Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Адвокат Буряк Д.М., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає розірвати шлюб зареєстрований 28.04.2015 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції за актовим записом № 102 та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Заявлені вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів в сімейних відносинах та сімейних обов`язках з ведення спільного господарства та виховання дитини. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 23.11.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не прибули. Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій прохав проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, надав до суду письмову заяву в якій прохав проводити розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28.04.2015 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції складено актовий запис № 102 (а.с. 6). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). За змістом позовної заяви, сторони не підтримують подружніх відносин, їх сім`я фактично розпалася і примирення між ними неможливо. На час розгляду справи судом бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Відповідач правом подання відзиву не скористався, надав до суду письмову заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечував. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати у шлюбі один з одним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, з огляду на що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст.142 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved