Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

АТ «КБ «Глобус» звернулося до Вінницького районного суду Віницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 10.10.2016 у розмірі 44383,88 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 10.10.2016 між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти шляхом подачі заяви анкети на приєднання до вказаного договору. За цим договором банком відкрито позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб на наступних умовах: сума ліміту овердрафту 25000,00 грн, строк дії ліміту овердрафту 60 місяців з 10.10.2016 по 08.10.2021, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 46,80% річних, процентна ставка в пільговий період кредитування 0,000001% річних. Позивач вказує, що своєчасне повернення грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду не здійснено та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, тому банком нараховано проценти у розмірі 46,8% річних на суму заборгованості. Відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості. Станом на 01.05.2023 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 44383,88 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 21977,01 грн, та прострочена заборгованість за процентами 22406,87 грн. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 44383,88 грн за Договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 10.10.2016, а також судові витрати. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2023 цивільну справу за позовною заявою АТ «КБ «Глобус» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України. Однак у визначений ухвалою суду строк відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вва-жається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сто-рони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відпо-відно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послу-ги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого установлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку ) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою статті 638 ЦК України установлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до норм частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 10.10.2016 між АТ «КБ «Глобус» до [PERSON] укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «Комерційний банк «Глобус» для фізичних осіб, шляхом підписання [PERSON] заяви-анкети №19/90 на приєднання до вказаного договору. Відповідно до умов заяви-анкети на картковий рахунок установлений овердрафт за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» із строком дії ліміту овердрафту у 24 місяці - з 10.10.2016 по 09.10.2018, сумою ліміту овердрафту у 9000,00 гривень із фіксованою процентною ставкою у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 36,00% та процентною ставкою у пільговий період кредитування (річних) - 0,000001%. Підписанням цієї\~заяви відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію ПАТ КБ «Глобус» на укладення цього договору, яка розміщена на сайті ПАТ КБ «Глобус» www.globusbank.com.ua і беззастережно приєднується до умов цього договору; договір вважається укладеним з дня отримання банком заповненої та підписаної ним заяви-анкети на приєднання до договору. Разом з тим, суд не вважає наявну у справі типову форму договору про відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) елементом укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки в матеріалах справи відсутній підписаний договір відповідачем з зазначеними в такій типовій формі умовами. Також відсутні докази про те, що відповідач приєднався саме до цієї типової форми договору, підписуючи відповідну анкету-заяву, яка затверджена рішенням Правління ПАТ «КБ «Глобус» №18 від 11 квітня 2016 року. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. АТ КБ «Глобус», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту, стягнути прострочену заборгованість по процентам у розмірі 22406,87 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблений висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену у договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що сторони в заяві-анкеті №19/90 від 10.10.2016 погодили кінцевий термін строку кредитування 09.10.2018 (строк дії овердрафту). Таким чином суд вважає, що нарахування банком процентів за користування кредитними коштами після 09.10.2018 є безпідставним. Також, подаючи позовну заяву, Банк вказав відсоткову ставку 46,8%, однак у підписаній анкеті-заяві та листі-повідомлені про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту відсоткова ставка зазначена 36%. До матеріалів справи не подано розрахунків заборгованості щодо відсотків станом на 09.10.2018. Водночас як вбачається розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, долучених до матеріалів справи, проценти за користування кредитом нараховувалися після спливу визначеного строку кредитування (09.10.2018), відтак таке нарахування визначених у заяві-анкеті процентів після даної дати є неправомірним. До того ж із розрахунку заборгованості убачається, що він проведений, починаючи з 11.05.2021 по 01.05.2023, тобто, вочевидь, поза строком дії договору, також неможливо визначити, який відсоток застосовувався позивачем при нарахуванні процентів за користування кредитними коштами. Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Глобус» процентів слід відмовити. Щодо заборгованості за тілом кредиту, то як слідує з розрахунку тіло кредиту становить 21977,01 грн. Факт отримання та користування відповідачем кредитним коштами (тіло кредиту) підтверджено випискою по рахунку. При цьому суд враховує обставину порушення відповідачем зобов`язань в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту у встановлений термін, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту у розмірі 21977,01 грн. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1329,00 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат, окрім судового збору, також належать витрати на правничу допомогу, про стягнення яких заявлено позивачем. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/ 16-ц. Як слідує з матеріалів цієї цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір №051222 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05.12.2022, акт №19/90 прийому-передачі послуг від 22.06.2023 за вказаним договором та платіжну інструкцію №7728 від 22.06.2023 на суму 6000,00 грн. За змістом договору оплата послуг здійснюється клієнтом на підставі погодженого/підписаного сторонами акту прийняття-передачі послуг у спосіб та у строки визначенні у відповідному акті. Ставка гонорару адвоката за послуги за 1 годину складає 1500,00 грн. З акту №19/90 прийому-передачі послуг від 22.06.2023 слідує, що адвокатом були надані позивачу наступні послуги, а саме: проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення із документами, надання консультації (2 год.) 3000,00 грн, складання позовної заяви, формування пакету документів для подачі їх до суду (2 год.) 3000,00 грн, загальна вартість послуг становить 6000,00 грн. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, заявлений позивачем у розмір витрат (6000,00 грн) є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, реальними та підтвердженими матеріалами справи, заяв щодо не співмірності не надходило, а тому визначаючись з їх розподілом відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України та зважаючи на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2970,94 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial