Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2018 року. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося і нею подано позов про розірвання шлюбу. Неповнолітній син перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти для утримання дитини не надає, зовсім перестав брати участь у матеріальному забезпеченні сина. Самостійно забезпечити його всім необхідним вона не може. Вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в забезпеченні належних умов життя і розвитку дитини. У судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує, що відповідач є особою працездатного віку, нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати дитину та може надавати матеріальну допомогу на його утримання, іншого ним не доведено. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати неповнолітнього сина, передбачених ст. 188 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. З огляду на викладене, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначеного законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позову, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved