Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення належності правовстановлюючого документу. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) трудову діяльність розпочала 03.09.1980 року, про що у відділі кадрів підприємства була заведена трудова книжка серії [NUMBER] . Однак вже при заповненні прізвища заявника працівником відділу кадрів була допущена помилка і зазначено прізвище [PERSON] замість [PERSON] . 24.06.1989 р. заявник вийшла заміж за [PERSON] і у шлюбі своє дівоче прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », про що у трудовій книжці було зроблено відповідний запис. 11.07.2008 року заявник з [PERSON] розірвала шлюб, але залишила шлюбне прізвище до даного часу. Допущена працівником відділу кадрів помилка у написанні дівочого прізвища заявника стала причиною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні та виплаті належної пенсії за віком, так як за даної помилки заявнику не враховується певний період трудового стажу. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності їй - [PERSON] ( [INFO] ) трудової книжки серії [NUMBER] від 03 вересня 1980 року. Позиція учасників в судовому засіданні. В судовому засіданні заявник - [PERSON] та представник заявника адвокат Федасюк Л.Д., заяву про встановлення належності правовстановлюючого документу підтримали повністю та просили задовольнити. Заявник зазначила, що при заповненні трудової книжки у 1980 році у відділі кадрів Косівського виробничо-художнього об`єднання «Гуцульщина» була допущена помилка її прізвище записано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». В той час заявник помилку не помітила, а коли отримала відмову у призначенні пенсії за віком від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернутися із заявою про виправлення помилки до роботодавця можливості не було і немає, адже Косівське ВХО «Гуцульщина» припинила своє існування декілька років тому. Заінтересована особа Головне управління ПФУ в Івано- Франківській області не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подали письмові пояснення в справі, та просили проводити розгляд справи без участі представника заінтересованої особи (а.с. 26-30). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.01.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено до судового розгляду на 12.01.2024 року (а.с. 13). Перевіривши заяву [PERSON] , заслухавши думку учасників справи, та дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] (а.с.4). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 03 вересня 1980 року, власниця зазначена як [PERSON] , [INFO] . На внутрішній стороні обкладинки трудової книжки [INFO] зроблено напис: «Прізвище [PERSON] змінює на [PERSON] на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 24.05.1989 року» (а.с.4). Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11 липня 2008 року, після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Згідно з Витягом державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, дошлюбне прізвище [PERSON] , [INFO] - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії № 092250002028 від 08.12.2023 року, до страхового стажу заявника не зараховано усі періоди роботи згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 03 вересня 1980 року, оскільки дошлюбне прізвище не відповідає витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( [PERSON] ) (а.с.9). Зміст правовідносин. Правовідносини виникли у зв`язку з неналежним оформленням трудової книжки, внаслідок яких заявниця позбавлена можливості вирішити питання щодо призначення пенсії за віком. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що згідно копії свідоцтва про народження, копії Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, дошлюбне прізвище заявника « [PERSON] », дата народження [INFO] , в той час, як в трудовій книжці при її заведенні зазначено прізвище « [PERSON] ». При реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище на « [PERSON] », яке було нею залишене при розірванні шлюбу з [PERSON] 11.07.2008 року. Вказані неточності в зазначенні прізвища є об`єктивною перешкодою для вирішення питання призначення [PERSON] пенсії за віком. Оскільки внести виправлення у первинні документи неможливо, заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] від 03 вересня 1980 року підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved