Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є надавачем послуги з постачання теплової енергії у [ADDRESS] є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача. [PERSON] є співвласником вказаного будинку, в якому має на підставі права власності нежитлове приміщення загальною площею 41,2 кв.м. Позивач здійснював постачання теплової енергії відповідачу на вказане приміщення, так як воно вбудоване та не виокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трудопроводів та обладнання для забезпечення опалення вказаного будинку. З 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті товариства. Відповідно до п.30 індивідуального договору плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Відповідач не виконувала свої грошові зобов`язання перед позивачем, оплату за отримані послуги не здійснювала, в результаті чого за період з 05.11.2021 по 23.03.2023 утворилась заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 31788,00 грн та за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 31.07.2023 у розмірі 407,35 грн. Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства та наявності заборгованості позивачем нараховані інфляційні втрати за період з січня 2022 року по вересень 2023 року у розмірі 4610,15 грн, 3% річних за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 у розмірі 1105,48 грн, пеню згідно п.45 індивідуального договору за період з 01.08.2023 по 10.10.2023 у розмірі 35,04 грн. Просить стягнути з відповідача вказані суми заборгованості, інфляційні втрати, 3% річних та пеню. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялась про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подала, крім того, позивач не надав заперечень проти заочного вирішення справи. \~ \~ \~ \~11 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній\~цивільній справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який виробляє, транспортує та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. [PERSON] є власником нежитлового вбудованого приміщення (літ. А-5) загальною площею 41,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення від 26 січня 2001 року. Відповідач зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідачем не укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою нежитлового приміщення. Рішенням Криворізької міської ради №530 від 22.10.2021 Комунальному підприємству теплових мереж «Криворіжтепломережа» встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання. Наказом позивача №712 від 03.11.2021 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22,05 грн. В подальшому наказами по підприємству від 30.11.2021 №791, від 30.06.2022 №394, від 29.11.2022 №773 у зв`язку із зміною законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць вносились зміни до вищевказаного Наказу №712 та відповідно змінювався розмір плати за абонентське обслуговування, який встановлений: з 01.12.2021 у розмірі 22,05 грн, 01.07.2022 у розмірі 17,87 грн, 01.12.2022 у розмірі 17,70 грн. Встановлено, що позивачем регулярно та відповідно до тарифів на теплову енергію надавалися комунальні послуги, що підтверджується актами про подачу теплової енергії від 03.11.2021, 01.11.2022 та актами про припинення подачі теплової енергії від 01.04.2022 та від 23.03.2023. Фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , підтверджується щомісячними звітами про споживання, з яких видно, що обсяг спожитої теплової енергії визначається за показами лічильника. Позивачем протягом періоду з грудня 2021 року до липня 2023 року направлялись відповідачу рахунки- фактури щодо вартості послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування. Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості за [PERSON] значиться заборгованість за теплову енергію за період з 05.11.2021 по 23.03.2023 у розмірі 31788,00 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговуваннях за період з 05.11.2021 по 31.07.2023 склала 407,35 грн. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання з оплати комунальних платежів, позивачем за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 здійснено розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 4610,15 грн; за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 нараховано 3% річних від простроченої суми в розмірі 1105,48 грн; пеню за період з 01.08.2023 по 10.10.2023 в розмірі 35,04 грн. За вихідним номером №1994/13 від 31.05.2023 відповідачу направлялась претензія №3153/14345 щодо необхідності сплати заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 32159,95 грн, яка залишена відповідачем без відповідного реагування. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами\~ЦК України,\~\~Закону України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за № 1198. Статтею 322\~ЦК України\~ передбачено,\~що власник\~зобов`язаний\~утримувати майно,\~що йому\~належить,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~ Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Відповідно до\~ст. 4 ЖК України\~ до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. В розумінні\~Закону України «Про теплопостачання»\~та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до\~Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно зі \~ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, додержання вимог\~договору та\~нормативно-правових\~актів. Згідно з п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] є багатоквартирним, опалення належного відповідачу вбудованого нежитлового приміщення, загальною площею 41,2 кв.м., зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення. Система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримувала теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до\~ст.ст. 19, 19-1 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, послуги з \~постачання теплової енергії належать до комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 1 ч.2 ст. 8 вказаного Закону закріплює обов`язок надання комунальної послуги виконавцем. При цьому, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання»). \~ \~Відповідно до\~ч.ч.\~1-2\~ст.\~12\~Закону №\~2189-VIII\~надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах.\~ Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.\~ \~ \~ \~ \~Пунктами 2, 5 частини другої статті 7\~Закону «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,\~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 14 вказаного Закону передбачена можливість укладення трьох різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка самостійно обирається співвласниками багатоквартирного будинку, виключно на підставі рішення, прийнятого відповідно до закону. Як передбачено\~ч.5\~ст.\~13\~Закону,\~у разі\~якщо співвласники\~багатоквартирного будинку\~не прийняли\~рішення про\~вибір моделі\~договірних відносин\~та не\~уклали з\~виконавцем комунальної\~послуги відповідний\~договір (крім\~послуг з\~постачання та\~розподілу природного\~газу і\~послуг з\~постачання та\~розподілу електричної\~енергії),\~з ними\~укладається індивідуальний\~договір про\~надання комунальної\~послуги,\~що є\~публічним договором\~приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внесених Законом України №1060-ІХ від 03.12.2020 (набрав чинності 01.05.2021), плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Як вказує позивач в позові, та ці обставини не спростовано відповідачем, КТПМ «Криворіжтепломережа» 05.10.2021 року на своєму сайті розмістило Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, з 05.11.2021 з [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та з 05.11.2021 позивачем здійснено нарахування плати за абонентське обслуговування. Відповідно до п.5 Індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. В п.31 Індивідуального договору зазначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до п.34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Встановлено, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , відповідач ухиляється від оплати за отриманні послуги, які надаються до належного їй на праві власності нежитлового приміщення у вказаному житловому будинку. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ та інших споживачів. При цьому, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 за №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів». Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Як визначено приписами Правил №830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині, обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями засобів вимірювальної техніки. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Аналогічне положення міститься в п.п. 11, 16 Індивідуального договору. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. На підставі ст.ст.12, 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Встановлено,\~що позивач\~свої обов`язки\~з постачання\~теплової енергії\~виконував,\~доводи позивача\~щодо розміру\~заборгованості нічим\~не спростовуються\~і ці\~обставини слід\~вважати доведеними,\~суд вважає\~доведеним факт\~утворення заборгованості\~відповідача з\~ оплати\~за надані\~послуги по\~опалення нежитлового\~приміщення за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та погоджується з наданим розрахунком заборгованості відповідача за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, включно, у розмірі 31788,00 грн та за абонентське обслуговування в розмірі 407,35 грн. Судом досліджені всі докази наявні у справі, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідач відзив на позов не надала та не довела перед судом неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості за надані комунальні послуги. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, три відсотка річних від простроченої суми та пені, суд зазначає таке. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Аналогічне положення щодо сплати пені у разі несвоєчасного здійснення платежів передбачено і п.п.44, 45 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 інфляційних втрат в розмірі 4610,15 грн, 3% річних від простроченої суми за період з 04.01.2022 по 10.10.2023 в розмірі 1105,48 грн, нарахованих на суму несплаченої заборгованості, пені в розмірі 35,04 грн, нарахованої за період з 01.08.2023 по 10.10.2023, та надав відповідні розрахунки. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України, а нарахування пені відповідає умовам Індивідуального договору. Однак постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~5\~березня 2022\~р.\~№ 206\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану»,\~було визначено,\~що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р.\~№ 64\~Про введення воєнного стану в Україні, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином нарахування позивачем 3% річних від простроченої суми, інфляційних втрат та пені за період з 24.02.2022 не відповідає вимогам вищевказаної постанови. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене та розрахунки позивача, суд доходить висновку, що підлягають стягненню з відповідача нараховані до 24.02.2022 3% річних від простроченої суми в розмірі 350,46 грн, інфляційні втрати в розмірі 1990,74 грн. В стягненні решти інфляційних втрат та 3% річних позивачу слід відмовити. Пеня стягненню не підлягає, оскільки її нараховано за 2023 рік. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача щодо наявності заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію та її розміру нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial