Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з 07.10.2006 позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі, 29.06.2023 позивач звернувся до Зарічного районного суду м.Суми з позовом про розірвання шлюбу. У період шлюбу, а саме 08.06.2012, позивач та відповідач придбали у власність однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , власником квартири зазначено відповідачку. Враховуючи що квартира була придбана за час шлюбу просить визнати однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , залишивши за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідачки судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору у розмірі 3506,09 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 27.07.2023 позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 11:00 31.08.2023. Протокольною ухвалою суду від 31.08.2023 підготовче засідання відкладено для повторного виклику сторін на 10:00 06.11.2023. Протокольною ухвалою суду від 06.11.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача на 10:00 12.12.2023. Ухвалою суду від 12.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена для розгляду по суті на 10:00 18.01.2024. Протокольною ухвалою суду від 18.01.2024 слухання справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 10:30 08.02.2024. У судове засідання призначене на 08.02.2024 позивач та його представник не з`явилися, представником позивача до суду подане клопотання про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, долучення до справи копії рішення суду про розірвання шлюбу, в якому також підтримав позовні вимоги та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] , повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом направлення повістки за останньою відомою адресою [ADDRESS] (зазначена адреса також неодноразово вказувалася представником відповідача, як адреса відповідачки, в його клопотаннях, які надавалися до суду), не з`явилася, про поважність причин неявки до суду не повідомила, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотань про відкладення від неї не надходило. Представник відповідача адвокат Вакула В.М., повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки, крім того останньому направлялося смс повідомлення (яке доставлено 18.01.2024 у додатку «Viber», про що свідчить відповідна довідка в матеріалах справи), а також останній отримав судову повістку-повідомлення в електронному кабінеті 19.01.2024 (довідка про доставку електронного документу наявна в матеріалах справи), у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про поважність причин неявки до суду не повідомив, правом на надання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.10.2006 сторони зареєстрували шлюб (а.с.18), який було розрівано рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.09.2023 (справа №591/5351/23, провадження №2/592/2531/23). 08.06.2012 [PERSON] придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.06.2012 року (а.с.11). Згідно Інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 27.06.2023 право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу зареєстроване за [PERSON] , частка власності 1/1 (а.с.17). Згідно положень ст.60 СК України та ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статей\~69,\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує, що узгоджується з правовою позицією висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24\~постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК), ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Спірна квартира [ADDRESS] , була придбана відповідачкою за договором купівлі-продажу під час шлюбу з позивачем та в силу ст.60 СК України та ст.368 ЦК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за тривалий час розгляду справи судом, відповідачкою та її представником не було надано доказів які б спростовували зазначене та виключали б обставини, що дають підстави вважати спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя. Вирішуючи питання про поділ спільної сумісної власності подружжя, а саме квартири [ADDRESS] , судом враховано положення ч.1 ст.70 СК України, а саме рівність частки майна дружини та чоловіка у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи зазначене, докази надані сторонами по справі, відсутність заперечень з боку відповідачки щодо належності спірної квартири до спільної сумісної власності подружжя та розміру часток в цій власності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, відповідачкою не заявлялося клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу у відповідності до ч.5 ст.137 ЦПК України, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3506,09 грн (а.с.27) та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги (а.с7), договором про надання правової допомоги №60-ВС (а.с.8-9), розрахунком витрат на правову допомогу (а.с.19), квитанцією прибуткового касового ордеру (а.с.20)

Outcome: approved