Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , з участю третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову покликається на те, що є сином відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16 вересня 2020 року частково задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів на трьох дітей, в тому числі й на нього, в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. [INFO] досягнув повноліття, продовжує навчання після закінчення школи та навчається на першому курсі Національного університету «Львівська політехніка». Знаходиться на повному утриманні матері, з якою проживає по [ADDRESS] . Батько не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу, яка йому дуже необхідна, у зв`язку з продовженням навчання. Змоги самостійно працювати не має через навчання, тому самостійно себе забезпечити не в змозі. Просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на нього, як дитину, яка продовжує навчання у розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення навчання. Просить також врахувати, що відповідач справно сплачував аліменти на нього та його братів щомісячно за рішенням суду, один з старших братів вже завершив навчання у ВУЗі, відповідно аліменти на нього не сплачуються, інших дітей у відповідача немає, має автомобіль та евакуатор у власності, відповідно стабільний дохід. Просить позов задоволити. Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] подав суду відзив, в якому позов визнав частково, не заперечив про сплату аліментів на повнолітнього сина позивача у розмірі 1000 грн. щомісячно. Зазначив, що не працює, не перебуває на обліку у ПФУ, у Сихівському відділі соціального захисту населення, однак є на обліку у Львівському обласному шкірно-венерологічному диспансері, не може працювати за станом здоров`я, перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. За рішенням суду сплачує аліменти по 2000 грн. на обох неповнолітніх дітей, і змоги платити аліменти на позивача у розмірі 3000 грн. не має, однак зможе надавати допомогу у розмірі 1000 грн. щомісячно. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду на 25 січня 2024 року. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 січня 2006 року [PERSON] народився [INFO] , його батьками є строни у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16 вересня 2020 року позов [PERSON] задоволено, вирішено стягувати по 2000 грн. щомісячно аліментів на кожну дитину, зокрема [PERSON] , [INFO] (а.с.5-8). У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи №84606, виданої 10 лютого 2022 року [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.10). Довідкою Національного університету «Львівська політехніка» №127 від 24 листопада 2023 року підтверджується те, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання інституту ІМФН НУ «Львівська політехніка», закінчує навчання 30 червня 2027 року (а.с.12). Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частинами 1,2 ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні донька (син) продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька (син), а також сама донька (син). Суд присуджує розмір аліментів на повнолітніх доньку (сина) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей. Як вбачається з п.20 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Судом встановлено, що [PERSON] вправі звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки продовжує денне стаціонарне навчання та потребує, у зв`язку з цим, матеріальної допомоги. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідач [PERSON] надав суду довідку про неотримання допомоги у Сихівському відділі соціального захисту від 22 січня 2024 року, довідку з ПФУ України про відсутність індивідуальних відомостей про особу, та товарний чек про купівлю мазі від псоріазу. У відгуку зазначив, що перебуває на обліку у Львівському обласному шкірно-венерологічному диспансері і не може працювати. З копії рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 вересня 2020 року вбачається, що рішенням присуджено стягнення аліментів на трьох дітей, однак [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім, як зазначив позивач, завершив навчання у ВУЗі, тому відповідачем припинено сплату аліментів на такого. За рішенням суду аліменти продовжують стягуватися на малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Такий виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18,але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). Таким чином, якщо дитина потребує матеріальної допомоги на час навчання, а у батьків наявна можливість надавати таку допомогу, незалежно від форми навчання дитини, батьки зобов`язані порівну утримувати дитину. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, і на час навчання перебуває на утриманні матері, його батько теж повинен надавати матеріальну допомогу по його утриманню поки він продовжує навчання. Покликання відповідача, що він за рішенням суду сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей не відповідає дійсності, оскільки рішенням вирішено стягувати щомісячно по 2000 грн. на кожну з трьох дітей, двоє яких є повнолітніми. За даним рішенням суду на момент розгляду справи аліменти відповідачем сплачуються лише на одного сина. Щодо того, що перебуває на обліку у Львівському обласному шкірно-венерологічному диспансері, суд до уваги не приймає, оскільки жодних доказів [PERSON] суду не надав, про те, що ним у аптеці купувалась мазь від псоріазу, і що саме така йому була призначена лікуванням жодних відомостей суду не надано. Також у суду відсутні будь які дані, про те, що відповідач хворіє та не може через це працювати. За таких обставин з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача, його навчання на стаціонарі, а також те, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, з урахуванням матеріального становища відповідача, що сплачує аліменти на неповнолітнього [PERSON] щомісячно у розмірі 2000 грн., суд вважає достатнім визначити аліменти у розмірі 2500 грн. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання сина, який продовжує навчання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial