Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Заявленим позовом [PERSON] просить розірвати шлюб й визначити місце проживання дітей. У обґрунтування заявленого суду повідомила наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який наразі фактично припинено. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей. Сторони домовились, що старша дочка буде проживати з батьком, а менший син буде проживати з матір`ю. У судове засідання учасники справи не з`явились, однак скерували до суду заяви щодо проведення судового розгляду справи у їх відсутність. Представник позивачки у своїй заяві вимоги підтримав у повному обсязі, а відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати судовий розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає приписам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивачка є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків та сплатила судовий збір при зверненні до суду із даною заявою. 2 вересня 2010 року між сторонами укладено шлюб. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , а [PERSON] [INFO] . Службою у справах дітей Глибочицької сільської ради спільно з центром надання соціальних послуг проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей за адресою [ADDRESS] . У даному житловому приміщенні проживають [PERSON] , [PERSON] та їх діти. Дочка сторін відвідує навчальний заклад. Дочка позитивно характеризується у навчальному закладі. Батьки відвідують батьківські збори та приділяють належну увагу вихованню дитини. 23 листопада 2023 року виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області затверджено висновок, яким вважається не доцільним визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком, а [PERSON] разом з матір`ю. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування (ст. 161 СК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи й вимоги закону, яким врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення\~ позову з огляду на наступне. Вимоги у частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що шлюб фактично припинено і його збереження буде суперечити інтересам сторін. Стосовно вимог про визначення місця проживання дітей. Судом установлено, що [PERSON] проживає з батьком, а [PERSON] з мамою. Поліна відвідує навчальний заклад, де характеризується позитивно у тому числі щодо забезпечення усім необхідним зі сторони батьків з якими проживають. Висновками відповідних служб вважається не доцільним проживання дітей: [PERSON] з батьком, а [PERSON] з мамою. Наявні у суду матеріали дають підстави частково погодитись з такими пропозиціями служб у справах дітей, оскільки позивач не в прави вирішувати питання щодо проживання дитини з відповідачем, а отже не може бути прийнятий судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial