Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

22.12.2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Тригубенко В.І., звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, відповідно до якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4859, вчинений 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 34 597,30 грн. Також просить стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про існування вказаного виконавчого напису позивач та її представник дізнались лише у листопаді 2023 року під час розгляду цивільної справи 398/5415/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», [PERSON] , приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником, коли на виконання ухвали суду від 22.11.2023 року про витребування доказів приватним виконавцем Клітченко О.А. було надано належним чином засвідчену копію виконавчого напису№4859 від 16.09.2019 року та копію частини кредитного договору №500934657 від 14.04.2014 року, який було укладено між позивачем та ПАТ «Альфа Банк», та на підставі якого було вчинено вказаний виконавчий напис. Ознайомившись з оскаржуваним виконавчим написом, вважають, що його було вчинено з грубим порушенням чинного законодавства України та на підставі неправомірних (безпідставних) вимог ТОВ «Вердикт-Капітал». Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, він виданий на підставі кредитного договору, який не було посвідчено нотаріально. Так, приватним нотаріусом разом з копією виконавчого напису суду надано лише частину кредитного договору, що підтверджується тим, що нотаріус засвідчила своїм підписом та печаткою, що «всього прошито (або прошнуровано) пронумеровано і скріплено печаткою» 2 (два) аркуші», при цьому, першим аркушем є інформація про базові умови кредитування, а другим копія виконавчого напису. При цьому, у самому оскаржуваному виконавчому написі навіть не зазначено коли саме настав строк платежу за Кредитним договором, відсутні посилання на докази існування заборгованості, а лише зазначені суми коштів, які визначені безпідставно. При цьому, позивачем [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором №500934657 від 14.04.2014 року були виконані в повному обсязі та вчасно, що підтверджується відсутністю доданих до виконавчого напису відповідних документів первинного бухгалтерського обліку, який би підтверджував наявність безспірної заборгованості. Вказане свідчить про те, що сума боргу не є безспірною. Отже, зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом не на підставі передбаченого Переліком боргового документа, а саме, на частині кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, та за відсутності доказів безспірності зазначеної у виконавчому листі заборгованості. Рух справи у суді Позовна заява надійшла до суду 22.12.2023 року. Ухвалою суду від 25.12.2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція учасників справи у суді Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, до розгляду справи по суті вимог від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач,\~належним чином\~повідомлений про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання свого\~представника не\~направив.\~03.02.2024\~року від\~відповідача на\~адресу суду\~надійшов відзив\~на позов,\~відповідно до\~якого просить\~відмовити у\~задоволені позову\~з наступних\~підстав.\~В обов`язок\~нотаріуса входить\~перевірка безспірності\~боргу у\~боржника після\~надання стягувачем\~документів,\~що\~встановлюють\~прострочення зобов`язання.\~При наявності\~заперечень боржника\~нотаріус повинен\~оцінити його\~аргументи на\~предмет наявності\~ознаки безспірності\~відносно вимог\~кредитора.\~За відсутності\~ознаки безспірності\~нотаріус\~повинен\~був відмовити\~у здійсненні виконавчого\~напису.\~Таким\~чином,\~заборгованість\~або\~інша відповідальність\~боржника визнається\~\~безспірною і\~не потребує\~додаткового доказування\~у випадках,\~якщо для\~вчинення виконавчого\~напису подані\~документи,\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29.6.1999\~року №\~1172.\~З урахуванням\~приписів ст.\~ст.\~15,\~16,\~18\~ЦК України,\~ст.\~ст.\~50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~захист цивільних\~прав шляхом\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~полягає в\~тому,\~що нотаріус\~підтверджує наявне\~у стягувача\~право на\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна.\~Це право\~існує,\~поки суд\~не встановить\~зворотного.\~Тобто боржник,\~який так\~само має\~право на\~захист свого\~цивільного права,\~в судовому\~порядку може\~оспорювати вчинений\~нотаріусом виконавчий\~напис:\~як з\~підстав порушення\~нотаріусом процедури\~вчинення виконавчого\~напису,\~так і\~з підстав\~неправомірності вимог\~стягувача (повністю\~чи в\~частині розміру\~заборгованості або\~спливу строків\~давності за\~вимогами в\~повному обсязі\~чи їх\~частині),\~з якими\~той звернувся\~до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, ще зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права Вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, представником відповідача також подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просить відмовити у задоволені вимог позивача у цій частині, оскільки останньою до позовної заяви не долучено належних та допустимих документів, які б підтверджували перерахування коштів на рахунок адвоката в якості оплати вартості отриманих послуг з надання правничої допомоги. Натомість позивачем вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу взагалі заявлено не було. Треті особи, належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, заперечення на позов не подали. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст вимог, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та до них правовідносини. Судом встановлено, що 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис №4859 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500934657 від 14.04.2014 року, укладеним між [PERSON] та АТ «Альфа Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативі», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №2019-ІКІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого на підставі Договору відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт-Капітал», за період з 16.01.2019 року по 03.09.2019 року у розмірі 34 597,30 грн, з яких: 7 613,71 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10 397,01 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 413,37 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 6 373,21 грн. строкова заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 9800,00 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями. Також з позивача на користь відповідача стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в сумі 650,00 грн. Як свідчить долучена позивачем до позовної заяви копія кредитного договору №500934657 від 14.04.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , його не було посвідчено нотаріально. Доказів направлення на адресу позивача вимоги про погашення заборгованості за вказаним договором відповідачем не надано. Крім того, не надано суду і доказів повідомлення позивача про зміну правонаступника усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» за вказаним кредитним договором на ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. В постанові Верховного суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є лише надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 127/15911/17. Однак, з боку стягувача за оскаржуваним виконавчим написом, тобто ТОВ «Вердикт Капітал», не було надано суду доказів, що [PERSON] ( боржнику) така Вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань направлялася. Якщо боржника не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість це є самосійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18,провадження № 61-16749св19. З боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу тому, що останній звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;\~другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17, від 19.03.2021р. у справі №750/3781/20). Крім того, судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Разом з тим, відповідач не надав до суду доказів подання приватному нотаріусу усіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. В свою чергу, позивач заперечує розмір боргу, який з неї стягнуто за виконавчим написом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір № 500934657 від 14.04.2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , був нотаріально посвідчений. Також не надану суду доказів направлення на адресу позивача вимоги про погашення заборгованості за вказаним договором. Крім того, не надано суду і доказів повідомлення позивача про зміну правонаступників усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» за вказаним кредитним договором, зокрема і на ТОВ «Вердикт Капітал». Отже, на думку суду, у даному випадку, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. За правилами ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду , підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved