Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про виселення останнього з належного їй будинку без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у вказаному колишній чоловік [PERSON] . Відповідач порушує право позивача на користування та володіння житловим приміщенням, ігнорує загальноприйняті норми спільного проживання, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та домашнє насильство відносно позивачки, виносить та псує речі в будинку. Своїми діями відповідач робить неможливим та нестерпним проживання з ним в одному будинку. Виселитись в добровільному порядку відповідач не бажає. Ухвалою суду від 11.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання до Шишацького районного суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву, від нього до суду не надходило,\~ в зв`язку з цим суд, відповідно до норм ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, суд встановив наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] згідно договором дарування № 624 від 12 квітня 2002 року посвідченим приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б. є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Разом з позивачем у вказаному будинку проживає колишній чоловік відповідач [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 26 грудня 2016 року (а.с.9). З пояснень позивача [PERSON] , допитаної судом в якості свідка, встановлено, що відповідач у належному їй будинку проживає з 2002року. В зв`язку з подружніми зрадами з боку відповідача та вчинення ним домашнього насильства по відношенню до позивача, шлюб між ними розірвано в 2016 році за рішенням суду.\~ Не зважаючи на розірвання шлюбу між сторонами, відповідач продовжує проживати в будинку позивача. При цьому, участі в утримані будинку не приймає, комунальних платежів не сплачує, ремонті роботи в будинку не здійснює. Разом з тим відповідач постійно зловживає спиртними напоями та вчиняє домашнє насильство відносно колишньої дружини, зокрема ображає її нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, краде гроші, які витрачає на горілку. Позивач неодноразово викликала з даних приводів поліцію, однак відповідач жодних висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти вищевказані дії. Відповідача в 2023 році\~ було знято з реєстрації місця проживання в будинку позивача, однак він відмовляється добровільно виселятись з будинку.\~\~ Вищевказані пояснення позивача щодо систематичного вчинення відповідачем домашнього насильства по відношенню до неї в повній мірі підтверджуються письмовими доказами по справи, а саме: копіями постанов Шишацького районного суду Полтавської області, якими [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини [PERSON] № 551/117/21 від 03.03.2021, № 551/228/21 від 18.03.2021, № 551/737/23 від 26.09.20023, № 1450/23 від 31.01.2024; копіями термінових заборонних приписів стосовно кривдника [PERSON] від 05.01.2021 та від 27.01.2021; копіями протоколів по вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП № 370262 від 14.01.2024 та № 948467 від 29.01.2024 (рішення по ним судом наразі не прийняті). За заявою власника житла [PERSON] її колишнього чоловіка [PERSON] знято з обліку за зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] з 19 червня 2023 року (а.с.17). Однак, з показань позивача, даних адміністраивних матеріалів та довідки Покровського старостинського округу Шишацької селищної ради від 03.01.2024 № 2 слідує, що відповідач [PERSON] залишається проживати в даному будинку попри волю позивача. Позивач стверджує, що відповідач має власне житло в с. Малий Перевіз Миргородського району Полтавської області, яке йому дісталось у спадок від батька, а також має працездатну повнолітню доньку, здатну його утримувати. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до\~ ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (власник, дружина власника, їх діти і батьки, інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно правил встановлених ч.ч. 1,3 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Статтею 116 ЖК України визначено що у випадках\~ систематичного руйнування та псування\~ житлового приміщення, або його використання його не за призначенням, або систематичного порушенням правил співжиття, що робить\~ неможливим проживання інших в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, проводиться виселення особи без надання іншого жилого приміщення. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і\~ роблять неможливим\~ для\~ інших\~ проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні,\~ якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що\~ застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також\~ заходи\~ громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та, як крайній захід, виселення [PERSON] із житлового приміщення, яким він користується, без надання іншого житлового приміщення, в зв`язку з систематичним порушенням ним протягом тривалого проміжку часу правил співжиття, незважаючи на вжиті заходи запобігання та адміністративного впливу з боку органів внутрішніх справ, наслідком чого є фактична неможливість проживання разом з ним в одному будинку позивача, яка є власником цього\~ будинку.\~\~ В даному випадку втручання у право [PERSON] на житло шляхом його виселення переслідує виключно легітимну мету та є необхідним для захисту позивача від систематичних проявів домашнього насильства. Судові витрати по справі становлять 1211,20 грн. сплаченого позивачем судового збору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та відносить їх на рахунок відповідача в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved