката Романенко Н. А. надійшла заява про зміну предмету позову з урахуванням проведеної експертизи, згідно якої просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на домоволодіння (житлового будинку) [ADDRESS] , а саме: житловий будинок з прибудовами літ. «А-2», цегла, житловою площею 113, 6 кв.м., загальною площею 206,0 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «Б-1», цегла, житловою площею 46,9 кв.м., загальною площею 69, 9 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «В-1», дерево обкладене цеглою, житловою площею 27,6 кв.м. загальною площею 41,1 кв.м. та надвірні будівлі: споруди № 1, 2, 7-13, погреби літ. «Д», «Х», «Щ», гаражі літ. «Е», «П», вбиральні літ. «З», «Ц», «Ч», сараї літ. «К», «М», «Ф», літній душ літ. «Ш», шляхом його поділу в натурі; виділити у власність [PERSON] належні їй 160/1000 часток домоволодіння (житлового будинку) [ADDRESS] у натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, житловий будинок літера «В-1» з прибудовою «в» та сарай літера «М»; виділити в особисте користування [PERSON] земельну ділянку площею 107,0 кв.м., на якій розташовані 160/1000 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, у межах, визначених варіантом II до варіанту II виділу житлового будинку та надвірних будівель Висновку судового експерта № 19734 від 22.02.2023 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.06.2023 за клопотанням представника позивача - адвоката Романенко Н. А. замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи просили проводити за їх відсутності. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про слухання справи, до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі. 12.09.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого проти поділу нерухомого майна за варіантом експертизи № 2 заперечувала за причини відходження сараю літ. «М» до частки позивача, оскільки зазначений сарай будувався попередньою власницею [PERSON] та [PERSON] та при купівлі-продажу нею частки нерухомості був переданий їй [PERSON] у користування, такий порядок користування не оспорювався жодним співвласником, не заперечувала проти задоволення позову та виділення у натурі [PERSON] частки нерухомого майна за варіантом експертизи № 3. 18.09.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого проти розподілу нерухомого майна за варіантом експертизи № 2 заперечувала, оскільки зазначений сарай будувався нею та [PERSON] (попередньою власницею частки [PERSON] , договір купівліпродажу від 24.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В. В., реєстровий № 3094) та знаходиться у її фактичному користуванні, такий порядок користування не оспорювався жодним співвласником, не заперечувала проти задоволення позову та виділення у натурі [PERSON] частки нерухомого майна за варіантом експертизи № 3. 18.09.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, за яким проти розподілу нерухомого майна за варіантом експертизи № 2 заперечував, оскільки прибудова «В» побудована без узгодження із сусідами впритул до його огорожі із воротами № 10, у його користуванні знаходиться земельна ділянка між сараєм «М» та зовнішньою огорожею, яка ставилася за його особисті кошти, такий порядок користування не оспорювався жодним співвласником, не заперечував проти задоволення позову та виділення в натурі [PERSON] частки нерухомого майна за варіантом експертизи № 3. Відповідно до 2 ст.\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору купівлі - продажу від 02.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л. Є., реєстровий № 2395, [PERSON] було придбано у [PERSON] 160/1000 часток житлових будинків [ADDRESS] , а саме: житловий будинок з прибудовою літ. «А-2», житловою площею 113, 5 кв.м., житловий будинок з прибудовою літ. «Б-1», житловою площею 46,9 кв.м., житловий будинок з прибудовою літ. «В-1», житловою площе 29,4 кв.м. з надвірними будівлями: споруди № 1-5, сараї літ. «Г», «К», «М», «П», «Ф», льохи літ. «Д», «Х», гараж літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», «З», «И», альтанка літ. «С», душ літ «Ш». Фактично позивач користується: житловим будинком - літ. «В-1»: кв. 9: 1 - кухня, 2 - житлова, 3 - житлова, 4 - санвузол, загальною площею - 41, 1 кв.м., житловою площею -27, 6 кв. м., допоміжна - 13, 5 кв.м, до вказаного будинку прибудований сарай літ. «М». Згідно з Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2021 співвласниками домоволодіння (житлового будинку) [ADDRESS] , а саме: житловий будинок з прибудовами літ. «А-2», цегла, житловою площею 113, 6 кв.м., загальною площею 206,0 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «Б-1», цегла, житловою площею 46,9 кв.м., загальною площею 69, 9 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «В-1», дерево обкладене цеглою, житловою площею 27,6 кв.м. загальною площею 41,1 кв.м. та надвірні будівлі: споруди № 1, 2, 7-13, погреби літ. «Д», «Х», «Щ», гаражі літ. «Е», «П», вбиральні літ. «З», «Ц», «Ч», сараї літ. «К», «М», «Ф», літній душ літ. «Ш», є [PERSON] (колишній власник [PERSON] ) у 160/1000 частині, [PERSON] - 105/500 часток; [PERSON] - 63/1000 часток; [PERSON] - 105/500 часток; [PERSON] - 189/1000 часток; [PERSON] (колишній власник [PERSON] ) - 84/500 часток. З відповіді на адвокатський запит КП «Харківське міське БТІ» Харківської міської ради від 10.12.2020 вбачається, що матеріали інвентаризаційної справи на житлові будинки із надвірними будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] , не містять документів, оформлених співвласниками вказаного об`єкту нерухомості, про домовленості щодо виділу в натурі частки з вказаного нерухомого майна, а також в матеріалах інвентаризаційної справи відсутня інформація про прийняття в експлуатацію дерев`яного сараю літ. «М», розташованого за адресою: [ADDRESS] . Добровільно між [PERSON] та відповідачами не досягнуто згоди щодо надання доступу до майна та поділу його в натурі. Згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України № 19734 від 22.02.2023 з технічної точки зору запропоновано два варіанти виділу 160/1000 часток домоволодіння [ADDRESS] : за варіантом І пропонується виділити житловий будинок літ. «В-1» вартістю 60900,00 грн., прибудову літ. «в» вартістю 51201,00 грн, льох літ. «Д» вартістю 1904,00 грн., разом 114005,00 грн.; за варіантом ІІ пропонується виділити житловий будинок літ. «В-1» вартістю 60900,00 грн., прибудову літ. «в» вартістю 51201,00 грн, сарай літ. «М» при умові, що він побудований попередніми власниками 160/1000 частки та не відноситься до самовільного будівництва вартістю 30457,00 грн., льох літ. «Д» вартістю 1904,00 грн., разом 144462,00 грн. З технічної точки зору пропонується на розгляд суду три варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , а саме: -за варіантом І до варіанту І виділу житлового будинку та надвірних будівель пропонується власнику 160/1000 частки будівель та споруд ( [PERSON] ) виділити в особисте користування земельну ділянку площею 63.0 кв.м. В загальне користування [PERSON] (160/1000 ч.), [PERSON] (105/500ч.), [PERSON] (63/1000 ч.), [PERSON] (105/500 ч.), [PERSON] (189/1000 ч.), [PERSON] (84/500 ч.) виділити земельну ділянку площею 201,0кв.м. В загальне користування [PERSON] (105/500ч.), [PERSON] (63/1000 ч.), [PERSON] (105/500 ч.), [PERSON] (189/1000 ч.), [PERSON] (84/500ч.) виділити земельну ділянку площею 833.0кв.м., схема порядку користування земельною ділянкою зазначена у додатку № 1; -за варіантом ІІ до варіанту ІІ виділу житлового будинку та надвірних будівель пропонується власнику 160/1000 частки будівель та споруд ( [PERSON] ) виділити в особисте користування земельну ділянку площею 107,0\~кв.м. Виділити земельну ділянку площею 157,0 кв.м в загальне користування співвласників: [PERSON] (160/1000 ч.), [PERSON] ( 105/500 ч.), [PERSON] (63/1000 ч.), [PERSON] (105/500 ч.), [PERSON] (189/1000 ч.), [PERSON] (84/500 ч.) Виділити земельну ділянку площею 833,0 кв.м в загальне користування співвласників: [PERSON] (105/500ч.), [PERSON] (63/1000 ч.), [PERSON] (105/500 ч.), [PERSON] (189/1000 ч.), [PERSON] (84/500ч.); схема порядку користування земельною ділянкою зазначена у додатку № 1; -за варіантом ІІІ до варіанту І виділу житлового будинку та надвірних будівель пропонується власнику 160/1000 частки будівель та споруд ( [PERSON] ) виділити в особисте користування земельну ділянку, площею 63.0 кв.м.; виділити земельну ділянку площею 175,0 кв.м в загальне користування співвласників: [PERSON] (160/1000 ч.), [PERSON] ( 105/500 ч.), [PERSON] (63/1000 ч.), [PERSON] (105/500 ч.), [PERSON] (189/1000 ч.), [PERSON] (84/500 ч.); виділити земельну ділянку площею 859,0 кв.м у загальне користування співвласників: [PERSON] (105/500ч.), [PERSON] (63/1000 ч.), [PERSON] (105/500 ч.), [PERSON] (189/1000 ч.), [PERSON] (84/500ч.); схема порядку користування земельною ділянкою зазначена у додатку № 1. Для здійснення запропонованих варіантів порядку користування земельною ділянкою необхідно огорожу з металевої сітки, що розташована поряд з прибудовою літ. «в» демонтувати. Таким чином, експертом було запропоновано два варіанти розподілу нерухомого майна на домоволодіння [ADDRESS] , а саме: варіант 1 розподілу нерухомого майна - без урахування самочинного будівництва; варіант 2 розподілу нерухомого майна - з урахуванням сараю літ. «М», який є самочинно збудованою будівлею, оскільки в Акті поточних змін від 15.02.2010 зазначено, що на земельній ділянці сарай літ. «М» розібрано та на його місці побудовано новий. Крім того, з висновку експерта від № 19734 від 22.02.2023 вбачається, що до складу домоволодіння [ADDRESS] входять об`єкти нерухомості, а саме: прибудова «а?», прибудова «а?», тамбур «а?», тамбур «а?», тамбур «а?», прибудова «а?», ганок «а?», тераса «а??», сарай «М», льох «Х», вбиральня «Ц», вбиральня «Ч», літній душ «Ш», льох «Щ», відносно яких відсутні документи про надання дозволу на будівництва, Акти прийняття об`єктів в експлуатацію. У\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи\~від 04 листопада 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997\~року № 475/97-ВР\~(далі - Конвенція) проголошено принцип справедливого розгляду справи, за\~яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно зі\~статтю 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 цього Кодексу\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до частини першої\~статті 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій\~статті 10 ЦПК України. Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст. 41 Конституції України\~передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень\~статті 181 ЦК України\~належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша\~статті 182 ЦК України). Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1\~ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 355 ЦК України\~встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За правилами ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 364\~ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом ч. 3\~ст.\~364\~ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно\~ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. [PERSON] пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами\~статті 364 ЦК України\~та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку. Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку\~статті 367 ЦК України\~ [PERSON] та її представник не заявляли. Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183, 358, 364 ЦК України\~можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна. За змістом частини першої\~статті 376 ЦК України\~самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту (будівельного паспорта); або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Частиною другою\~статті 36 Закону України від\~17 лютого 2011 року\~№ 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності»\~встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Також заборонена експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію (частина восьма\~статті 39 цього Закону). Отже, відсутність дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проекту чи будівельного паспорта (схеми намірів забудови) або порушення умов, передбачених у цих документах, зумовлює визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої\~статті 376 ЦК України. Верховний Суд наголошує, що у розумінні частини першої\~статті 376 ЦК України\~самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт,\~оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності, тобто такий об`єкт не підлягає поділу. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга\~статті 376 ЦК України). Не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна,\~до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані,\~переплановані) об`єкти нерухомого майна. Частиною третьою\~статті 376 ЦК України\~передбачена можливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рішенням суду. Колегія суддів Касаційного господарського суду у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі № 11/173-06 звертала увагу, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку, розташовану під збудованим нерухомим об`єктом, з таким цільовим призначенням, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об`єкта, а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб. Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. У постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22) Велика Палата Верховного Суду підтвердила сталу і послідовну судову практику Верховного Суду України та Верховного Суду про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (постанови Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, а також Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22)). Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Відповідно до положень\~ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян» (зі змінами), у спорах про поділ у натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину майна, що є спільною частковою власністю, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину. При вирішенні спору про поділ у натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядок користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. (Постанова ВС КЦС від 23.03.2023 року у справі № 686/1404/19 (щодо поділу спірної земельної ділянки) У частині четвертій статті 120 ЗК України вказано, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Згідно з вимогами\~статті 82 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідження доказів - це процесуальна діяльність суду та інших учасників цивільного процесу щодо безпосереднього сприйняття і вивчення в судовому засіданні фактичних даних, якими сторони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення. Вона провадиться в судовому засіданні з додержанням принципів усності, безпосередності та безперервності. Зокрема, під час судового розгляду справи суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджує в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються. З урахуванням змісту спірних правовідносин, обставин справи та зібраних у справі доказів суд під час розгляду справи по суті може змінити порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, про що зазначається у протоколі судового засідання (стаття 228 ЦПК України). Оцінка доказів завершує весь процес доказування. Результати оцінки доказів знаходять відображення в мотивувальній частині судового рішення, в якому суд зобов`язаний вказати, які факти судом встановлені, на основі яких доказів, які докази були відкинуті судом і з яких мотивів. Оцінка зібраних доказів здійснюється з точки зору їх достовірності, повноти, несуперечності, достатності на основі внутрішніх переконань. На підставі\~викладеного,\~враховуючи,\~що домоволодіння\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~належить на\~праві спільної\~часткової власності\~шести співвласникам,\~до складу\~домоволодіння [ADDRESS] входять\~об`єкти нерухомості,\~а саме:\~прибудова «а?»,\~прибудова «а?»,\~тамбур «а?»,\~ тамбур\~«а?»,\~ тамбур\~«а?»,\~прибудова «а?»,\~ганок «а?»,\~тераса «а??»,\~сарай «М»,\~льох «Х»,\~вбиральня «Ц»,\~вбиральня «Ч»,\~літній душ\~«Ш»,\~льох «Щ»,\~відносно яких\~відсутні документи\~про надання\~дозволу на\~будівництва,\~Акти прийняття\~об`єктів в\~експлуатацію,\~тобто є\~об`єктами самовільного\~будівництва,\~у тому\~числі до\~складу спірного\~нерухомого майна,\~що є\~предметом позовних\~вимог згідно\~уточненням позову,\~входить самочинно\~збудований сарай\~літ.\~«М»,\~суд приходить\~до висновку,\~що не\~підлягають поділу\~(виділу)\~об`єкти\~нерухомого майна,\~до складу\~яких входять\~самочинно збудовані\~(реконструйовані,\~переплановані)\~об`єкти\~нерухомого майна,\~у ході\~судового розгляду\~не було\~надано доказів\~на підтвердження\~законності такого\~будівництва, такий поділ призведе до порушення прав всіх співвласників на вільне володіння та користування своїм майном, є обтяжливим для них та може призвести до виникнення конфліктних ситуацій між сторонами з урахуванням їхніх відносин на даний час та спору між ними з приводу поділу земельної ділянки та будівель і споруд, тощо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість і безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою також не підлягає задоволенню як похідна від вирішення позовної вимоги про виділ частки зі спільної часткової власності. Щодо вимоги про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. Відповідно до положень\~ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у зв`язку з відмовою у задоволенні позову стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не здійснюється.

Outcome: dismissed