Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

07.12.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить суд: - визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, посвідченим секретарем М`якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області 15.06.2007 року за реєстровим № 156, право власності на 2/3 земельної ділянки, площею 4,15 га, кадастровий номер 5324282600:00:010:0082, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території М`якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, що належала померлій [INFO] [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 089097 від 16.08.2004, на підставі розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації № 101 від 25.02.2004; - витребувати в Решетилівській державній нотаріальній конторі спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] за № 128/2023. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , яка залишила заповіт, яким заповіла позивачці - [PERSON] , земельну ділянку, площею 4,15 га, що розташована на території М`якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Оригінал заповіту втрачений. Зазначає, що 18 листопада 2023 року позивачка звернулася до Решетилівської державної нотаріальної контори з проханням видати на свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Під час звернення було встановлено, що у Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за № 128/2023. Спадщину прийняли шляхом подання заяви про прийняття спадщини - дочка померлої [PERSON] , шляхом фактичного проживання син померлої [PERSON] . На запит нотаріуса, виконкомом Решетилівської міської ради було надано копію вище вказаного заповіту. Згідно даного заповіту, земельну ділянку площею 4,15 га, [PERSON] заповідала дочці [PERSON] , що мешкає в селищі Решетилівка. Оригінал заповіту у спадкоємця відсутній. У видачі дублікату міська рада відмовила, так як не затверджені посади старости та не наділено їх правом вчиняти нотаріальні дії (в т. ч. видавати дублікати документів). Крім того, у заповіті невірно вказане прізвище спадкоємиці. Тому, державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів оригіналу (дублікату) заповіту, що і змушує позивачку звернутись до суду. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 07.12.2023 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 18.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Витребувано у Решетилівській державній нотаріальній конторі спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] за № 128/2023. 20.12.2023 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій просить визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Збільшені вимоги обґрунтовані тим, що крім неї спадщину після смерті матері прийняв її брат, син померлої, [PERSON] , [INFO], який постійно проживав з матір`ю на момент її смерті. Тому із посиланням на норми ст.ст. 1241, 1268 ЦК України відповідач [PERSON] має право на обов`язкову частку. 26.12.2023 на виконання ухвали суду від 18.12.2023 від Решетилівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справа після померлої [INFO] [PERSON] за № 128/2023. Ухвалою суду від 15.01.2024 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог. У підготовче засідання 06.02.2024 сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представником позивача - адвокатом Казаковим О.А. подано клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі та участі позивача. Просить прийняти визнання відповідачем позовних вимог. Відповідачем подано клопотання про визнання позовних вимог в повному обсязі, просить провести судове засідання без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Михнівка Полтавського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 08.11.2023 Решетилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 141 (а.с.8). 18.11.2023 державним нотаріусом Решетилівської держаної нотаріальної контори Кириченко Т.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1045/02-31. Під час звернення було встановлено, що у Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за № 128/2023. Спадщину прийняли шляхом подання заяви про прийняття спадщини - дочка померлої [PERSON] ; шляхом фактичного проживання син померлої [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до копії паспорта, виданого на ім`я відповідача вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та місце його проживання зареєстроване в с. Михнівка Решетилівського (наразі Полтавського) району Полтавської області (а.с.6-7). На запит нотаріуса, виконкомом Решетилівської міської ради було надано копію вище вказаного заповіту. Згідно даного заповіту, земельну ділянку площею 4,15 га, [PERSON] заповідала дочці [PERSON] , що мешкає в селищі Решетилівка. Оригінал заповіту у спадкоємця відсутній. У видачі дублікату міська рада відмовила, так як не затверджені посади старости та не наділено їх правом вчиняти нотаріальні дії (в т. ч. видавати дублікати документів). Крім того, у заповіті невірно вказане прізвище спадкоємиці. Тому, державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів оригіналу (дублікату) заповіту (а.с. 9, 65). Згідно до копії заповіту від 15.06.2007 [PERSON] , [INFO] , на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,15 га, яка підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ПЛ № 089097 зареєстрованого в Книзі записів реєстрацій державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010456100643 заповіла дочці [PERSON] , що мешкає в селищі Решетилівка. Цей заповіт посвідчено [PERSON] секретарем М`якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 156 (а.с.10,57). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.1960 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 29 (а.с.11, 63). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 29.08.1996, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 29.08.1996 про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 29.08.1996 зроблено запис № 48. Після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.12, 64). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 089097 виданого 16.08.2004, [PERSON] на підставі розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації № 101 від 25.02.2004 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,15 га, розташованої на території М`якеньківської сільської ради Решетилівського району полтавської області. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010456100634 (а.с.13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.10.2023, земельна ділянка з кадастровим номером 5324282600:00:010:0082 площею 4,15 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 16.08.2004, здійснена Решетилівським відділом ПРФ ДП «ЦДЗК», має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходиться за адресою: Полтавська область Решетилівський район М`якеньківська сільська рада. 15.06.2015 державним реєстратором Танько О.Г., на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку, серія ПЛ № 089097, виданого 16.08.2004 Решетилівською районною державною адміністрацією, дана земельна ділянка на праві власності зареєстрована за [PERSON] , та, на праві оренди за СТОВ «Говтва», на підставі договору оренди землі б/н від 02.01.2015 (а.с. 14-16,60-61). Відповідно до витягу з ДЗК від 01.11.2023 земельна ділянка за кадастровим номером 5324282600:00:010:0082, розташована на території М`якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,15 га, має нормативно грошову оцінку в розмірі 131024,35 грн. Дана земельна ділянка на праві власності зареєстрована за [PERSON] та на праві оренди за СТОВ «Говтва». До витягу додаються кадастровий план земельної ділянки та координати поворотних точок меж земельної ділянки (а.с. 17-27,58-59). 14.06.2023 Решетилівською державною нотаріальною конторою було почато спадкову справу № 128/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.51). 14.06.2023 [PERSON] подала до про прийняття спадкового майна після померлої [INFO] [PERSON] , що є її матір`ю (а.с.51). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 14.06.2023 [PERSON] померла [INFO] , відомості про смерть здійснені реєстратором Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, номер актового запису 141, документ що підтверджує факт смерті Лікарське свідоцтво про смерть № 74 від 08.04.2023 видане КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Решетилівської міської ради Полтавської області» (а.с.52). Згідно інформації за Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [PERSON] померла [INFO] (а.с.54). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі до спадкового реєстру Решетилівської державною нотаріальною конторою внесено реєстраційний запис № 70783557, номер у нотаріуса 128/2023, відносно [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] (а.с.55). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.06.2023 відносно [PERSON] , у реєстрі наявний заповіт № 156 від 15.06.2007, що зберігається в М`якеньківській сільській раді Решетилівського району Полтавської області (а.с.55-56). 03.10.2023 державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. направила запит № 904/02-14 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області на отримання копії заповіту [PERSON] померлої [INFO] , що посвідчений М`якеньківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області 15.06.2007 за реєстровим № 156 (а.с.56). 09.10.2023 від Решетилівської міської ради надано копію заповіту [PERSON] померлої [INFO] , що посвідчений М`якеньківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області 15.06.2007 за реєстровим № 156 (а.с.57). Відповідно до запиту від 01.11.2023 № 977/02-14 державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. просить надати [PERSON] розширений витяг з ДЗК про земельну ділянку площею 4,15 га, для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324282600:00:010:0082, власником якої була померла [INFO] [PERSON] (а.с.58). 18.11.2023 [PERSON] подала заяву про прийняття спадкового майна після померлої [INFO] [PERSON] , що є її матір`ю, а саме земельної ділянки площею 4,15 га, яку померла заповідала [PERSON] (а.с. 61). Відповідно довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 01.11.2023 № 10-17/2745 , довідка видана в тім, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] . В будинку на день смерті був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.64). Спір у справі виник із спадкових правовідносин та регулюється нормами цивільного законодавства. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Здійснення права на спадкування врегульовано положеннями глави 87 ЦК України. За правилами ЦК України (спадкове право) право на обов`язкову частку у спадщині є обмеженням свободи заповіту в інтересах певного кола спадкоємців першої черги. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представників не допускається (ст. 1234 ЦК України). Частиною 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Отже ураховуючи правову природу заповіту можна дійти висновку, що основним змістом заповіту є призначення спадкоємця або спадкоємців, а також визначення юридичної долі майна (прав та обов`язків спадкодавця), що виступає об`єктом спадкового наступництва (Постанова КЦС ВС від 23.12.2020 у справі № 367/704/16-ц). Крім того, Верховний Суд звернув увагу на те, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення (Постанова ВС у складі колегії суддів Першої судової палати КЦС від 12.01.2021 року у справі № 397/1396/19). Частиною першою статті 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Зазначене узгоджується з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Отже, за правилами ЦК України до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємців за правом представлення (стаття 1266 ЦК України). Тобто, при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом. Зазначені правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року справа № 292/389/17. Суд звертає увагу на те, що право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. У випадку, коли спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, припадає частка, рівна обов`язковій або більша, то правила статті 1241 ЦК України не застосовуються. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 483/597/16-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 743/641/17, від 25 листопада 2020 року у справі № 292/389/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19, від 08 грудня 2021 року у справі № 552/3281/20, від 21 вересня 2022 року у справі № 170/581/21. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що на запит нотаріуса, виконкомом Решетилівської міської ради було надано копію вище вказаного заповіту. Згідно даного заповіту, земельну ділянку площею 4,15 га, [PERSON] заповідала дочці [PERSON] , що мешкає в селищі Решетилівка. Оригінал заповіту у спадкоємця відсутній. У видачі дублікату міська рада відмовила, так як не затверджені посади старости та не наділено їх правом вчиняти нотаріальні дії (в т. ч. видавати дублікати документів). Окрім того, у заповіті невірно вказане прізвище спадкоємиці. Нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів оригіналу (дублікату) заповіту. Зазначені обставини унеможливили позивачкою оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. Під час розгляду справи в суді достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою померлої, яка саме на її користь склала заповіт, однак при його складанні прізвище позивачки було записано неповно. Ці обставини не можуть ставити під сумнів волевиявлення заповідача щодо розпорядження своєю земельною ділянкою на користь дочки. Описки у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Судом не встановлено обставин, що б вказували на скасування, зміни зазначеного заповіту чи складання нового заповіту, які б були чинними на момент смерті [PERSON] . Під час розгляду справи судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , (брат позивачки та син померлої) на момент смерті матері [PERSON] , тобто на [INFO] , був непрацездатним внаслідок досягнення пенсійного віку (64 роки) та постійно проживав разом із спадкодавцем. Зазначені вище обставини також були встановлені державним нотаріусом та знайшли своє відображення у постанові нотаріуса від 18.11.2023 (а.с. 9), у якій зазначено, що спадщину прийняли: шляхом подання заяви про прийняття спадщини - дочка померлої [PERSON] ; шляхом фактичного проживання син померлої [PERSON] , [INFO] Заяви від інших осіб та претензії від кредиторів не надходили. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] за правилами ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у розмірі 1/4 частки заповіданого майно. Заявляючи позовні вимоги, [PERSON] враховуючи норми чинного цивільного законодавства, обґрунтовано пред`явила вимоги про визнання за нею права власності на заповідане майно саме у розмірі 3/4 частики. Відповідачем визнано пред`явлені вимоги, про що надано до суду письмову заяву (а.с.76). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову з огляду на відсутність підстав, визначених ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Таким чином суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.3318760003.1 від 21.11.2023 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивачки підлягає поверненню 50% сплаченого нею судового збору, що становить 1073,60 грн. (1073,60 х 50% = 536,80). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 536,80 грн., підлягають стягненню на її користь з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved