Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

17 травня 2023 року АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. Мотивуючи свою заяву тим, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою та не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 листопада 2019 року по 31 березня 2023 року у розмірі 36 474,52 грн. 70 коп., плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року у розмірі 130,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, також у зв`язку із невиконанням останніми обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з них суму індексу інфляції у розмірі 1606,61 грн., 3% річних у розмірі 716,34 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам строку для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 19 липня 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката Шафранової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» у повному обсязі. В обґрунтування вказує, що Відповідач-1 та Відповідач-2 не є споживачами комунальної послуги з постачання теплової енергії з 2011 року, зокрема, 02.11.2011 [PERSON] уклав договір №15010124 з ПАТ «Криворіжгаз» про надання послуг з газопостачання, за допомогою здійснюються теплозабезпечення квартири. Відповідно до вказаного договору квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забезпечується теплом за допомогою автономного опалення. Окрім того, відсутність послуги централізованого теплозабезпечення квартири АТ «Криворізька теплоцентраль» за адресою: [ADDRESS] підтверджується Актом №202.03.2012, що складений КПТМ «Криворіжтепломережа», яка на той момент надавала послуги з теплозабезпечення за вказаною адресою. Відповідно до вказаного Акту№ 2 мається видимий розрив на системі центрального опалення, гарячого водопостачання; стояки заізольовані; система гарячого водопостачання демонтована; пакет документів наявний;в приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника 07.10.10 року. Відповідно до довідок ОСББ «Спаська-10» 2021, 2022 років, обігріву площі місць загального користування (під`їздів та горищ) у будинку не здійснюється. Згідно Акту розмежування балансової (майнової) належності теплових мереж і експлуатаційної відповідальності сторін від 17.04.2023, підписаного, у тому числі й АТ «Криворізька теплоцентраль», визначено, що: межею розподілу балансової (майнової) належності теплових мереж і експлуатаційної відповідальності сторін є: зовнішній зріз будівельної несучої конструкції будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Також, вказаним актом встановлено, що трубопроводи та устаткування внутрішньої системи теплоспоживання після зовнішнього зрізу будівельної несучої конструкції будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , експлуатуються, перебувають на балансовому обліку ОСББ «Спаська-10», є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку та експлуатуються управителем. Отже, відповідно до вказаних доказів відповідальність з постачання теплової енергії Позивача завершується після зовнішнього зрізу будівельної несучої конструкції будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок, де проживають Відповідача та, відповідно, не має правових підстав для стягнення за постачання теплової енергії, що проходить по внутрішньобудинковим системам теплопостачання. Крім того, в позові АТ «Криворізька теплоцентраль» зазначає, що заборгованість виникла в період з 01.11.2019 року по 31.03.2023 року. З позовною заявою про стягнення заборгованості АТ «Криворізька тепелоцентраль» звернулося до суду 17 травня 2023. Отже, строки позовної давності по вимогам зі стягнення заборгованості за період листопад 2019-квітень 2020 на момент звернення із позовом спливли. З огляду на викладене, просимо, під час винесення рішення, застосувати строки позовної давності до вимог позивача, що припадають на період листопад 2019 - квітень 2020 (зокрема: листопад 2019, грудень 2019, січень 2020, лютий 2020, квітень 2020). Щодо правомірності застосування штрафних санкцій, зазначають, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено.Отже вимоги Позивача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних з Відповідачів є не правомірними. (а.с.18-22). 08 серпня 2023 року від представника АТ «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого остання зазначає, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.06.2005 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Цією ж Постановою встановлено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. При проектуванні будинку закладається засіб централізованого теплопостачання, згідно з вимогами відповідних будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. До технічного обладнання в будинку відносяться інженерні комунікації та технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали, ліфти, центральні розподільчі щити електропостачання, а також елементи благоустрою прибудинкової території). Система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник квартири (приміщення) не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує всі квартири (приміщення). Відключення окремих квартир по стояку будинку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія на інших споживачів цього будинку. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі - Порядок), який діяв на момент відключення Відповідача від системи централізованого опалення,визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води будинку при відмові споживачів від таких послуг. Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади для розгляду питання щодо відключення від мережі централізованого опалення з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке заноситься до протоколу. При позитивному рішенні, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії, сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, чинне в Україні законодавство передбачає імперативний порядок відключення будинку від системи централізованого опалення, що свідчить про те, що єдиним належним та допустимим доказом відключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 квітня 2018 року у справі №212/2214/15-ц). Наданий Відповідачем невстановленого зразку і не затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією Акт від 02.03.2012 лише підтверджує демонтування опалювального обладнання у житловому приміщені, а не факт, виконаного в законному порядку, відключення від системи централізованого опалення. Відповідач надає до відзиву Технічні умови, отримані 07 вересня 2011 року від ПАТ «Криворіжгаз». Відповідні Технічні умови передбачають встановлення, далі мовою автора: «дополнительной установки газового оборудования в квартире по адресу: [ADDRESS] в помещениекухни». Також, відповідно до п. 7, зазначених Технічних умов: «Устанавливаемое отопительное газовое оборудование является дополнительным отопительным прибором для работы при уменьшении нормальной температуры в жилом помещении и в случае отсуттсвия горячего водоснабжения для улучшения качества жизни». Отже, будь-яких доказів, які б підтверджували законність відключення Відповідачів від системи централізованого опалення в квартирі, надано не було, а інші доводи Відповідачів не повинні бути прийняті до уваги, так як не мають правового значення для вирішення спору, оскільки відключення від мереж централізованого опалення відбувається на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з дотриманням відповідного порядку (постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі №554/7927/15-ц). Виходячи з вищевикладеного вважаю, що позовні вимоги Позивача повинні бути задоволеними в повному обсязі, а доводи представника Відповідача відхилені. Щодо строків позовної давності. У відзиві представник відповідача зазначає про те, що строки позовної давності по вимогам зі стягнення заборгованості за період листопад 2019 - квітень 2020 на момент звернення із позовом спливли. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (у тому числі, і станом на час звернення позивача з позовом до суду). Представник відповідача не врахував положення ЗУ №540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки визначені статтями 257, 258 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 по квітень 2020 також підлягають задоволенню. Щодо правомірності застосування штрафних санкцій У відзиві представник відповідача зазначає про те, що вимоги Позивача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних з Відповідачів є неправомірними. Постановою КМУ від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Внаслідок порушення вимог чинного законодавства, Відповідачам нараховані інфляційні втрати у сумі 1 606,61 грн. та 3 % річних у сумі 716,34 грн. Дані суми нараховано за період до набрання чинності Постановою КМУ від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (а.с.67-68) Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в свою чергу надав суду заяву відповідно до якої в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль". В подальшому змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 було надано згоду на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль, а саме - об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] є позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль". Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ»( а.с. 6,11-12). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2019 року по 31 березня 2023 року за адресою: [ADDRESS] за послуги з постачання теплової енергії складає 36 474 гривні 52 копійок; плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року 130 гривень 52 копійок (а.с. 5). Згідно з актом № 2 від 05 березня 2012 року, складеним в присутності представника КПТС «Криворіжтепломережа», представника споживача, склали акт про наявність видимого розриву на мережі центрального опалення, гарячого водопостачання, ізольованість стояків та заглиблення у стіні, система гарячого водопостачання демонтована; пакет документів наявний, в приміщенні установлено автономне опалення, наявний акт опломбування газового лічильника 01 жовтня 2010 року. Крім того, зазначено, що за самовільне підключення до мережі КП «Криворіжтепломережа» несе відповідальність споживач. В обґрунтування позовних вимог позивач надав суду таблицю-розрахунок нарахувань за спожиту теплову енергію та особовий рахунок відповідачів, які не є достатніми доказами, адже не дають змоги суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування у спорі про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. Судом встановлено та не спростовано позивачем, що на момент від`єднання житлового приміщення від централізованої системи теплопостачання, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , комунальну послугу з постачання теплової енергії за вказаною адресою здійснювало КПТМ «Криворіжтепломережа». В матеріалах справи міститься Акт №2 від 02.03.2012 за підписами представників КПТМ «Криворіжтепломережа», з якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] встановлено автономне опалення, наявний пакет документів, систему гарячого водопостачання демонтовано, стояки заізольовані та мається видимий розрив на системі централізованого опалення та гарячого водозабезпечення. Вказані дані свідчать про те, що квартира відповідачів від`єднана від системи централізованого опалення з 02.03.2012. Доказів про зміну цих обставин сторонами спору суду не надано. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) (далі - Правила № 830). Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Відповідно до п. 4 Типового договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачами було здійснено намір приєднатися до умов Типового договору (акцептування договору), як передбачено у пункті 4 цього договору. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на втілення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається: з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів неможливо встановити факт надання послуг з опалення житлового приміщення відповідачів позивачем. В той же час, обґрунтовуючи свої вимоги позивач, посилаючись на норми чинного законодавства в сфері надання комунальних послуг, в тому числі, з теплопостачання, не звертає увагу, що споживачі зобов`язані оплатити ЖКП, за фактично надані послуги, а також позивач зазначає про обов`язок такої оплати, якщо вони (споживачі) користувались ними. При обґрунтуванні позовних вимог позивач також посилається на п.34 Типового індивідуального договору, де вказано, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісячно не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати саме за спожиту за спожиту послугу. Суд відхиляє доводи позивача про існування преюдиціальних обставин, а саме про факт постачання позивачем теплової енергії відповідачу-1, відповідачу-2, який не потребує доказування у цій справі, виходячи з наступного.По-перше, позивач допускає свавільне трактування норм Цивільного процесуального кодексу України про підстави звільнення від доказування. По-друге, позивач не підтверджує жодним належним та допустимим доказом інформацію, яку вважає відомою широкому колу осіб та робить абстрактне посилання на сотню рішень суду. Позивачем не надано інших рішень суду з тим самим предметом спору та за участі тих самих сторін, що набрали законної сили, які б визначали правомірність стягнення з відповідачів заборгованості за постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] з 2012 року. Також позивачем не надано судового рішення, яке б встановлювало неправомірність від`єднання житлового приміщення від централізованої системи теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що преюдиціальність це - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Водночас, суд звертає увагу, що факт постачання позивачем теплової енергії до житлового приміщення не підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів. В той же час, відповідно до довідок ОСББ «Спаська-10» 2021, 2022 років, яке є управителем будинку [ADDRESS] , зазначено про відсутність обігріву площі місць загального користування (під`їздів та горищ) у будинку. Позивачем не надано пояснень щодо цих даних та інших доказів, які б спростовували наведені дані у довідках наданих відповідачем -1. Більш того позивач також не надав детального розрахунку заборгованості в розрізі її складових елементів - а саме з чого складаються щомісячні суми (обсяг поставленої теплової енергії, опалення місць загального користування і тд). Як вбачається з матеріалів справи та підтверджуються Актом розмежування балансової приналежності від 17.04.2023 та схемою розмежування балансової належності, межею розподілу балансової (майнової) належності теплових мереж і експлуатаційної відповідальності сторін є: зовнішній зріз будівельної несучої конструкції будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] .Внутрішні системи теплоспоживання після зовнішнього зрізу будівельної несучої конструкції будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , експлуатуються, перебувають на балансовому обліку ОСББ «Спаська-10», є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку та експлуатуються управителем (ОСББ «Спаська-10»). Відтак,виходячи з принципу змагальності та обов`язку сторінпідтверджувати доводи та обставини належними та допустимими доказами, з огляду на складові, які є предметом доказування у даній категорії справ, зокрема: наявність укладеного між сторонами спору договору про надання послуги з постачання теплової енергії; докази, які підтверджують факт надання послуги та прийняття її споживачем, якими між іншим можуть бути: акти про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та акти про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів для будинку; акти обстеження інженерних систем житлового/нежитлового приміщення, будинку; дані про теплове навантаження будинку розраховане відповідно до вимог чинного законодавства та інш.; проаналізувавши доводи та докази надані сторонами спору у їх сукупності, суд робить висновок, що позивачем не підтверджено позовні вимоги належними та допустимими доказами. Окрім того, згідно приписів п. 1 р. ІІ Методики № 315 (в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходять у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, о прокладені у цих приміщеннях, відповідно до п. 4 р. V Методики. У відповідності до п. 4 розділу V Методики № 315 (у відповідній редакції від 22.11.2018) Обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення. За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, при недопущенні виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу до такого приміщення або перешкоджанні їм у доступі до нього для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводу(ів) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), розраховується за формулою. Позивачем не надано суду результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, також не надано доказів перешкоджання та недопущення позивачау доступі до приміщення відповідачів та будинку [ADDRESS] , для з`ясування всіх необхідних фактів. В той же час, як уже було зазначено, судом встановлено на підставі наявних в матеріалах справи доказах, що стояки, наявні в житловому приміщенні відповідачів заізольовані. Таким чином, з аналізу вищенаведених норм та наявних в матеріалах справи доказах, суддійшов висновку, що через приміщення з індивідуальним опаленням можуть проходити ділянки неізольованих транзитних трубопроводів, у тому числі частини стояків, або обладнання внутрішньо будинкової системи опалення: нежитлове приміщення може вважатися відключеним від системи центрального опалення поза залежністю від того, чи залишаються в тому приміщенні транзитні труби. Однак останні мають бути заізольовані. В іншому випадку споживач зобов`язаний сплачувати теплопостачальній організації за обсяг теплової енергії, який надходить від ділянок неізольованих транзитних трубопроводів до приміщення з індивідуальним опаленням, а розрахунок обсягу такої теплової енергії має бути виконано теплопостачальною організацією у відповідності до вимог п. 4 розділу V Методики № 315. І саме на позивача покладено обов`язок обстеження інженерних систем приміщення для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводів(ів). Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Так, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач визначений як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно положення п. 20 ст.1 ЗУ «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 тепловикористальна установка - комплекс обладнання (пристроїв), що використовує теплову енергію (теплоносій) для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання, технологічних або комунально-побутових потреб. Відповідно п.30ст.1ЗУ «Протеплопостачання» №2633-ІVвід 02.06.2005 споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно п. 8 ст. 3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» система теплоспоживання - комплекс теплоспоживчих установок, з`єднаний із системою теплопостачання, призначений для задоволенняпотреб споживача відповідно до договору. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17 вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Виходячи заналізу наведених норм, предметом доказування у такій категорії справ, окрім іншого, має бути факт надання, використання комунальної послуги з постачання теплової енергії.Позивач не подав доказів з яких можна було б встановитифакт надання комунальної послуги з постачання теплової енергії відповідачу -1, відповідачу-2, в зв`язку з чим, суд робить висновок про її недоведення. Суд зазначає, за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, для суду не мають наперед встановленої сили доводи та факти сторін, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 12 ЦПК України закріплено основне правило цивільного судочинства, яке здійснюється на засадах змагальності сторін. Також цією статтею встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі. У справі Європейського суду з прав людини «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» (заява №4241/03, п. 50), в аспекті змагальності, наголошується на тому, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору оцінку фактів, яку їм було надано в межах національного провадження, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд; стаття 6 Конвенції, в той же час, не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або способів їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами. Аналогічна позиція також міститься у рішенні в справі «Олюджіч проти Хорватії» (Olujic v Croatia), №22330/05, п. 77). Таким чином, відповідачами доведено той факт, що за місцем його проживання з з 2011 року і по теперішній час не здійснюється централізоване опалення у зв`язку із встановленням автономного опалення, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення не підлягають задоволенню. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаютьсь на позивача.

Outcome: dismissed