Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

12.09.2023 року до суду звернувся позивач ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» з позовом про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію до відповідача, [PERSON] 27.09.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2023 року відкрите провадження по цивільній \~ \~ \~ \~ справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 23.11.2023 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. 23.11.2023 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 31.01.2024 року Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути на його користь з відповідача 173 979.40 грн.., заборгованості за спожиту електричну енергію з урахування 3% річних. Інфляційних втрат та пені, та покласти на відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» здійснює постачання електричної енергії споживачам на підставі ліцензії виданої за Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 року № 429. Відповідно до п. 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором про приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на підставі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Договір про постачання електричної енергії споживачеві опубліковано в засобах масової інформації на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОВСЬКІ енергетичні послуги» Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено те, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в письмовій формі. Відповідачка приєдналась до умов договору шляхом проведення часткових оплат за спожиту електричну енергію та в результаті споживання обсягів спожитої електроенергії. Довідка про обсяги спожитої електроенергії надана позивачеві оператором системи розподілу, функцію якого виконує АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» Відповідач споживала електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , контокорентний рахунок [NUMBER] та враховуючи положення п.1.2.15 ПРРЕЕ вона приєдналась до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідачка неналежним чином не виконувала свої зобов`язання. Порушувала умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала оплату за спожиту електроенергію. Обсяг спожитої електричної енергії в строк, встановлений договором , відповідачка не оплатила, внаслідок чого утворилась заборгованість перед замовником за спожиту електричну енергію в сумі 173\~893.54 грн. Дану заборгованість відповідачка не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи з його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В підготовчому судовому засіданні представник позивача також пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, за підставами, викладеними в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 02.12.2023 року. Відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» здійснює постачання електричної енергії споживачам на підставі ліцензії виданої за Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 року № 429, що підтверджується копією постанови. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019-УШ, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312. Відповідно до п. 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором про приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на підставі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Договір про постачання електричної енергії споживачеві опубліковано в засобах масової інформації на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОВСЬКІ енергетичні послуги», що підтверджується копією договору Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено те, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в письмовій формі. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Частиною 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідачка приєдналась до умов договору шляхом проведення часткових оплат за спожиту електричну енергію та в результаті споживання обсягів спожитої електроенергії. Довідка про обсяги спожитої електроенергії надана позивачеві оператором системи розподілу, функцію якого виконує АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», що підтверджується розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що відповідачка періодично вносила грошові кошти на оплату за спожиту електричну енергію. Відповідачка споживала електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , контокорентний рахунок [NUMBER] та враховуючи положення п.1.2.15 ПРРЕЕ вона приєдналась до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідачка неналежним чином не виконувала свої зобов`язання. Порушувала умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала оплату за спожиту електроенергію. Обсяг спожитої електричної енергії в строк, встановлений договором , відповідачка не оплатила, внаслідок чого утворилась заборгованість перед замовником за спожиту електричну енергію в сумі 173 893.54 грн., що підтверджується довідкою про обсяги спожитої електричної енергії та розрахунком заборгованості з оплати наданих послуг електропостачання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України - Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання здійснюю надання послуг з електропостачання до домоволодіння відповідачки. Відповідачка в свою чергу порушувала взяті на себе зобов`язання з оплати послуг електропостачання, не здійснюючи систематичну оплату наданих послуг. В зв`язку з чим у відповідачки виникла заборгованість з оплати за спожиті послуги електропостачання. З метою досудового врегулювання спору відповідачці надіслано досудову вимогу про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію за № 21727/РОDР від 26.05.2023 року, що підтверджується копією вимоги. Однак відповідачка в добровільному порядку пред`явлені до неї вимоги не виконала. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач будь-яких доказів на спростування доводів позивача про наявність у неї заборгованості не надала. А саме не надала доказів проведення своєчасної та в повному обсязі оплати за спожиту електричну енергію, про погашення заборгованості за отримані послуги з електропостачання або її часткову оплату. Згідно наданого суду розрахунку вбачається, що відповідачка частково вносила грошові кошти на оплату спожитої електричної енергії, але дані оплати здійснювала не систематично. Та позивачем зараховані суми внесених позивачкою коштів на оплату спожитої електричної енергії. Крім того внесення відповідачкою грошових сум на часткову оплату заборгованості з електропостачання кожного разу переривало строки позовної давності відповідно до положень ч. 1 ст. 264 ЦК України, згідно якої - Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Таким чином позов пред`явлений позивачем без порушення строків позовної давності. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості з оплати за електропостачання. Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідачки сум інфляційних втрат,трьох відсотків річних та пені за несвоєчасну оплату за період з 01.01.2019 року по 30.06.2023 року, оскільки із 11 березня 2020 року почався загальнонаціональний карантин то сума даних нарахувань розраховувалась по 10.03.2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідачка прострочила виконання договору в частині оплати за спожиті комунальні послуги, тобто виконання грошового зобов`язання, відповідно з відповідачки підлягають стягненню і 3% річних та інфляційні втрати відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за розрахований позивачем період. Оскільки у визначений позивачем період дані нарахування є правомірними. Стягнення пені передбачене розділом договору «Термін оплати», а саме: розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф, яка встановлюється у розмірі 0.01 відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахований протягом всього періоду прострочення зобов`язання, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по оплаті за спожиту електричну енергію позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. \~ \~

Outcome: approved