Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

20 жовтня 2023 року [PERSON] з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить (а.с. 30-35): - стягнути з [PERSON] 12300 доларів США за договором позики та 28300 доларів США за договором завдатку; - стягнути з [PERSON] 13150 доларів США за договором позики та 26100 доларів США за договором завдатку. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що наприкінці жовтня 2020 року до позивача звернувся його батько [PERSON] та повідомив, що знайшов двокімнатну квартиру в новобудові по [ADDRESS] , яку хотів би купити для своїх онуків. Для цього [PERSON] попросив у позивача та 20 жовтня 2020 року отримав у борг 12300 доларів США, які зобов?язався повернути в строк до 10 жовтня 2023 року, про що видав відповідну розписку. Наступного дня [PERSON] повідомив позивачу, що напередодні він уклав інвестиційний договір із забудовником та запропонував позивачу придбати цю квартиру за ціною 26450 доларів США, на що позивач погодився, оскільки мав намір у подальшому подарувати її своїм дітям. [PERSON] сказав, що йому не вистачає коштів для повної оплати вартості цієї квартири та попросив у позивача завдаток в рахунок подальшого її продажу в сумі 14150 доларів США. Позивач та [PERSON] уклали договір завдатку, в якому визначили всі умови придбання квартири позивачем. Після цього, [PERSON] отримав від позивача вказану суму коштів, про що видав відповідну розписку. [PERSON] взяв на себе зобов?язання продати позивачу двокімнатну квартиру [ADDRESS] , за ціною 26450 доларів США та укласти з позивачем договір купівлі-продажу цієї квартири в строк до 31 грудня 2021 року. Також, у середині січня 2021 року до позивача звернулась його мати - [PERSON] та повідомила, що теж знайшла двокімнатну квартиру, яку вона хотіла б купити для своїх онуків та попросила в позивача в борг 13150 доларів США. 18 січня 2021 року позивач надав [PERSON] в позику 13150 доларів США, про що було складено відповідну розписку. [PERSON] пообіцяла повернути позику за вимогою позивача, але не пізніше 05 січня 2024 року. На наступний день - 19 січня 2021 року [PERSON] запропонувала позивачу придбати двокімнатну квартиру вартістю 26200 доларів США, на що позивач погодився. Позивач та [PERSON] уклали договір завдатку та в той же день [PERSON] отримала від позивача 13050 доларів США в якості завдатку, що підтвердила розпискою. [PERSON] взяла на себе зобов?язання продати позивачу двокімнатну квартиру [ADDRESS] , за ціною 26200 доларів США та укласти з позивачем договір купівлі-продажу цієї квартири в строк до 31 грудня 2021 року. У подальшому строки укладення договорів купівлі-продажу із відповідачами декілька разів переносились через відмову та неможливість укласти з позивачем договори купівлі-продажу квартир шляхом укладення додаткових угод до договорів про завдаток. Для [PERSON] останній строк укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири за договором завдатку закінчився 05 жовтня 2023 року, а для [PERSON] - 10 жовтня 2023 року. Фактично між позивачем та відповідачами були укладені договори позики та завдатку. Боргові зобов`язання відповідачі перед позивачем не виконали, позику не повернули. Також, договорів купівлі-продажу квартир укладено не було і грошових коштів за договорами завдатку відповідачами не повернуто, а тому відповідачі зобов`язані сплатити позивачу подвійну суму завдатку. Позивач направляв відповідачам вимоги про повернення позики та завдатку, однак відповідачі свої зобов`язання не виконують, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідачі подали відзиви на позов, в яких, зокрема, зазначають, що факти та обставини, які викладені позивачем у позовній заяві щодо вчинення правочинів договорів позики та завдатку, отриманння від позивача за цими правочинами грошових коштів, які ними не повернуті, відповідають дійсності та фактичним обставинам. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи Приватне підприємство «Житлоінвест». Третя особа\~-\~Приватне підприємство\~«Житлоінвест» подало\~пояснення,\~в якому\~зазначило,\~що між\~ним та\~іншими сторонами\~у справі\~будь-які\~правовідносини відсутні. 20\~жовтня 2020\~року між\~Приватним підприємством\~«Житлоінвест» та\~ [PERSON] було\~підписано попередній\~договір №\~20-391-ЛД\~про укладення\~договору купівлі-продажу\~квартири,\~а 18\~січня 2021\~року між\~Приватним підприємством\~«Житлоінвест» та\~ [PERSON] -\~попередній договір\~№ 21-1033-ЛД\~про укладення\~договору купівлі-продажу\~квартири.\~Перед підписанням\~попередніх договорів,\~в яких\~викладено майбутні\~наміри,\~сторони були\~ознайомлені з\~правовими наслідками\~недодержання при\~вчиненні правочинів\~вимог закону\~та усвідомлювали\~природу такого\~правочину і\~значення своїх\~дій.\~Попередні договори\~підписано сторонами\~з урахуванням\~положень статті\~635\~Цивільного кодексу\~України,\~перебуваючи при\~здоровому розумі\~та ясній\~пам?яті,\~діючи добровільно,\~за відсутності\~будь-якого\~примусу як\~фізичного,\~так і\~психічного. При цьому, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Попередні договори про укладання договору купівлі-продажу квартир є нікчемними, а також такими, що не породжують жодних прав та обов?язків сторін. Між відповідачами та позивачем виникли зобов?язання з повернення один одному всього того, що вони одержали за нікчемним правочином. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання, в якому просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, раніше подали заяви про визнання позову, в яких просили справу розглядати за їх відсутності. Представник третьої особи - Приватного підприємства «Житлоінвест» у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжено судовий розгляд на підставі частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20 жовтня 2020 року [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 12300 доларів США, про що було складено розписку (а.с. 8). Із змісту розписки слідує, що відповідач [PERSON] зобов`язався повернути позивачу грошові кошти повністю в строк до 10 жовтня 2023 року. 18 січня 2021 року [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 13150 доларів США, про що складено розписку (а.с. 9). Згідно з розпискою [PERSON] зобов`язалася повернути позивачу грошові кошти повністю за його вимогою, але у будь-якому разі не пізніше 05 січня 2024 року. 21 жовтня 2020 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткоодержувач) в письмовій формі укладено договір завдатку, відповідно до умов якого завдаткодавець сплачує завдаткоодержувачу завдаток у розмірі 14150 доларів США (що за курсом Національного банку України на момент підписання цього договору завдатку становить 401445,405 гривень 40 копійок) в рахунок суми 26450 доларів США (що за курсом Національного банку України на день підписання цього Договору завдатку становить 750405 гривень 01 копійка), яку завдаткодавець повинен сплатити за укладеним у подальшому між сторонами договором купівлі-продажу наступного нерухомого майна: двокімнатна квартира [ADDRESS] (майно). Сплата завдатку здійснюється у виконання досягнутих домовленостей сторін щодо подальшого продажу завдаткоодержувачем та придбання у власність означеного майна завдаткодавцем, шляхом укладення в подальшому між ними договору купівлі-продажу вказаної житлової двокімнатної квартири - (майна) за цією вказаною та визначеною сторонами вартістю (ціною). На момент укладення та підписання цього договору, право власності завдаткоодержувача на вищевказану квартиру (майно) перебуває та знаходиться в процесі його оформлення. Також, сторони вказаного договору домовились про те, що договір купівлі-продажу майна повинен бути укладений до тридцять першого грудня дві тисячі двадцять першого року плюс один місяць (тридцять календарних днів) включно. Завдаткодавець зобов?язується сплатити решту суми у розмірі 12300 доларів США, що за курсом Національного банку України на момент підписання цього договору завдатку становить 348959 гривень 61 копійка, протягом тридцяти календарних днів з моменту укладення договору купівлі-продажу майна. Фактичне отримання коштів за цим договором оформлюється відповідною розпискою. Можливе зарахування сторонами сум отриманого завдатку, як раніше отриманих грошових коштів, так і отриманих в подальшому. Зарахування таких сум коштів та їх оформлення здійснюється та оформлюється виключно укладенням додаткової угоди до цього договору. Згідно з пунктом 5 договору всі ризики не укладення завдаткоодержувачем договору купівлі-продажу майна із завдаткодавцем, включаючи форс-мажорні чи настання подібних обставин лежать на завдаткоодержувачі та у випадку своєї відмови від надання витребуваних завдаткодавцем документів та/або неукладення договору купівлі-продажу майна із завдаткодавцем в строк, зазначений у пункті 2 цього договору, як з вини завдаткоодержувача, так і з будь-яких інших причин, що не залежать від завдаткодавця, завдаткоодержувач зобов?язується сплатити завдаткодавцю подвійну суму завдатку, фактично одержаного від завдаткодавця за цим договором завдатку, що на день підписання цього договору становить 28300 доларів США, або їх гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на момент фактичного повернення цього завдатку. Цей договір укладений строком на три роки, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами всіх своїх обов?язків за ним та вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Будь-яке внесення змін та/чи доповнень до цього договору допускається тільки шляхом укладення та підписання двосторонньої додаткової угоди (додаткових угод) до нього (пункт 7 договору). Також, 21 жовтня 2020 року [PERSON] було складено розписку, в якій він підтвердив, що отримав від [PERSON] 14150 доларів США в якості завдатку (а.с. 10). 30 грудня 2021 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткоодержувач) було укладено додаткову угоду № 1 до договору завдатку від 21 жовтня 2020 року, в якій сторони домовилися викласти пункт 2 договору в такій редакції: «договір-купівлі-продажу майна повинен бути укладений до 30 березня 2023 року плюс один місяць (тридцять календарних днів)» (а.с. 12). 14 лютого 2023 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткоодержувач) було укладено додаткову угоду № 2 до договору завдатку від 21 жовтня 2020 року, в якій сторони домовилися викласти пункт 2 договору в такій редакції: «договір-купівлі-продажу майна повинен бути укладений до 30 березня 2023 року плюс один місяць (тридцять календарних днів). Визначити, що загальний строк дії договору про завдаток продовжується строком на один рік від дати підписання цієї додаткової угоди, тобто до 14 лютого 2024 року, але у будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань за ним сторонами» (а.с. 43). 27 березня 2023 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткоодержувач) укладено додаткову угоду № 3 до договору завдатку від 21 жовтня 2020 року, в якій сторони домовилися викласти пункт 2 договору в такій редакції: «договір-купівлі-продажу майна повинен бути укладений до 05 жовтня 2023 року включно» (а.с. 42). Крім того, 19 січня 2021 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткоодержувач) було укладено договір завдатку, за умовами якого завдаткодавець сплачує завдаткоодержувачу завдаток у розмірі 13050 доларів США, (що за курсом Національного банку України на момент підписання цього Договору завдатку становить 367913 гривень 43 копійки), в рахунок суми 26200 доларів США (що за курсом Національного банку України на день підписання цього договору завдатку становить 738646 гривень 12 копійок), яку завдаткодавець повинен сплатити за укладеним в подальшому між сторонами договором купівлі-продажу наступного нерухомого майна: двокімнатна квартира [ADDRESS] (майно). Сплата завдатку здійснюється у виконання досягнутих домовленостей сторін щодо подальшого продажу завдаткоодержувачем та придбання у власність означеного майна завдаткодавцем шляхом укладення в подальшому між ними договору купівлі-продажу вказаної житлової двокімнатної квартири - (майна) за цією вказаною та визначеною сторонами вартістю (ціною). На момент укладення та підписання цього договору, право власності завдаткоодержувача на вищевказану квартиру (майно) перебуває та знаходиться в процесі його оформлення. Сторони домовились про те, що договір купівлі-продажу майна повинен бути укладений до тридцять першого грудня дві тисячі двадцять першого року плюс один місяць (тридцять календарних днів) включно. Завдаткодавець зобов?язується сплатити завдаткоодержувачу решту суми у розмірі 13150 доларів США, (що за курсом Національного банку України на момент підписання цього договору завдатку становить 370732 гривні 69 копійок) протягом тридцяти календарних днів з моменту укладення договору купівлі-продажу майна. Фактичне отримання коштів за цим договором оформлюється відповідною розпискою. Можливе зарахування сторонами до сум отриманого завдатку, як раніше отриманих грошових коштів, так і отриманих в подальшому. Зарахування таких сум коштів та їх оформлення здійснюється та оформлюється виключно укладенням додаткової угоди до цього договору. Згідно з пунктом 5 договору всі ризики не укладення завдаткоодержувачем договору купівлі-продажу майна із завдаткодавцем, включаючи форс-мажорні чи настання подібних обставин лежать на завдаткоодержувачі та у випадку своєї відмови від надання витребуваних завдаткодавцем документів та/або неукладення договору купівлі-продажу майна із завдаткодавцем в строк, зазначений у пункті 2 цього договору як з вини завдаткоодержувача так і з будь-яких інших причин, що не залежать від завдаткодавця, завдаткоодержувач зобов?язується сплатити завдаткодавцю подвійну суму завдатку, фактично одержаного від завдаткодавця за цим договором завдатку, що на день підписання цього договору становить 28300 доларів США, або їх гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на момент фактичного повернення цього завдатку. Цей договір укладений строком на три роки, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами всіх своїх обов?язків за ним та вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Будь-яке внесення змін та/чи доповнень до цього договору допускається тільки шляхом укладення та підписання двосторонньої додаткової угоди (додаткових угод) до нього (пункт 7 договору). Також, 19 січня 2021 року [PERSON] було складено розписку, в якій вона підтвердила, що отримала від [PERSON] 13050 доларів США завдатку (а.с. 15). 30 грудня 2021 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткоодержувач) було укладено додаткову угоду № 1 до договору завдатку від 19 січня 2021 року, в якій сторони домовилися викласти пункт 2 договору в такій редакції: «договір-купівлі-продажу майна повинен бути укладений до 30 березня 2023 року плюс один місяць (тридцять календарних днів)» (а.с. 14). 27 березня 2023 року між [PERSON] (завдаткодавець) та [PERSON] (завдаткоодержувач) було укладено додаткову угоду № 2 до договору завдатку від 19 січня 2021 року, в якій сторони домовилися викласти пункт 2 договору у такій редакції: «договір-купівлі-продажу майна повинен бути укладений до 10 жовтня 2023 року плюс один місяць (тридцять календарних днів)» (а.с. 46). Однак, договори купівлі-продажу квартир між сторонами не були укладені. 09 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до відповідачів з вимогами про поверненя боргу (позики) (а.с. 48, 49), а 11 жовтня 2023 року - з вимогами про повернення завдатку (а.с. 52, 53). У свою чергу, відповідачі написали заяви, які нотаріально посвідчили, про неможливість повернення боргу та завдатку (а.с. 50, 51, 54, 55). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 Цивільного кодексу України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно із частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, в якій воно зазначено в договорі, чинне законодавство не містить. Відповідачі у встановлений строк свої зобов`язання за договорами позики не виконали, грошові кошти позивачу не повернули. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідачі свої зобов`язання за договорами позики не виконали, грошові кошти позивачу в установлений строк не повернули, що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову в цій частині. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів завдатку, суд додатково зазначає наступне. Частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до статті 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Правові наслідки\~порушення або\~припинення зобов`язання,\~забезпеченого завдатком,\~передбачені вимогами\~статті 571\~Цивільного кодексу\~України,\~зокрема:\~якщо порушення\~зобов`язання сталося\~з вини\~боржника,\~завдаток залишається\~у кредитора. Якщо\~порушення зобов`язання\~сталося з\~вини кредитора,\~він зобов`язаний\~повернути боржникові\~завдаток та\~додатково сплатити\~суму у\~розмірі завдатку\~або його\~вартості. Сторона,\~винна у\~порушенні зобов`язання,\~має відшкодувати\~другій стороні\~збитки в\~сумі,\~на яку\~вони перевищують\~розмір (вартість)\~завдатку,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Правила статті 571\~Цивільного кодексу\~України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. За вказаних обставин, за положеннями статей 546, 548 Цивільного кодексу України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Згідно із\~частиною першою\~статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до\~статті 657\~Цивільного кодексу\~України договір\~купівлі-продажу\~земельної ділянки,\~єдиного майнового\~комплексу,\~житлового будинку\~(квартири)\~або іншого\~нерухомого майна\~укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договорів купівлі-продажу, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам законодавства між сторонами укладено не було, то передані позивачем відповідачам грошові кошти в сумі 14150 доларів США та 13050 доларів США є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 25 вересня 2012 року в справі № 6-82цс13, від 13 лютого 2013 року в справі № 6-176цс12, Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року в справі № 461/5297/16-ц, від 24 липня 2019 року в справі № 521/12202/15, від 17 червня 2021 року в справі № 711/5065/15-ц та інших. За таких обставин, суд знаходить підстави для стягнення з відповідачів грошових коштів, однак лише в сумі 14150 доларів США та 13050 доларів США, які були передані їм позивачем, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Також, згідно з положеннями частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору в розмірі 50 відсотків пропорційно до задоволених позовних вимог необхідно покласти на відповідачів.

Outcome: partial