Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що він працював\~у Філії\~«Кременецьке лісове господарство»\~Державного спеціалізованого\~господарського підприємства «Ліси України»\~на посаді\~лісничого Стіжоцького\~лісництва. 11\~вересня 2023\~року був\~переведений на\~посаду лісника\~обходу №\~2\~Теребовлянського лісництва. Оскільки у\~ [PERSON] \~була невикористана\~щорічна відпустка,\~то за\~його заявою\~з 11 вересня по\~15\~жовтня 2023\~року останній\~перебував у\~щорічній основній\~відпустці. 16\~жовтня 2023\~року \~продовжено відпустку\~через хворобу\~по 26 жовтня 2023 року. Разом із заявою на переведення 08 вересня 2023 року [PERSON] у приміщенні Філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на вимогу директора написав заяву «Про звільнення за угодою сторін». Зміст заяви було продиктовано директором та пояснено, що складання такої заяви є усталеною практикою та є засобом довіри між працівником та керівництвом філії. Оскільки звільнятися з підприємства позивач не мав наміру, був готовий приступити до виконання обов`язків лісника, що підтверджує підпис про ознайомлення з посадовою інструкцією лісника та вважав, що така заява без дати нічого не означає. 26\~жовтня 2023\~року позивачу\~зателефонували з\~підприємства та\~повідомили,\~що його\~викликає директор.\~ [PERSON] \~стало відомо,\~що він\~звільнений з\~26\~жовтня 2023\~року за\~угодою сторін\~з посади\~лісника обходу\~№ 2 Теребовлянського лісництва\~на підставі\~пункту 1\~статті 36\~КЗпП України.\~Від підписання про\~ознайомлення з\~наказом позивач\~відмовився,\~оскільки був\~не згідний з таким звільненням, яке фактично було звільненням з ініціативи роботодавця без будь-яких підстав. Вважає звільнення незаконним, таким що не відповідає вимогам чинного законодавства. Заява про звільнення із займаної посади за угодою сторін не містить волевиявлення (пропозиції) позивача та визначення строку, з якого трудовий договір пропонується розірвати за угодою сторін. Крім того, заява про звільнення не містить дати її написання. 20.12.2023 року [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філії «Кременецьке лісове господарство» 44\~476,96 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 6092,92 грн. судових витрат. 22.12.2023\~року представником\~відповідача подано\~відзив на\~позовну заяву,\~відповідно до\~якого зазначив,\~що \~08\~вересня 2023\~року позивачу\~надано щорічну\~основну відпустку\~терміном 35\~календарних днів\~до 15.10.2023\~року.\~16\~жовтня 2023\~року в\~адміністрацію Філії\~звернувся працівник\~ [PERSON] \~із заявою\~про продовження\~відпустки та\~із заявою\~про звільнення\~з роботи\~за угодою\~сторін.\~Згідно із\~резолюцією керівника\~на заяві\~про звільнення\~визначено день\~закінчення роботи\~ 26.10.2023\~року,\~про що\~повідомлено працівника.\~26.10.2023\~року підготовлено\~відповідний наказ\~№385-к.\~З 16.10.2023\~року по\~26.10.2023\~року [PERSON] \~не заявляв\~про анулювання\~попередньої домовленості\~сторін щодо\~припинення договору\~за угодою\~сторін.\~27.10.2023\~року [PERSON] \~з`явився в\~адміністрацію для\~ознайомлення із\~наказом та\~з невідомих\~причин відмовився\~ставити відмітку\~про отримання\~копії такого\~наказу.\~Відповідно складено\~акт про\~відмову від\~підпису.\~Водночас без\~заперечень [PERSON] \~отримав трудову\~книжку про\~що розписався\~у книзі.\~Таким чином,\~станом на\~момент складання\~заяви про\~звільнення за\~угодою сторін\~було відповідне\~волевиявлення позивача\~про припинення\~трудового договору\~за зазначеною\~підставою,\~наступна зміна\~власного рішення\~позивача не\~впливає на\~чинність досягнутої\~домовленості з\~роботодавцем. Представник позивача адвокат Мартищук Л.П. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позові, пояснивши, що [PERSON] дійсно написав заяву про звільнення власноручно на вимогу директора, однак не мав наміру звільнятися. Заяву він не відкликав, оскільки він її не подавав. В заяві про звільнення за угодою сторін повинна буди чітко написана дата такого звільнення. Просить скасувати наказ про звільнення, поновити [PERSON] на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представники відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, вказавши, що підприємством був дотриманий порядок звільнення [PERSON] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи: Згідно наказу №843 від 28.10.2022 припинено Державне підприємство «Кременецьке лісове господарство», шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Згідно наказу №42 від 05.01.2023 затверджено передавальний акт державного підприємства «Кременецьке лісове господарства», яке координується Тернопільським обласним управлінням лісового та мисливського господарства. \~ \~ \~ \~Наказом №115-К від 14.12.2022 року призначено [PERSON] на посаду директора філії «Кременецьке лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на строк з 15.12.2022 по 29.12.2023 з випробувальним строком на три місяці. Згідно трудової книжки [NUMBER] [PERSON] з 08.02.2022 р. по 26.10.2023 року працював у філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (з 11.09.2023 на посаді лісника). 02.01.2023 року [PERSON] ознайомився з посадовою інструкцією лісника, що підтверджується його підписом. 08.09.2023 [PERSON] подав заяву про переведення його лісником обхід № 2 Теребовлянського лісництва з 11 вересня 2023 року. Наказом № 313-к від 08.09.2023 філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», переведено [PERSON] , лісничого Стіжоцького лісництва, лісником обходу №2 Теребовлянського лісництва з 11 вересня 2023 року за його згодою з посадовим окладом згідно діючого штатного розпису. 11.09.2023 [PERSON] ознайомився з посадовою інструкцією лісника, що підтверджується його підписом. 08.09.2023 [PERSON] подав заяву про надання відпустки терміном 35 календарних днів з 11.09.2023. Наказом №399-к/тм від 07.09.2023 філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» надано [PERSON] , ліснику обходу №2 Теребовлянського лісництва щорічну основну відпустку терміном 35 календарних днів з 11 вересня 2023 року по 15 жовтня 2023 року. 16.10.2023 року [PERSON] подав заяву про продовження відпустки у зв`язку з хворобою терміном 11 календарних днів з 16 жовтня 2023 року. Наказом №499-к/тм від 16.10.2023 року продовжено [PERSON] , ліснику обходу №2 Теребовлянського лісництва, щорічну основну відпустку терміном 11 календарних днів з 16 жовтня 2023 року по 26 жовтня 2023 року включно. [PERSON] подав заяву про звільнення з роботи за угодою сторін, на якій міститься резолюція директора філії про підготовлення наказу на звільнення із 26.10.2023 за угодою сторін. В самій заяві відсутня дата її складення та узгоджена дата звільнення. Наказом №385-к від 26.10.2023 року філії «Кременецьке лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» звільнено [PERSON] , лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва з роботи 26 жовтня 2023 року за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно акту про відмову від підпису в наказі №385-к від 26.10.2023 року філії «Кременецьке лісове господарство» ДП «Ліси України» від 26.10.2023, наказ №385-к від 26.10.2023 року «Про звільнення з роботи [PERSON] » доведений до [PERSON] в усній формі. Підписатися про ознайомлення з наказом [PERSON] відмовився. Трудову книжку [PERSON] отримав та підпис про її одержання поставив, про що зафіксований запис в книзі руху трудових книжок і вкладишів до них на ст. 12. З виписки книги руху трудових книжок вбачається, що [PERSON] отримав трудову книжку 26.10.2023, що підтверджено підписом позивача. Згідно розрахункового листка за жовтень 2023 року [PERSON] було виплачено 32 265,04 грн.; за листопад 2023 року 5596,76 грн. \~ \~ \~ \~Згідно довідки про середню заробітну плату [PERSON] ліснику філії «Кременецьке лісове господарство «ДП «Ліси України», звільненого 26.10.2023 року було нараховано за 29 відпрацьованих днів, 29\~314,29 грн., середньоденна зарплата становить 1010,84 грн. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приписами\~статті 43 Конституції України\~гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно статті 5-1 КЗпП України\~\~встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Суд зазначає, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. У постановах Верховного Суду у справі № 553/629/18 від 24.03.2020 та у справі № 6-1269цс16 від 26 жовтня 2016 року Верховний Суд України вказав на те, що, розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видання наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Згідно з пунктом 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~(за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. За такого правового регулювання основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється. Визначення дати звільнення за угодою сторін є обов`язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Відсутність належного волевиявлення не дає підстави вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за угодою сторін, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої ст. 36 КЗпП. Незазначення у заяві конкретної дати звільнення свідчить про відсутність волевиявлення працівника на припинення трудового договору за взаємною угодою сторін. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду у справі № 591/1375/19 від 25.01.2023 та у справі № 711/2175/20 від 4 серпня 2021 року.\~ Позивач у своїх доводах наголошує, що заяву про звільнення за угодою сторін було написано без дати звільнення та дати її написання на вимогу керівника. Вказана заява не відповідала волевиявленню позивача. В судовому засіданні встановлено, що заява [PERSON] про звільнення за угодою сторін не містить ні конкретної дати звільнення , ні дати написання самої заяви. Суд зауважує, що резолюція керівника відповідача, проставлена на цій заяві не може вважатися досягненням сторонами згоди щодо припинення трудового договору та дати звільнення, що в свою чергу позбавляє роботодавця права на звільнення працівника за угодою сторін. Таким чином, суд вважає, що відсутність у заяві конкретної дати звільнення свідчить про відсутність волевиявлення позивача на припинення трудового договору за взаємною згодою сторін, сторони трудового договору не досягнули спільної згоди щодо припинення трудових відносин з підстав, визначених у пункті 1 частини 1\~статті 36 КЗпП України, а тому зазначене є підставою для визнання незаконним звільнення позивача згідно з наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» державного агентства лісових ресурсів України в особі філії «Кременецьке лісове господарство» №385-к від 26.10.2023. Позовні вимоги про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення є взаємопов`язаними та охоплюються поняттям поновлення на роботі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід скасувати наказ Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» державного агентства лісових ресурсів України в особі філії «Кременецьке лісове господарство» №385-к від 26.10.2023 про звільнення [PERSON] , лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України та відповідно поновити [PERSON] на посаді лісника обходу №2 Теребовлянського лісництва, філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у відповідності до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. (далі - Порядок). Як вбачається із довідки про середню заробітну плату відповідача [PERSON] в серпні 2023 року була нарахована заробітна плата в розмірі 22800 грн., а в вересні 2023 в розмірі 6514,29 грн., а тому середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 1010,84 грн. Період вимушеного прогулу становить: з 27.10.2023 року по 31.01.2024 року (дата ухвалення судового рішення), кількість робочих днів, з врахуванням п`ятиденного робочого дня, та того, відповідно до\~статті 6 ЗУ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану",\~стаття 73 КЗпП\~щодо святкових (неробочих) днів під час дії воєнного стану не застосовується, кількість робочих днів складає 69 днів вимушеного прогулу. Отже, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить: 1010,84 * 69 = 69\~747, 96 грн. Саме така сума підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положень частини другої 235\~КЗпП України. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~ з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 1073,60\~грн. та 19,32 грн. сервісного збору на оплату судового збору. Рішення в\~частині поновлення\~на роботі\~та стягнення\~заробітної плати\~за один\~місяць в\~розмірі 21\~227,\~64\~ грн.\~(1010,84\~*21\~роб.\~дні)\~підлягає негайному\~виконанню. Відносно позовних вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн., то суд зазначає наступне: Відповідно до частин 1, 2\~статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи додано: ордер серії АА №048080 та договір про надання правової допомоги №15 від 22.11.2023, згідно якого в п.3.1 встановлено, що гонорар адвоката становить 5000 грн. Згідно ч.5\~ст.137 ЦК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу,що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивностіта змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу,з власної ініціативи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі\~757/36628/16-ц. З огляду на викладене, враховуючи, що представник відповідача не звертався до суду з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності та значення справи для сторін,

Outcome: approved