Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 2802.2023 року відповідач взяв у борг у нього грошові кошти в розмірі 2000,00 доларів США (еквівалент суми 58509,80 грн.) з терміном повернення 26.05.2023 року. Договір позики був укладений в письмовій формі. У зазначені в договорі строки свої зобов`язання відповідач не виконав. У зв`язку із простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання та уникнення ним мирного вирішення спору, вимушений звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 59365,81 грн. за розпискою від 28.02.2023 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених підстав. Додатково пояснив, що відповідач на даний час не повернув кошти, оригінал розписки у позивача є в наявності. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.11.2023 року справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м.Суми. Ухвалою суду від 14.12.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 лютого 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 2000 доларів США, 10900 грн. та зобов`язується повернути борг до 26 травня 2023 року (а.с. 5). 10.11.2023 року [PERSON] направив на адресу відповідача вимогу про повернення коштів до 17.11.2023 року (а.с.7-11). Кошти відповідачем станом на дату звернення до суду позивачу не повернуто. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду належних та об`єктивних доказів на підтвердження того, що гроші відповідачу не передавалися і що зміст договору не свідчить про наявність зобов`язань відповідача перед позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що підлягає стягненню заборгованість відповідача за укладеним договором позики. Судом приймається розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, оскільки відповідач не надав аргументів та доказів, які б повністю чи частково спростовували доводи позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 58509,80 грн. боргу. Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем надано розрахунок, відповідно до якого 3% річних від простроченої суми за період з 27.05.2023 до 20.11.2023 становить 856,01 грн. Разом з цим, період, за який нараховані три відсотки річних, є періодом, у якому запроваджено воєнний стан на території України. Наведеною вище нормою передбачено звільнення позичальнка за договором позики від відповідальності, передбаченою ст. 625 ч. 2 ЦК України у вказаний період. Відтак, вимоги про стягнення 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання з 27.05.2023 до 20.11.2023 не підлягають задоволенню. Таким чином загальна сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача, становить 58 509,80 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1058,12 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial