Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своєї позовної заяви зазначає, що 12.08.2001 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 55. Від шлюбних відносин в них народилася дитина донька [PERSON] , [INFO] . Спершу їх сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх місяців вони втратили повагу один до одного, шлюбні відносини між ними фактично призупинилися. Відповідач на даний час не розуміє позивача, між ними відсутні любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. У відповідача власні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про бажання змінити ставлення до сім`ї відповідач не робить. Шлюб носить нормального характеру. Подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б особистим інтересам позивача. Підтримуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем та залишити дитину на його самостійному утриманні, проживанні та вихованні. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликалися. До суду від позивача надійшла заява в якій просить суд слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До суду від відповідача надійшла заява в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 12.08.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу доньку [PERSON] , [INFO] , слід залишити із позивачем. За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а доньку [PERSON] , [INFO] , залишити на самостійному утримані, виховані та проживанні разом з батьком. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved