Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача та співвідповідача 1.Виклад позиції позивача 17.11.2023 року адвокат Довгань О.О. звернувся до Шаргородського районного суду з позовом в інтересах [PERSON] до Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що сталася [INFO] , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 1,0637 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шпиківської територіальної громади Тульчинського району (колишньої Юліямпільської сільської ради Шаргородського району) Вінницької області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 22.07.1997 року по Юліямпільській сільській раді Шаргородського (тепер Тульчинського) району Вінницької області. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] , яка [INFO] померла, та спадкоємцями першої черги по закону після смерті останньої, прийняли спадщину у передбаченому цивільним законодавством порядку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) до складу, якої входили земельні ділянки площею 1,5246 га та 1,0637 га, загальною площею 2,5883 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (тепер Шпиківської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області), яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 22.07.1997 року. У 2003 році головою Шаргородської державної адміністрації видано розпорядження за №95 від 09.04.2003 року «Про затвердження технічної документації щодо передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю на території Юліямпільської сільської ради», яким затверджено технічну документацію щодо передачі земельних часток (паїв). Проте, з невідомих причин у додаток №2 до розпорядження голови РДА за №95 від 09.04.2003 року внесено дані лише щодо частини земельної частки (паю) №434, а саме земельної ділянки площею 1,5246 га, тоді як земельна ділянка площею 1,0637 га до додатку не включена, що в подальшому призвело до затвердження документації із землеустрою та присвоєння кадастрового номеру (0525389000:02:002:0110) лише щодо земельної ділянки площею 1,5246 га. Між спадкоємцями [PERSON] - позивачем [PERSON] та його братом [PERSON] досягнуто згоди про те, що [PERSON] при оформленні спадкових прав отримає у власність земельну ділянку площею 1,5246 га, а [PERSON] після завершення приватизації отримає у власність земельну ділянку площею 1,0637 га. Незважаючи на факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] , останній не може реалізувати свої спадкові права, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не встигла реалізувати свої майнові права на земельні ділянки, що входять до складу земельної частки (паю) №434. З метою оформлення правовстановлюючих документів позивач [PERSON] звернувся до Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області щодо виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку, проте рішенням за №2666 від 03.10.2023 року позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його спадкові права або право власності на вказану земельну ділянку. Звернувшись до Тульчинської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач [PERSON] також отримав відмову за №839/01-16 від 15.11.2023 року. З повідомлення нотаріуса вбачається, що позивачеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,0637 га з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. ЗК України у редакції, чинній до 01.01.2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України, не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Процедуру приватизації спірної земельної ділянки площею 1,0637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області було розпочато, але не завершено. Отже, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на майно після смерті матері у визначеному чинним законодавством порядку, а тому змушений звертатися до суду з вказаним позовом. При обґрунтуванні позову представник позивача покликається на норми ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268-1297 ЦК України, ст.ст.81, 116, 125, 126, 152 ЗК України, Указ Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Довгань О.О. не прибули, будучи повідомленими про його дату, час та місце належним чином (а.с.168 на звороті). 29.01.2024 року представник позивача адвокат Довгань О.О., що діє на підставі ордеру АВ №1100720 від 03.11.2023 року (а.с.33), надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду клопотання, підписане кваліфікованим електронним підписом (а.с.175), про проведення судового засідання без присутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.173-174). 2. Виклад позиції відповідача та співвідповідача Відповідач Шпиківська селищна рада, до територіальної підпорядкованості якої відноситься село Юліямпіль Тульчинського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області, відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.11.2023 року, не подала. 15.01.2024 року представником відповідача Шпиківської селищної ради Магдалюком О.Г., що діє на підставі довіреності від 23.02.2023 року (а.с.171), на електронну адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні 29.01.2024 року без його участі, заперечень щодо позову не має (а.с.170). Співвідповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, та не подав відзиву на позов, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі суду від 21.12.2023 року (а.с.148-150). 05.01.2024 року співвідповідач [PERSON] надіслав до Шаргородського районного суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, заперечень щодо задоволення позову не має (а.с.157). Крім того, 11.12.2023 року [PERSON] надіслав до Шаргородського районного суду письмові пояснення (а.с.82-83). У поясненнях [PERSON] зазначив, що він і позивач [PERSON] є рідними братами. Їхньою матір`ю була [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті залишилося спадкове майна у вигляді земельної частки (паю) на території Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яка належала їх матері на підставі сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER] від 22.07.1997 року. Вказаний сертифікат видано в одному екземплярі, який не зберігся. В той же час, розмір земельної частки (паю), що належав їх матері підтверджується рішення 7 сесії 4 скликання Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Під час формування земельних ділянок і визначення їх на місцевості, на підставі вказаного сертифікату [PERSON] виділено дві земельних ділянки площею 1,5246 га та площею 1,0637 га на території Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Між ним і позивачем досягнуто домовленості, що спадкова земельна ділянка площею 1,5246 га після оформлення спадкових прав належатиме йому, тоді як земельна площею 1,0637 га після оформлення спадкових прав відійде його брату і позивачу по даній справі - [PERSON] . В процесі підготовки документів, необхідних для реалізації спадкових прав [PERSON] виявив, що з невстановлених причин земельній ділянці площею 1,0637 га не присвоєно кадастровий номер та, оскільки позивач отримав відмову від Шпиківської селищної ради щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації для завершення приватизації земельної ділянки, а також від нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, він був змушений звернутися до суду. В той час, як іншій земельній ділянці площею 1,5246 га, присвоєно кадастровий номер 0525389000:02:002:0110. Співвідповідач [PERSON] звертає увагу суду, що між ним і позивачем [PERSON] відсутній будь-який спір щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті їхньої матері [PERSON] . В судове засідання 29.01.2024 року співвідповідач [PERSON] не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до вимог п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, оскільки отримав судову повістку особисто 18.01.2024 року (а.с.172). Таким чином, суд вважає, що співвідповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, у зв`язку із чим відсутні перешкоди для подальшого розгляду справи у його відсутності. При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача, співвідповідача 1. 17.11.2023 року представник позивача адвокат Довгань О.О. в абзаці 2 позовної заяви заявив клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати з Тульчинської державної нотаріальної контори належно засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті [INFO] в с. Ярове Шаргородського району Вінницької області [PERSON] (а.с.2-9). 2. 28.11.2023 року представник позивача адвокат Довгань О.О. у системі «Електронний суд» надіслав до Шаргородського районного суду клопотання про долучення доказів (а.с.56-57). 3. 05.12.2023 року представник позивача адвокат Довгань О.О. надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду клопотання, підписане кваліфікованим електронним підписом (а.с.64), про проведення підготовчого судового засідання без його та позивача [PERSON] присутності, заявлене клопотання про витребування доказів підтримує (а.с.63). 4. 05.12.2023 року третя особа [PERSON] надіслав до Шаргородського районного суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності та призначення справи до розгляду по суті, заперечень щодо позову немає, просить позов задовольнити (а.с.66). 5. 07.12.2023 року представник відповідача Магдалюк О.Г., який діє на підставі довіреності від 23.02.2023 року, надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без представника Шпиківської селищної ради, заперечень щодо позову не має (а.с.80). 6. 11.12.2023 року третя особа [PERSON] надіслав до Шаргородського районного суду письмові пояснення (а.с.82-83). 7. 19.12.2023 року представник позивача адвокат Довгань О.О. у системі «Електронний суд» подав до Шаргородського районного суду клопотання про долучення доказів (а.с.134-136). 8. 21.12.2023 року представник позивача адвокат Довгань О.О. надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду клопотання, підписане кваліфікованим електронним підписом (а.с.146), про залучення [PERSON] як співвідповідача у даній справі (а.с.144-145). 9. 22.12.2023 року представник відповідача [PERSON] надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без представника Шпиківської селищної ради, заперечень щодо позову не має (а.с.154). 10. 05.01.2024 року співвідповідач [PERSON] надіслав до Шаргородського районного суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, заперечень щодо задоволення позову немає (а.с.157). 11. 11.01.2024 року представник позивача адвокат Довгань О.О. надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду клопотання, підписане кваліфікованим електронним підписом (а.с.163), про проведення підготовчого судового засідання без його присутності та позивача [PERSON] (а.с.161-162). 12. 15.01.2024 року представник відповідача [PERSON] надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без представника Шпиківської селищної ради, заперечень щодо позову не має (а.с.170). 13. 29.01.2024 року представник позивача адвокат Довгань О.О. надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду клопотання, підписане кваліфікованим електронним підписом (а.с.175), про проведення судового засідання без його та позивача [PERSON] присутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (а.с.173-174). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 21.11.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Довгань О.О., до Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, з участю третьої особи [PERSON] - про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування за законом; відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.12.2023 року; встановлено відповідачеві строк на подання відзиву у 15 днів (а.с.49-50). 2. Відповідно до ухвали суду від 05.12.2023 року задоволено клопотання адвоката Довганя О.О. про витребування доказів; відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Довганя О.О. про долучення доказів від 28.11.2023 року; підготовче судове засідання відкладено на 21.12.2023 року (а.с.72-74). 3. Ухвалою суду від 21.12.2023 року задоволено клопотання адвоката Довганя О.О. від 19.12.2023 року про долучення доказів та клопотання від 21.12.2023 року про залучення [PERSON] у якості співвідповідача у даній справі; встановлено співвідповідачеві [PERSON] строк на подання відзиву у 15 днів, підготовче судове засідання відкладено на 11.01.2024 року (а.с.148-150). 4. Відповідно до ухвали суду від 11.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті; встановлено порядок та обсяг дослідження доказів; визначено дату судового засідання - 29.01.2024 року (а.с.165-166). 5. В судове засідання, призначене на 29.01.2024 року, не прибули позивач [PERSON] , представник позивача - адвокат Довгань О.О., представник відповідача Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, співвідповідач [PERSON] , у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності зазначених учасників справи, враховуючи подані учасниками справи заяви та клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а також враховуючи, що представник відповідача заявив про відсутність у відповідача заперечень щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 6. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 7. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Співвідповідач [PERSON] у заяві до суду від 05.01.2024 року заявив про повне визнання позовних вимог [PERSON] (а.с.157). 8. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання співвідповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] . 9. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.7 ст.223 ЦПК України, головуючим суддею оголошено стислий зміст позовної заяви. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на завершення приватизації і одержання правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку, які регламентують порядок набуття права на спадщину. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що [INFO] у с. Ярове Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Позивач [PERSON] та співвідповідач [PERSON] є синами [PERSON] , що підтверджується, копіями свідоцтв про народження, відповідно, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.14, 15). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) до складу, якої входили земельні ділянки площею 1,5246 га та 1,0637 га, загальною площею 2,5883 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (тепер - Шпиківської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області), яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату [NUMBER] від 22.07.1997 року. Так, згідно з рішенням Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 23.12.2002 року «Про погодження площі, що підлягає поділу на земельні частки (паї) та списків громадян-власників сертифікатів, які мають право на земельну частку (пай) на території Юліямпільської сільської ради», погоджено площу земель, що підлягають поділу на земельні частки (паї) між громадянами - власниками сертифікатів на території Юліямпільської сільської ради в розмірі 1403,0 га, в тому числі ріллі 1403,0 га; погоджено списки громадян в кількості 530 осіб, які мають право на земельні частки (паї) і бажають отримати державні акти на право власності на землю, відповідно до додатку (а.с.18). Із Списку осіб, що мають право на отримання державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай) згідно виданих сертифікатів, які померли по СТОВ «Відродження» на території Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] була включена до вказаного Списку осіб під номером 5 та вказаний номер сертифікату [NUMBER] (а.с.16-17). Крім того, 09.04.2003 року головою Шаргородської РДА прийнято розпорядження за №95 «Про затвердження технічної документації щодо передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю на території Юліямпільської сільської ради», згідно з яким затверджено технічну документацію щодо передачі земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право приватної власності на землю громадянам - власникам сертифікатів на території Юліямпільської сільської ради; передано у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та прийнято рішення про видачу державних актів на право приватної власності на землю згідно з додатком №1; прийнято рішення про видачу державних актів на право приватної власності на землю спадкоємцям померлих громадян після оформлення спадщини відповідно до чинного законодавства України, згідно з додатком №2 (а.с.31). З архівного витягу з додатку №2 до розпорядження голови Шаргородської РДА від 09.04.2003 року за №95 «Список громадян власників сертифікатів СТОВ «Відродження» с. Ярове, спадкоємцям яких видати державні акти на право власності на землю після оформлення спадщини» вбачається, що спадкодавець [PERSON] включена до додатку за №48, зазначено номер земельної ділянки - 434, загальна площа земельної частки (паю) становить 1,5246 га, в тому числі ріллі 1,5246 га; та вказано, що в додатку №1 до вказаного розпорядження відомостей про надання [PERSON] земельної частки (паю) немає (а.с.32). Разом з тим, зі «Списку громадян власників сертифікатів СТОВ «Відродження» с. Ярове, спадкоємцям яких видати державні акти на право власності на землю після оформлення спадщини», який є додатком до розпорядження голови й районної державної адміністрації 2003 року, вбачається, що спадкодавець [PERSON] включена до вказаного Списку під номером 48, зазначено номер земельної ділянки - 434, вказано, що вказана земельна ділянка складається з двох земельних ділянок площею 1,5246 га та площею 1,0637 га (а.с.39-40). Встановлені судом обставини також підтверджуються інформацією Відділу №4 Управління адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 03.11.2023 року за №1094/14-23, згідно з якою [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], про що вчинено запис №161 від 22.07.1997 року. Відомості про земельні ділянки, згідно державного земельного реєстру, що знаходились у власності на території колишнього Шаргородського району Вінницької області громадянки [PERSON] до 01.01.2013 року відсутні (а.с.20). З інформаційної довідки Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 10.11.2023 року вбачається, що до Державного земельного кадастру включено лише одну із земельних ділянок [PERSON] , зокрема, площею 1,5246 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, якій присвоєно кадастровий номер 0525389000:02:002:0110 та яка перебуває у оренді СФГ «Банаха» (а.с.21), тоді як інша земельна ділянка спадкодавця [PERSON] площею 1,0637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не включена до Державного земельного кадастру, їй не присвоєно кадастрового номеру і вона рахується серед не витребуваних паїв, згідно із сертифікатом [NUMBER], що вбачається з додатку до рішення Юліямпільської сільської ради від 23.05.2003 року (а.с.139, 141, 23). Таким чином, спадкодавець [PERSON] при житті не завершила процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,0637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та документів про право власності на вказану земельну ділянку не отримала, тому право на завершення приватизації і отримання правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку входить до складу спадщини після смерті останньої. Спадкодавець [PERSON] по день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; на день смерті разом з нею проживали та вели спільне господарство її сини - [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом вступу в фактичне управління та володіння майном померлої, а саме розпорядилися її особистими та домашніми речами. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) в розмірі 2,5883 га, що вбачається із довідок Юліямпільського старостинського округу Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області за №№229, 230 від 31.10.2023 року (а.с.24, 25) та із викопіювання з кадастрового плану Юліямпільського старостинського округу Шпиківської ОТГ (а.с.29). Крім того, вказана обставина підтверджується матеріалами спадкової справи №1009/2021 (а.с.90-132). Таким чином, судом встановлено, що позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] , які прийняли спадщину у відповідності до діючого на час відкриття спадщини цивільного законодавства УРСР, як спадкоємці майна померлої досягли згоди між собою про те, що співвідповідач [PERSON] здійснюватиме оформлення спадкових прав на земельну ділянку площею 1,5246 га, а позивач [PERSON] здійснюватиме оформлення спадкових прав на право [PERSON] на завершення приватизації земельної ділянки площею 1,0637 га, з подальшим отриманням на своє ім`я правовстановлюючого документу. Вказана обставина підтверджується позивачем у позові та співвідповідачем у письмових поясненнях та в заяві до суду. З метою завершення приватизації та оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] площею 1,0637 га, позивач [PERSON] звернувся до Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами с. Ярове, проте рішенням відповідача за №2666 від 03.10.2023 року йому відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його спадкові права на вказану земельну ділянку (а.с.19). Із копії спадкової справи №1009/2021 вбачається, що 10.12.2021 року позивач [PERSON] та співвідповідач [PERSON] подали до Тульчинської ДНК заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтв про право на спадщину, проте, свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку [ADDRESS] , що виділена спадкодавцю [PERSON] , не видавалося (а.с.90-132). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,0637 га ріллі, що виділена спадкодавцю [PERSON] , позивачу державним нотаріусом Тульчинської ДНК відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначену земельну ділянку, що вбачається з повідомлення завідувача Тульчинської ДНК - Сухомлин О.А. за №839/01-16 від 15.11.2023 року (а.с.27). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] при житті розпочато процедуру приватизації земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 2,5883 га, що складається з двох земельних ділянок: площею 1,5246 га, в тому числі ріллі 1,5246 га, та площею 1,0637 га, в тому числі ріллі 1,0637 га, проте не завершено процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,0637 га, в тому числі ріллі 1,0637 га, що стало перешкодою для оформлення її сином - позивачем [PERSON] спадщини на вказану земельну ділянку. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом, прийнявши спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній за життя, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, площею 1,0637 га, в тому числі ріллі 1,0637 га. Відтак, оскільки право позивача на оформлення спадкових прав порушено, то воно підлягає поновленню шляхом задоволення позовних вимог про визнання за позивачем [PERSON] права на завершення приватизації земельної ділянки № [NUMBER] площею 1,0637 га, в тому числі ріллі 1,0637 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER] від 22.07.1997 року. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину і регулюються Конституцією України, ЦК УРСР, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно зі ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Зазначене відповідає вимогам ст.58 Конституції України, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, роз`ясненням, що містяться в абз.3 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.01.2018 року у справі №556/1354/15-ц. Частина 1 ст.58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до абзацу першого пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм. Відповідно до висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеного у справі №556/1354/15-ц, «За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року». Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів та роз`яснень, а також правового висновку Верховного Суду, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , оскільки є її сином, і прийняв спадщину після смерті матері, що мала місце 08.06.1999 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, у зв`язку із чим не підлягають застосування норми ЦК України, на які зсилається у позові представник позивача, зокрема, вимоги ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268-1297 ЦК України. В силу ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України). Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частина 1 ст.81 ЗК України передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). За приписами ст.524 ЦК УРСР та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом і передбачає перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). VІ. Висновки суду Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку правовстановлюючого документу на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набула права власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,0637 га, в тому числі ріллі 1,0637 га, оскільки не завершила процедуру її приватизації та не отримала правовстановлюючого документу, проте право на завершення приватизації і отримання правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом, прийняв спадщину після смерті останньої, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, не відмовився від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, відповідно до вимог ст.553 ЦК УРСР. [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку площею 1,0637 га після смерті [PERSON] . Визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки № [NUMBER] площею 1,0637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Юліямпільської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (тепер - Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER] від 22.07.1997 року, не порушує права та інтереси інших осіб. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на спадщину померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved