Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач (далі - ТОВ «УМ Факторинг») через свого представника звернувся до суду з цим позовом. Свій позов обґрунтовує тим, що 28.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №2875884 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, остання отримала позику у розмірі 20000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на платіжну картку № [NUMBER] . У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань у неї утворилась заборгованість в сумі 163280 грн. (тіло кредиту 20000 грн., відсотки - 143280 грн.). 26.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» було укладено договір факторингу №27072023. Відтак, ТОВ «УМ Факторинг» є новим кредитором та отримало право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму судових витрат у справі. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подала. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №2875884 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, остання отримала позику у розмірі 20000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на платіжну картку № [NUMBER] (стандартна процентна ставка 1,99% в день, занижена процентна ставка 0,2 % в день) (а.с.11-17). Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.9. п. 9 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті. Клієнт підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Відповідач порушила графік погашення кредиту, заборгованість вчасно не погашала. У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань у неї утворилась заборгованість в сумі 163280 грн. (тіло кредиту 20000 грн., відсотки - 143280 грн.). Позивач набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу №27072023 від 26.07.2023 року (а.с.7-8). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «УМ Факторинг» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надано. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідач не заперечила та не спростувала. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2684 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною позивача надано копія договору про надання правової допомоги від 18.09.2023 року (а.с.21), копія акту приймання-передачі наданих послуг №67 від 18.09.2023 року (а.с.22), відповідно до яких адвокат надав позивачу послуги вартістю 4000 гривень та платіжну інструкцію від 28.09.2023 року на вказану суму (а.с.23). Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними (підтверджені належними доказами), а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляла, відповідно до чого з [PERSON] в користь ТОВ «УМ Факторинг» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Outcome: approved