Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] 09.08.2023 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 26.10.2017 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3050. У позовній заяві позивачем [PERSON] викладена наступна позиція. Від зареєстрованого з відповідачем оспорюваного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та знаходиться на утриманні матері. Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, що призвело до припинення сімейних відносин. На час пред`явлення позову сторони разом не проживають та не підтримують жодних відносин. Між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати (а.с.1). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 27.09.2023 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Як вбачається з розписки, позивач [PERSON] 04.10.2023 року отримала копію ухвали про відкриття провадження (а.с.21). Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.22) відповідач [PERSON] 07.10.2023 року особисто отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 27.11.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив, за змістом якого вказав про визнання ним заявлених позовних вимог, які просив суд задоволити та розглянути справу у його відсутність (а.с.23-25). Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін учасниками справи не подано. За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з повідомленням сторін суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с.5) позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.10.2017 року; дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно копії довідки Квартального комітету "Південно-Західний" від 06.07.2023 року № 97 (а.с.7) позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно вимог ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спору про майно чи участь у вихованні дитини між сторонами за обсягом позовних вимог не заявлено. Викладені позивачем обставини щодо припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам сім`ї, відповідачем визнані добровільно і це визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує права інших осіб. Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено. Як встановлено судом, сторони свідомо не підтримують сімейних стосунків, у їхній сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого нею при поданні позову, що становить 536,80 грн. Решта 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.и. Враховуючи викладене,

Outcome: approved