Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19.08.2011 року. В обґрунтування позову вказала, що з 19.08.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з особистими неприязне ними стосунками. Кожен з них має різні погляди на життя, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Вони мешкають окремо та живуть своїм особистим життям. По домовленості між ними донька після розлучення залишається проживати разом з нею, а відповідач буде приймати участь у її утриманні. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.08.2023 року\~відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.10.2023 року задоволено клопотання відповідача, надано строк на примирення терміном на 2 місяці, провадження у справі зупинено до 30.12.2023 року. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.01.2024 року провадження у справі поновлено, призначено судовий розгляд на 25.01.2024 року. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягала на задоволенні позовних вимог, просила їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 19 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 69 від 19.08.2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2011 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 145 від 02.02.2012 року (а.с. 10). Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей, строк на примирення позитивних результатів недав. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2\~ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень\~статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.3\~ст.109\~Сімейного кодексу\~України,\~суд\~постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України,\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач вимогу про зміну прізвища суду не подавала, слід залишити сторонам прізвище без змін. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved