Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач Керівник Бучацької окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах Бучацької міської ради з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно якого просить суд скасувати державну реєстрація права власності [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , площею 7,4 кв.м (запис №17530662 від 07.11.2016); визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м за адресою [ADDRESS] , укладений 25.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер 1773; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , площею 7.4 кв.м (запис № 17649952 від 21.11.2016); визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м за адресою [ADDRESS] , укладений 21.05.2021 між та [PERSON] та [PERSON] серія та номер 1029; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , площею 7.4 кв.м (номер запису 42161341 від 21.05.2021), припинити право власності [PERSON] на вищевказану будівлю. Свої вимоги мотивує тим, що Бучацьким відділом Теребовлянської місцевої прокуратури в ході досудового розслідування кримінального провадження №12019210060000101 від 12.04.2019 за ч.1 ст.366 КК України віднайдено підстави для вжиття заходів представницького характеру з огляду на наступне. Так, за адресою [ADDRESS] , знаходиться об`єкт нерухомості, а саме нежитлова будівля, загальною площею 7,4 кв.м. Даний об`єкт нерухомого майна, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер 1089822361212) на даний час належить [PERSON] . Остання набула право власності на вищезазначене майно на підставі договору купівлі-продажу укладеного з [PERSON] (серія та номер 1029), виданого 21.05.2021 та посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.B., якою внесено відповідні відомості про перехід права власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (номер запису 42161341). Кадастровий номер земельної ділянки на якій розташована будівля - 6121210100020030646. Право власності [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , набув на підставі договору дарування, укладеного 25.11.2016 зі своєю матір`ю [PERSON] (серія та номер договору 1773). Договір посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.B., якою й внесено відповідні відомості про перехід права власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (номер запису - 17649952). Кадастровий номер земельної ділянки на якій розташована будівля - 6121210100020031380. Водночас, в п.1.2 вищевказаного договору вказано, що дарувальнику (тобто [PERSON] ) нерухоме майно належить на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Одіжинською Л.Б., державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори 16.10.2003 за реєстровим №2513. Право власності на вказане нежитлове приміщення зареєстровано в КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» 16 жовтня 2003 року, номер запису 254 в книзі 6А та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 листопада 2016 року, номер запису про право власності 17530662. Як зазначено в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про право власності дарувальника [PERSON] на нежитлову будівлю, загальною площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] дійсно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Бучацької РДА Тивунькою М.М. (номер запису 17530662) на підставі заяви [PERSON] . Державному реєстратору Бучацької РДА Трофимук Г.В., крім заяви, подала наступні документи, які й стали підставою реєстрації права власності: договір купівлі-продажу дитячого майданчика « Зірочка » з майном у м.Бучач по вул.Л .Українки б/н від 16 жовтня 2003 року, серія та номер 2513; технічний паспорт, серія та номер 1715, видавник КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації»; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; договір оренди землі; паспорт, картку платника податків та квитанції за оплату послуг. Вищезгаданий договір купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка» з майном у [ADDRESS] від 16 жовтня 2003 року, укладений між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та Фондом комунального майна у Бучацькому районі в особі голови Фонду - Ненича І.М. У п.1.1 договору купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка» з майном у [ADDRESS] у від 16.10.2003 року зазначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупця дитячий майданчик «Зірочка» з майном, а саме: Російська карусель (великі лодки), шкільна (малі лодки), зірочка (чортове колесо), цвіт очна (дитяча карусель), цегельна будка, металева огорожа. Вказаний дитячий майданчик площею 0,13 га розміром 21,5 *61,1 м знаходиться на земельній ділянці в [ADDRESS] . Характеристика майданчика наводиться в технічному паспорті, який видається Бюро технічної інвентаризації і є додатком до цього договору. Згідно додатку до вищезазначеного договору (технічного паспорту на будівлю, складеного спеціалістами Бюро технічної інвентаризації Бучацької РДА 16.10.2003) на плані поверхів будови по [ADDRESS] зазначено земельну ділянку розміром 21,52 *61,01*24,51*61,1 м на якій розміщено 2 об`єкти: один площею 3,6 кв.м повністю прилягає до західної межі земельної ділянки, а інший (зазначений в переліку майна як цегельна будка) площею 3,2 кв. знаходиться на відстані 3 м від східної межі земельної ділянки (розраховано відстань шляхом вимірювання її на плані лінійкою - відстань 1,5 см з врахуванням масштабу 1:200, отже на місцевості - 3 м, а також на плані є позначка 3 м). Відповідні площі об`єктів вказані також у експлікації внутрішніх площ до плану. Інших об`єктів у плані поверхів будови технічного паспорту дитячого майданчика «Зірочка» - немає. Згідно реєстраційної справи №1089822361212 на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , до заяви про державну реєстрацію, [PERSON] , надала копію технічного паспорта серія та номер 1715, виготовленого КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» станом на 05.09.2016. Проте, аркуші 21,28 та 30 інвентаризаційної справи №1715 є підробленими, виготовленими фактично після 27.05.2004 року. У вищевказаному технічному паспорті (арк. 11 реєстраційної справи №1089822361212) проміри земельної ділянки, на якій розміщена нежитлова будівля по [ADDRESS] , такі ж як і у додатку (технічному паспорті) до договору купівлі-продажу дитячого майданчика « Зірочка » з майном у [ADDRESS] від 16.10.2003 року. Разом з тим, будівля площею 3,2 кв.м, що знаходилась на відстані 3 м від межі земельної ділянки у технічному паспорті 2003 року, тепер у паспорті 2016 року знаходиться майже посередині вказаної земельної ділянки - на відстані 16,5 м (масштаб 1:500), а також площа будівлі вже становить 7,4 кв.м. Дана площа зазначена і в експлікації внутрішніх площ до плану будинку. Крім того, у плані поверхів будови по [ADDRESS] , зазначений лише план будинку без врахування земельної ділянки. Разом з тим, в оригіналі інвентаризаційної справи 1715 на будівлю за адресою [ADDRESS] з реєстровим номером 254 немає аркуша з промірами земельної ділянки на якій розміщена нежитлова будівля по [ADDRESS] , датованого 2016 роком, який є в реєстраційній справі №1089822361212 під аркушем 11. Є аналогічний за промірами на ст.21, проте з незрозумілою датою внаслідок виправлень та без печаток підприємства, що проводило технічну інвентаризацію. В матеріалах інвентаризаційної справи міститься план поверхів будови по [ADDRESS] від 16 жовтня 2003 року, довідка характеристика №703 від 09.10.2003, видана Бучацькій районній раді для пред`явлення в Бучацьку державну нотаріальну контору з метою відчуження про те, що будівлі №б/н по [ADDRESS] зареєстровані в реєстровій книзі №6А під реєстровим №254 за територіальною громадою Бучацького району (крім того, у довідці вказані технічні характеристики будівель, а саме площа 3,2 і 3,6). Інших об`єктів нерухомого майна на плані не зазначено. Звертає увагу на арк. 21,28 та 30 інвентаризаційної справи №1715. Так, арк.21, а саме схематичний план земельної ділянки будинку [ADDRESS] датований 06 жовтня 2003 року, де оспорюване приміщення знаходиться майже посередині земельної ділянки (наочно проглядається виправлення дати з 16 вересня 2016 на 06 жовтня 2003 року, без печатки) відсутній у технічному паспорті - додатку до договору купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка» від 2003 року. Аркуші 28,30 датовані також 16 жовтня 2003 року, однак печатки на даних аркушах з відтиском організації «Комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації. Тернопільська область Бучацький район м.Бучач». Водночас назва з Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації змінена на Комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» згідно рішення Бучацької районної ради від 27.05.2004 року № 160 та затверджено статут Комунального підприємства «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» на підставі розпорядження голови Бучацької районної ради від 11.10.2004 року №122. У додатку до договору купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка» з майном у [ADDRESS] від 16.10.2003 року (плані поверхів будови по [ADDRESS] ) наявна печатка з написом «Бюро технічної інвентаризації. Бучацька районна державна адміністрація. Україна». З вищезазначеного випливає, що арк. 21,28 та 30 інвентаризаційної справи №1715 є підробленими, виготовленими фактично після 27.05.2004. Крім того, Бучацьким відділом Теребовлянської місцевої прокуратури витребувано інформацію від розробника проектної документації на об`єкт «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 посадочних місць» - ТОКП «Містобудівельник», яка є також беззаперечним доказом самочинності будівництва нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Згідно схеми генплану, яка є частиною проектної документації, на об`єкт «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 посадочних місць» приміщення дитячого кафе побудоване на земельній ділянці площею 0,14 га, площа забудови - 239,9 кв.м. Навколо дитячого кафе наявне мощення бетонною плиткою. Разом з тим, слід звернути увагу, що кафе розміщене на генплані навпроти позначки координат - 272 (позначка знизу генплану), позначка 272.02 знаходиться збоку від приміщення у куті земельної ділянки дитячого майданчика. Інших будівель на схемі немає. На плані з вихідними даними (виконавець РКП Архітектурно-проектне бюро м.Бучач), які також є частиною проектної документації на об`єкт «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 посадочних місць» (тобто дані до початку будівництва) оспорюване у позовній заяві нежитлове приміщення знаходиться на позначці координат 272,02. Враховуючи вищевказану інформацію, оспорювана нежитлова будівля, яка згідно договору купівлі-продажу дитячого майданчика перейшла до [PERSON] , а потім до [PERSON] , після будівництва кафе повинна знаходитись позаду кафе зі східної сторони (зі сторони міського парку). Разом з тим, як підтверджує протокол огляду місця події від 24.06.2020 нежитлова будівля, яка на даний час належить [PERSON] , знаходиться попереду кафе від центрального входу, прилягаючи до мощення бруківки. Будь-якого нежитлового приміщення позаду кафе немає. Вищевказане підтверджується й висновком експертів за результатами проведеної комісійної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 30.03.2020 №1167/1168/1169/19-22. Отже, з вищенаведеного можна зробити наступний висновок: нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] не є будівлею, що зазначена в договорі купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка» від 16.10.2003, і остання була знесена в ході будівництва вищевказаного кафе відповідно до розробленої проектної документації. Підтвердженням самочинності будівництва нежитлового приміщення є також те, що на кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером 6121210100:02:003:1380 станом на момент виготовлення технічної документації із землеустрою, тобто на початок 2012 року, відсутні будь-які об`єкти нерухомого майна. Це ще раз підтверджує самочинність будівництва нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS] . Оскільки будівля за адресою [ADDRESS] збудована без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, з метою видати вищевказану будівлю за споруду, зазначену у договорі купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка» від 16.10.2003, щоб отримати право оренди, а пізніше право викупу земельної ділянки на якій вона знаходиться у позаконкурентний спосіб - без проведення земельних, оспорювана будівля є самочинним будівництвом. Отже, [PERSON] не набула права власності на будівлю у порядку встановленому законодавством, то, відповідно, вона не мала права ним розпоряджатися, як випливає зі змісту 317 ЦК України, а отже, і незаконним є набуття права власності [PERSON] на будівлю за адресою [ADDRESS] . Також, позивач зазначає, що Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за адресою [ADDRESS] , що укладений [PERSON] з [PERSON] 21.05.2021, посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В. є фіктивним, оскільки [PERSON] є бабусею дружини [PERSON] , особа похилого віку, яка за своїм станом здоров`я майже не виходить з будинку, та догляд за нею здійснює [PERSON] . Як вбачається з технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6121210100020031380, остання розподілена на земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100020030646 площею 0,0054 (перейшла до [PERSON] ) та 6121210100020030647 площею 0,105 (залишилась у власності [PERSON] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Тобто, [PERSON] продає об`єкт нерухомого майна особі для ведення торгівельної діяльності, яка по-перше не являється підприємцем на даний час і ніколи ним не була, по-друге, є особою похилого віку, яка практично не відлучається з місця проживання. [PERSON] продає лише оспорюваний об`єкт нерухомого майна площею 7 м.кв. із земельною ділянкою всього лише 0,0054 га, до якого не має вільного проходу, заїзд (тільки через, земельні ділянки, що належать на праві власності [PERSON] ), однак сервітут договором не встановлюється. З вищезазначеного випливає, що якби [PERSON] мала намір використосувати куплене приміщення, земельну ділянку, то б передбачили можливість подальшого доступу до неї. Отже, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за адресою [ADDRESS] , що укладений [PERSON] з [PERSON] 21.05.2021 підлягає визнанню недійсним. Звернення прокурора з позовом у цьому випадку зумовлено тим, що внаслідок незаконних дій [PERSON] щодо самочинного будівництва, територіальна громада міста Бучач позбавлена можливості використовувати земельну ділянку під об`єктом самочинного будівництва, а також набуття права власності на самочинно збудоване майно призвело до купівлі земельної ділянки [PERSON] поза конкурсом. Установлено, що у цьому випадку органом місцевого самоврядування не вжито жодних заходів щодо усунення порушень інтересів територіальної громади міста Бучач з боку [PERSON] , якою незаконно побудовано та проведено реєстрацію права власності на нежитлове приміщення по [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці комунальної власності. Враховуючи наведене позивач просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бучацького районного суду від 13 жовтня 2021 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Бучацького районного суду від 13 жовтня 2021 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Бучацького районного суду від 18 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача Бучацької міської ради про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву. 05 листопада 2021 року на адресу Бучацького районного суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] . Згідно відзиву [PERSON] позов заперечує, зазначає, що 21.05.2021 між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі- продажу нежитлової будівлі площею 7,4 кв. м. за адресою [ADDRESS] , серія та номер 1029, та проведена державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За цим договором [PERSON] продав, а вона купила нежитлову будівлю площею 7,4 кв. м. за адресою [ADDRESS] , за грошову суму у розмірі 30335 гривень. Вона сплатила за неї грошову суму у повному розмірі до підписання договору купівлі-продажу, прийняла будівлю і відповідно вступила у фактичне панування над нею. Також, 21.05.2021 між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 6121210100020030646 площею 0,0054 кв. м. та проведена державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вона сплатила за неї грошову суму у повному розмірі, прийняла земельну ділянку і відповідно вступила у фактичне панування над нею. Будучи добросовісним набувачем нерухомого майна та земельної ділянки вона не знала і не могла знати, що існує кримінальне провадження, дотичне до даних об`єктів, та те, що з точки зору правоохоронних органів, існують сумніви в законності отримання попередніми власниками нежилого приміщення та земельної ділянки. Придбавши нежитлове приміщення та земельну ділянку, вона має намір зробити з неї реконструкцію розширення, нежитлової будівлі. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, прокуратура вважає недійними дані договори купівлі-продажу при чому залишається незрозумілим, які саме вимоги до дійсності правочинів щодо відчуження нежитлового приміщення та земельної ділянки визначені ЦК України, були недотримані [PERSON] та [PERSON] з позиції прокуратури. Вважає, посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, земельної ділянки від 21.05.2021 з підстав начебто фіктивності, безпідставними, оскільки відсутні ознаки для кваліфікації правочину фіктивним, вона передала грошову суму у повному обсязі продавцю у розмірі 30335 грн. та 7450 грн. до підписання договорів купівлі-продажу, користування приміщенням вона здійснює на власний розсуд, самостійно і без будь-яких перешкод, в зв`язку з чим необхілдності встановлення земельного сервітуту стосовно користування ділянкою у виді права проходу/прохзду не має. Також, вказує, що укладення Договорів купівлі-продажу було здійснено 21.05.2021, під час укладення договорів жодних існуючих спорів стосовно майна, яке було нею набуто, не було. 05 листопада 2021 року на адресу Бучацького районного суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву [PERSON] позов заперечує, зазначає, що позов є безпідставним та необґрунтованим. У позові заявлено дві позовні вимоги щодо недійсності договорів, а саме: визнати недійсним договір дарування нежитлової будівля площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , укладений 25.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер 1773, та визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , укладений 21.05.2021 між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер 1029, а також вимоги про скасування державної реєстрації права власності за результатами цих договорів, та скасування державної реєстрації права власності [PERSON] . Звідси слідує, що позов про визнання недійсності договорів подано прокуратурою, що діє в інтересах міської ради, яка не була стороною жодного із двох правочинів. Сторонами договору дарування нежитлової будівлі є він та його мати [PERSON] , а при купівлі-продажу будівлі він та [PERSON] , яким чином дані правочини зачіпають інтереси держави та порушують інтереси територіальної громади, в зв`язку з чим прокуратура подає позов є незрозумілим. Щодо визнання недійсності Договору дарування нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , укладений 25.11.2016 та договору купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] вказує, що як слідує із матеріалів позовної заяви, прокуратура вважає, що підставами визнання недійсним вказаних договорів, є начебто та обставина, що нежитлове приміщення загальною площею 7,4 кв.м. є самочинним будівництвом. Однак, є незрозумілим, які саме вимоги до дійсності правочинів щодо відчуження нежитлового приміщення визначені ЦК України, були недотримані [PERSON] , ним, та [PERSON] з позиції прокуратури. Звертає увагу, що всі умови дійсності договорів згідно ст.203 ЦК України були дотримані, і жодної підстави недійності договору згідно ст.215 ЦК України не має. Поняття «самочинного будівництва» визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може :н визначений самочинним, а саме, якщо цей об`єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Жодного із наведених вище ознак «самочинного будівництва» в цій ситуації не мало місця, оскільки: даний об`єкт був складовою предмету Договору купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка» з майном у м. Бучач, та значиться як цегельна будка, яке [PERSON] придбала у 2003 року, згідно договору купівлі-продажу дитячого майданчика « Зірочка » з майном у [ADDRESS] , а земельна ділянка перебувала з 2003 року в оренді [PERSON] . Ніякого, первинного будівництва [PERSON] не здійснювала, а експлуатація цегельної будки проводилась на орендованій землі, що надана із земель житлової забудови. Враховуючи викладене, [PERSON] маючи в своєму розпорядженні Договір купівлі-продажу від 14.10.2003 та рішення виконкому від 25.10.2016 Бучацької міської ради про присвоєння адресного номера дитячому майданчику « [ADDRESS] », та інші документи передбачені для державної реєстрації речових прав, здійснила державну реєстрацію права власності на даний об`єкт нерухомості. Надалі, він отримав вищенаведене нежитлове приміщення на підставі договору дарування від 25.11.2016 у власність. Матеріали зібрані в рамках кримінального провадження № 1201921006000101 від 12.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, які начебто на думку прокурора підтверджують факт самочинного будівництва на які посилається позивач є неналежним доказом, оскільки розслідування проводилося за фактом службового підроблення і не доводить наявність «самобуд». Ні він, ні його мати не були фігурантами кримінального провадження, і всі висновки зроблені в рамках досудового розслідування не мають стосунку до обставин даної цивільної справи. Також, відсутні ознаки для кваліфікації договору купівлі-продажу від 21.05.2021 фіктивним. Даний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення нотаріально посвідчений, право власності покупця зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, він отримав від покупця кошти за нерухомість в розмірі 30335 грн. до підписання договору купівлі-продажу, і покупець вступив у фактичне панування над ним. Користування приміщенням [PERSON] здійснює на власний розсуд, самостійно по добрій волі, і без будь-яких перешкод з його боку, в зв`язку з чим необхідності встановлення земельного сервітуту стосовно користування земельною ділянкою у виді права проходу не має. У зв`язку з наведеним просить в позові відмовити. 24 листопада 2021 року від представника позивача Керівника Бучацької окружної прокуратури на адресу Бучацького районного суду надійшла із відповідь на відзив, згідно якої він вказує, що зазначеними у позовній заяві доказами доведено, що право власності на нерухоме майно (нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] [PERSON] не набув, тому право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:003:1380 не підлягало продажу поза конкурсом. У відзиві на позовну заяву [PERSON] стверджує, що прокуратурою не наведено ознаки самочинного будівництва, і вказує, що земельна ділянка на якій збудоване приміщення належить до земель житлової забудови. Однак, прокуратурою будівництво визнається самочинним не за ознакою цільового призначення земельної ділянки, чи порушення будівельних норм і правил, а за ознакою будівництва без дозволу та належно затвердженого проекту. Так, на аркуші 9 позовної заяви чітко вказано ознаку, за якою будівля за адресою [ADDRESS] належить до самочинного будівництва, а саме: збудована без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. На аркушах 3-8 позовної заяви наведені докази обставини «будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту», на яку посилається прокурор. А саме, по-перше згідно ухвали Бучацького районного суду від 15.09.2020 начальник КП Бучацьке РБТІ Данилюк В.Д. склав та роздрукував технічний паспорт на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , на підставі проведеної ним у вересні 2016 року інвентаризації з метою видати самочинно збудовану нежитлову будівлю за вищевказаною адресою за цегельну будку, що входила в майно дитячого майданчика «Зірочка» за адресою [ADDRESS] , вніс до нього завідомо неправдиві дані, а саме в аркуші 14 технічного паспорта вказав рік будівництва нежитлової будівлі 1988. Після виконання вищевказаних дій, у вересні 2016 року [PERSON] перебуваючи в приміщенні службового кабінету видав підроблений технічний паспорт та засвідчену його підписом та печаткою копію технічного паспорту заявнику [PERSON] . Крім того, з метою приховання факту підроблення технічного паспорта на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] від 05.09.2016, останній у вересні 2016 року підробив аркуш 21, 28 та 30 інвентаризаційної справи №1715, вказавши площу будівлі 7,4 кв.м та місце розташування будівлі відносно меж земельної ділянки із кадастровим номером 6121210100:02:003:1380, поставивши дату 16 жовтня 2003 року. Після цього, засвідчивши аркуші 28, 30 технічного паспорту своїм підписом та печаткою з відбитком організації «Комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації», Тернопільська область, Бучацький район, м.Бучач. В судовому засіданні у кримінальному провадженні [PERSON] підтвердив, що ним дійсно був підроблений технічний паспорт на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] . Твердження прокурора про те, що будівля по [ADDRESS] , не є будівлею, зазначеною в договорі купівлі-продажу дитячого майданчика «Зірочка», підтверджується також планом з вихідними даними (виконавець РКП Архітектурно-проектне бюро м.Бучач), які є частиною проектної документації на об`єкт «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 посадочних місць», генпланом об`єкту «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 посадочних місць», протокол огляду місця події від 24.06.2020, інвентаризаційною справою №1715, реєстраційною справою №1089822361212, договором купівлі-продажу дитячого майданчика « Зірочка » з майном у м.Бучач по вул.Л .Українки б/н від 16 жовтня 2003 року. Зокрема, згідно інвентаризаційної справи №1715, в якій міститься технічний паспорт на дитячий майданчик «Зірочка», виготовлений 16.10.2003 року площа оспорюваної «цегельної будки» становить 3,2 кв.м. Разом з тим, площа будівлі по [ADDRESS] , ІД становить 7,4 кв.м (хоча будь-яких реконструкцій згідно документів не проводилось з 2003 року), однак визначальним є те, що будівля по [ADDRESS] , знаходиться і побудована не в тому місці, де знаходилась «цегельна будка». Так, згідно плану з вихідними даними, розробленим у 2004 році, згідно інвентаризаційної справи №1715, так звана «операторська будка», що була викуплена в складі майна дитячого майданчика «Зірочка» знаходилась в іншому місці ніж приміщення по [ADDRESS] . Крім того, керівник РКП Архітектурно-проектне бюро м.Бучач, особи, які працювали на дитячому майданчику «Зірочка» та члени Громадської ради при Бучацькій РДА однозначно стверджують, що нежитлове приміщення по [ADDRESS] , збудоване після 2010 року. Доводи відповідачів, що не були порушені вимоги дійсності правочинів є безпідставними, оскільки в позовній заяві доводиться, що зміст правочину суперечить нормам Цивільного кодексу України, оскільки [PERSON] за оспорюваним договором дарування передала право власності, яким не володіла. З цього випливає, що [PERSON] не набула право власності на будівлю за адресою [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не набула права власності на будівлю у порядку встановленому законодавством, то, відповідно, вона не мала права ним розпоряджатися, як випливає зі змісту ст.317 ЦК України. Крім того, прошу суд звернути увагу, що у висновку комісійної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 30.03.2019 року містяться фотографії нежитлового приміщення по [ADDRESS] , як ззовні, так і зсередини, з яких вбачається, що приміщення не використовується для дитячих розваг. Відповідач в свою чергу у відзиві посилається на наказ №273 «Про затвердження Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», помилково ототожнюючи поняття «улаштування» до поняття «будівництво», «реконструкція». Якщо виходити з доводів відповідача, який стверджує, що нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] - це те саме приміщення, що зазначене у договорі купівлі-продажу дитячого майданчика « Зірочка », в свою чергу площа першого - 3,2 кв.м, а площа другого - 7,4 кв.м, збільшення площі приміщення є «реконструкцією», а не «улаштуванням», на проведення якої необхідно отримати дозвіл (п.3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Реконструкція» - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників). Щодо доводів відповідача про утримання дитячого майданчику в доброму стані, вжиття ним заходів щодо покращення, переоснащення, оновлення елементів дитячого майданчику, останні є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Так, у звіті про оцінку майна дитячого майданчику «Зірочка» від 2003 року наведені опис, фотографії дитячого майданчика з усіма елементами. Також, у звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, орендарем якої є [PERSON] (станом на 2017 рік) також наведено фотографії дитячого майданчика. За такий тривалий час єдине, що зробили відповідачі на території дитячого майданчика - це побудували кафе (що прийняте в експлуатацію у 2010 році) та встановили 5 тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, у 4 з яких проводиться торгівля овочами та фруктами. Реконструкція дитячого обладнання, переоснащення, придбання нового обладнання чи заходи по ландшафтному облаштуванню території, як це було передбачено у затвердженому проекті «Реконструкція дитячого майданчика «Зірочка»» з будівництвом дитячого кафе», розробленому ТОКП «Містобудівельник», не проводились. Вищезазначене й підтверджують члени Громадської ради при Бучацькій РДА. У даній позовній заяві позивачем не ставиться під сумнів законність будівництва дитячого кафе на 16 посадочних місць, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6121210100:02:003:1403. Як стверджує відповідач, законність реконструкції дитячого майданчика з будівництвом кафе на 16 посадочних місць підтверджується Архітектурно- планувальним завданням №32/5, актом обстеження існуючих споруд дитячого майданчика від 27.08.2004. Справді вищезазначені документи підтверджують законність будівництва кафе за адресою [ADDRESS] , та є прямими доказами самочинності будівництва нежитлового приміщення з присвоєною адресою [ADDRESS] . Так, згідно схеми генплану, яка є частиною проектної документації, на об`єкт «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 посадочних місць» приміщення дитячого кафе побудоване на земельній ділянці площею 0,14 га, площа забудови - 239,9 кв.м. Навколо дитячого кафе наявне мощення бетонною плиткою. Разом з тим, звертає увагу, що кафе розміщене на генплані навпроти позначки 272 (позначка знизу генплану), позначка 272.02 знаходиться збоку від приміщення у куті земельної ділянки дитячого майданчика. Інших будівель на схемі немає. На плані з вихідними даними, так зване Архітектурно-планувальне завдання (виконавець РКП Архітектурно-проектне бюро м.Бучач), які також є частиною проектної документації на об`єкт «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 посадочних місць» (тобто дані до початку будівництва) оспорюване у позовній заяві нежитлове приміщення знаходиться на позначці 272,02. Враховуючи вищевказану інформацію, оспорювана нежитлова будівля, яка згідно договору купівлі-продажу дитячого майданчика перейшла до [PERSON] , а потім до [PERSON] , після будівництва кафе повинна знаходитись позаду кафе зі східної сторони (зі сторони міського парку). Разом з тим, як підтверджує протокол огляду місця події від 24.06.2020 нежитлова будівля, яка на даний час належить [PERSON] , знаходиться попереду кафе від центрального входу, прилягаючи до мощення бруківки. Будь-якого нежитлового приміщення позаду кафе немає. Вищевказане підтверджується й висновком експертів за результатами проведеної комісійної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 30.03.2020 року №1167/1168/1169/19-22. З вищезазначеного випливає, що нежитлове приміщення, яке було у 2003 році куплене [PERSON] у складі дитячого майданчика «Зірочка» площею 3,2 кв.м знесене в ході будівництва вищевказаного дитячого кафе. Бучацька окружна прокуратура листами від 05.04.2021 року намагалась залучити до проведення перевірки за фактом самовільного будівництва нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , та в подальшому, викупу земельної ділянки з кадастровим номером 6121210100020031380, виконавчий комітет Бучацької міської ради, однак безрезультатно (вищевказані листи долучені до позовної заяви). Крім того, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за адресою [ADDRESS] , що укладений [PERSON] з [PERSON] 21.05.2021 та посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В. є фіктивним. [PERSON] є бабусею дружини [PERSON] , особа похилого віку, яка за своїм станом здоров`я майже не виходить з будинку, її діти знаходяться закордоном та догляд за нею здійснює саме [PERSON] . Як вбачається з технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6121210100020031380, остання розподілена на земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100020030646 площею 0,0054 (перейшла до [PERSON] ) та 6121210100020030647 площею 0,105 (залишилась у власності [PERSON] ). з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. [PERSON] продає об`єкт нерухомого майна особі для ведення торгівельної діяльності, яка по-перше не являється підприємцем на даний час і ніколи ним не була, по-друге, є особою похилого віку, яка практично не відлучається з місця проживання. [PERSON] продає лише оспорюваний об`єкт нерухомого майна площею 7 м.кв. із земельною ділянкою всього лише 0,0054 га, до якого немає вільного проходу, заїзду (тільки через земельні ділянки, що належать на праві власності [PERSON] ), однак сервітут договором не встановлюється. З вищезазначеного випливає, що якби [PERSON] мала намір використосувати куплене приміщення, земельну ділянку, то б передбачили можливість подальшого доступу до неї. [PERSON] розпоряджається своїм майном після того, як Теребовлянською місцевою прокуратурою подано до останнього позовну заяву з вимогами скасувати право власності на будівлю за адресою [ADDRESS] , та право власності на земельну ділянку під нею. Отже, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за адресою [ADDRESS] , що укладений [PERSON] з [PERSON] 21.05.2021 підлягає визнанню недійсним. 10 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у якому він вказує, що позивач у відповіді на відзив умисно нав`язує думку, що нежитлове приміщення є самочинним будівництвом за ознакою будівництва без дозволу та належно затвердженого проекту, зокрема, що начебто нежитлове приміщення загальною площею 7,4 кв. м. споруджене без жодних документів та належно затвердженого проекту, свідомо ігноруючи доводи, які повністю спростовують їхні твердження та вказують на цілковите дотримання норм законодавства України при його експлуатації. Наведене проявляється у наступних аспектах: Ухвала Бучацького районного суду від 15 вересня 2020 року у справі № 595/1250/20 постановлена у межах кримінального провадження № 12020210060000185 від 26 серпня 2020 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, містить факт фальсифікації відомостей технічного паспорту, що жодним чином не підтверджує самочинний характер нежитлової будівлі площею 7,4 кв. м. за адресою [ADDRESS] . Взагалі, матеріали позовної заяви не мають прямих доказів «самобуду», а позиція прокуратури базується на припущеннях та домислах, причому більшість документів долучених до позову є неналежними та недопустимими доказами з мотивів та обґрунтувань викладених вище та раніше поданому Відзиві, та вказують на відсутність підстав для задоволення позову. Прокуратура свідомо ігнорує у своїх висновках зміст договору купівлі-продажу дитячого майданчика « Зірочка » з майном у [ADDRESS] в шляхом викупу, зареєстровано у реєстрі 2513, в якому чітко і недвозначно зазначено, що даний об`єкт належав до предмету Договору дитячого майданчика «Зірочка», та значиться як цегельна будка. Тобто, нежитлове приміщення є композиційною органічною складовою об`єкту Договору. Посилання позивача, на те, що начебто цегельна будка не належить до обладнання дитячого спортивного майданчика з посиланням на Правила будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки затверджених наказом Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи 01.03.2006 N110 не має значення в цій справі, позаяк дані Правила дають визначення конкретно обладнання дитячого спортивногомайданчика, а не дитячого майданчику (чи його складових), набрали чинність 2006 року, а дитячий майданчик «ЗІРОЧКА» набуто 2003 року у власність, і поряд з наземними конструкціями - [PERSON] набула ще й цегельну що відображено у Договорі 2003 року та є беззаперечним фактом, що в комплексі свідчить про відсутність стосунку даного правового акту до обставин справи. Зауважую, що утримання дитячого майданчика в належному стані придатному для цільового використання є істотною умовою Договору 2003 року (п. 5.3. Договору 2003 року ) і рішення IV сесії IV скликання Бучацької районної ради Тернопільської області від 13 лютого 2003 року «Про питання приватизації об`єктів комунальної власності територіальної громади Бучацького району». Позивач стверджує, що він начебто помилково ототожнюю поняття «улаштування дитячого майданчику» до поняття «будівництва» та «реконструкції» і надумано застосовую Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт» № 273 від 05.12.2000 з якого вбачається, що серед Переліку будівельнихробі т на які не вимагається дозвіл на будівельні роботи, значиться улаштування дитячих майданчиків. Насправді, це прокуратура завідомо свідомо звужує поняття улаштування, і недоцільно розширює значення будівництва чи реконструкції до категорії дитячого майданчику. 25 травня 2022 року ухвалою суду зупинено провадження у цивільній справі за позовом Керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бучацької міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів до набранням законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 595/1418/21 за позовом Керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Бучацької міської ради про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу землі, скасування державної реєстрації права власності. 17 липня 2023 року відновлено провадження в справі за позовом Керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бучацької міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року Закрити підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою Керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бучацької міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними та призначити справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у ньому. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, з підстав наведених у відзив на позовну заяву. Зазначив, що не підтверджується самочинний характер нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м., це не є самочинне будівництво, оскільки не підпадає під ознаки передбачені ст.377 ЦК України. Договори не є фіктивними, бо не підпадають під ознаки фіктивності. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він працює у КП «Бучацьке архітектурно проектне бюро». У 2004 році був в комісії яка обслідувала земельну ділянку для будівництва кафе. На той час там було дві будівлі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працював робочим на дитячому майданчику «зірочка». В той час там були атракціони і будка, де зберігали робочий інвентар. На даний час будки не має. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що станом на 2018 рік на засіданні громадської ради підносили питання як земля опинилася у власності [PERSON] . На самому майданчику нерухомості не було, будка була в крайньому лівому кутку, де зараз кафе « Вікторія ». Він бачив, яу будували нову будку і бачив, як стару знесли приблизно 16-17 років тому. Свідок [PERSON] суду пояснив, що райрада, як власник дитячого майданчика, виставила його на аукціон. Потім, орієнтовно у 2012 році піднімалося питання щодо функціонування цього ігрового майданчика. Після чого, десь у 2017-2018 роках це питання розгядалося повторно. Питання ставилося щодо функціонування ігрового майданчика і щодо забудови цієї ділянки, тому що кафе побудовано з порушенням норм. По даній справі було прийняте відповідне рішення. На засіданні був присутній представник прокуратури, де він обіцяв по їхньому зверненні це питання вивчити. Від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] представник позивача відмовився, та відмова прийнята судом. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно наказу № 21 від 22.09.2003, виданого головою Фонду комунального майна «Про зміну способу приватизації дитячого майданчика «Зірочка» з майном», змінено спосіб приватизації дитячого майданчика «Зірочка» з майном із аукціону на викуп його орендарем ( [PERSON] ). Із договору купівлі-продажу майданчика « Зірочка » з майном у [ADDRESS] , укладеного 14.10.2003 між [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] та Фондом комунального майна у Бучацького районі в особі голови Фонду Ненича І.М., та посвідченому державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Одіжинською Л.Б., вбачається, що у власність [PERSON] переходить у власність дитячий майданчик «Зірочка» з майном, а саме: «російська карусель» (великі лодки), «шкільна» (малі лодки), «Зірочка» (чортове колесо), «Цвіточна» (дитяча карусель), цегельна будка, металева огорожа. Вказаний дитячий майданчик площею 0,13 га розміром 21,5*61,1 м знаходиться на земельній ділянці в [ADDRESS] . Згідно рішення Бучацької міської ради № 398 від 30.09.2004, надано дозвіл підприємцю [PERSON] на реконструкцію існуючих споруд дитячого майданчика - атракціона і будівництво дитячого кафе на 16 посадочних місць по [ADDRESS] . Рішенням № 588 від 09.07.2004 Бучацької міської ради, [PERSON] надано із земель запасу ділянку площею 0,1421 га, на якій розташований дитячий майданчик «Зірочка» в м.Бучач по вул.Л .Українки в оренду терміном на 5 років, згідно договору купівлі-продажу від 14.10.2003. Відповідно до договору оренди землі укладеного 30 березня 2010 року між орендарем [PERSON] та орендодавцем Бучацькою міською радою, [PERSON] прийняла в платне користування земельну ділянку, яка у [ADDRESS] , (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ), строком на п`ять років. 26 жовтня 2010 року ФОП [PERSON] видано сертифікат відповідності № ТП 000343, яким інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області засвідчує відповідність закінченого будівництвом проекту (окремого пускового комплексу) реконструкції дитячого майданчика з будівництвом кафе на 16 посадочних місць, за адресою [ADDRESS] . Згідно рішення № 498 від 02.12.2010 Бучацької міської ради «Про оформлення права власності на дитяче кафе в [ADDRESS] за [PERSON] » вирішено: оформити право власності на дитяче кафе в [ADDRESS] за [PERSON] , видати [PERSON] свідоцтво про право власності на дитяче кафе. 17.12.2010 Бучацькою міською радою видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , підстава рішення виконкому комітету Бучацької міської ради № 498 від 02.12.2010. Із витягу про державну реєстрацію прав від 17.12.2010, виданого КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності [NUMBER] від 17.12.2020, видане виконкомом Бучацької міської ради. 17.12.2010 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , загальна площа кв.м.528, матеріал стін: цегла, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа:73458624. Рішенням Бучацької міської ради № 475 від 29.11.2011 «Про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу для обслуговування дитячого кафе за адресою [ADDRESS] , надано дозвіл СПД-ФО [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу , загальною площею 0,0427 га для обслуговування дитячого кафе за адресою [ADDRESS] (площею 0,0317 із земель житлової та громадської забудови закріплена за СПД-ФО [PERSON] , площею 0,0110 за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування,- землі житлової та громадської забудови в межах населеного пункту).На підставі вказаного рішення ФОП [PERSON] виготовлено проект землеустрою на вказану земельну ділянку. 17.12.2010 Бучацькою міською радою видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] , на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , загальна площа об`єкту 365 кв.м. вказане свідоцтво зареєстровано КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» 17.12.2010. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 14.06.2012 між [PERSON] та Бучацькою міською радою, [PERSON] купила земельну ділянку несільськогосподарського призначення- для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,0427 га, кадастровий номер 6121210100:02:001:1403, яка розташована по [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці розташована нерухомість, а саме нежитлова будівля, яка є власністю [PERSON] 05 вересня 2016 року КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» на ім`я [PERSON] виготовлено технічний паспорт № 1715 на будівництво [ADDRESS] . Згідно рішення № 177 від 25.10.2016, прийнятого Бучацькою міською радою «Про присвоєння адреси дитячому майданчику «Зірочка» в м.Бучач вул.Л.Українки», присвоєно адресу дитячому майданчику «Зірочка» який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу дитячого майданчика « Зірочка » з майном у [ADDRESS] , шляхом викупу від 14.10.2003 № 2513 і який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6121210100:02:003:1380, площею 0,1104 га, адресу [ADDRESS] . 01.11.2016 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6121210100:02:003:1380, площею 0,1104 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: [ADDRESS] , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа:73458099. 07.11.2016 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 7,4 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером 6121210100:02:003:1380, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Додаткові відомості: цегельна будка, загальною площею 7,4 кв.м. Відповідно до договору дарування НВІ 178342 від 25.11.2016, який посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлову будівлю загальною площею 7,4 кв.м., котра розташована за адресою: [ADDRESS] , нерухоме майно, що є предметом даного договору, розташоване на земельній ділянці кадастровий №6121210100:02:003:1380, котра належить [PERSON] на праві користування. Рішенням № 634 від 07.12.2016 «Про вилучення земельної ділянки з користування [PERSON] та надання її в оренду [PERSON] для обслуговування подарованого приміщення в [ADDRESS] , вилучено з користування [PERSON] , земельну ділянку площею 0,1104 га, (кадастровий номер 6121210100:02:003:1380), в [ADDRESS] , враховуючи згоду землекористувача, в зв`язку із відчуженням нерухомого майна розташованого на ній, та передано вказану земельну ділянку в оренду терміном на 5 років [PERSON] для обслуговування власного приміщення. На підставі вказаного рішення між [PERSON] та Бучацькою міською радою 21.12.2016 укладеного договір оренди землі на вказану земельну ділянку, строком на 5 років, який зареєстрований 21.12.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до рішення № 713 від 09.02.207, прийнятого Бучацькою міською радою « Про надання надання дозволу [PERSON] на викуп земельної ділянки в [ADDRESS] », надано дозвіл [PERSON] на викуп земельної ділянки, площею 0,1104 га, кад.номер 6121210100:02:003:1380, яка надана для обслуговування власного приміщення за адресою [ADDRESS] . Рішенням Бучацької міської ради №768 від 29.03.2017 затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , та вирішено продати [PERSON] за 126070 грн. земельну ділянку площею 1104,00 м.кв. кадастровий номер 6121210100:02:003:1380, для обслуговування власного не житлового приміщення із земель не сільськогосподарського призначення по [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки НМА 694056, укладеного між Бучацькою міською радою та [PERSON] 28.04.2017, та посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 547, [PERSON] купив земельну ділянку, кадастровий номер 6121210100:02:003:1380, цільове призначення котрої - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1104 га. Земельна ділянка Бучацькій міській раді належить на праві власності, державна реєстрація котрої проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 листопада 2016, номер запису про право власності 17247893, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1074155261212 Державна реєстрація земельної ділянки проведена 23.02.2023 Управлінням Держкомзему у Бучацькому районі. Продаж земельної ділянки, яка є предметом даного договору, здійснюється на підставі рішень № 768 від 29 березня 2017 року Бучацької міської ради. 02 квітня 2021 року [PERSON] надав заяву, яка посвідчена нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., згідно якої дав згоду на розподіл земельної ділянки з кадастровим номером 6121210100:02:003:1380, на дві окремих земельні ділянки наступним чином: земельна ділянка № [NUMBER] площею - 0,1050 га, земельна ділянка № [NUMBER] - площею 0,0054 га. В подальшому ФОП [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 22.04.2021. Земельна ділянка площею 0,1050 га, кадастровий номер 6121210100:02:003:0647, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 274151340, час формування 09.09.2021 вбачається, що 06.05.2021 нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контор Максимович Л.В. зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:003:0647, площею 0,105 га. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 274072373, час формування 09.09.2021 вбачається, що 21.05.2021 нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контор Максимович Л.В. зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:003:0646, площею 0,0054 га. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 1030, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] продав останній земельну ділянку, кадастровий номер 6121210100:02:003:0646, цільове призначення котрої - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0054 га. Право власності продавця на земельну ділянку, що є предметом договору , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 травня 2021 року , номер запису про право власності 41930738, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2357755461212, державна реєстрація земельної ділянки проведена 05.05.2021 Відділом у Бучацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. На земельній ділянці, котра є предметом даного договору, розташована нежитлова будівля, відчуження котрої здійснюється одночасно разом з посвідченням даного договору. Продаж здійснюється за 7450 грн., які покупець сплатив продавцеві до підписання даного договору. На вказану земельну ділянку, [PERSON] , виданого Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 21.05.2021, зареєстрованого в реєстрі №10209, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання придбала у [PERSON] нежитлову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Нежитлова будівля має загальну площу 7,4 кв.м. Нерухоме майно , що є предметом даного договору належить продавцю на прав власності , що підтверджується договором дарування , посвідченим Бучацькою державною нотаріальною конторою 25 листопада 2016 року за реєстром № 1773. Право власності продавця на нежитлову будівлю , котра є предметом даного договору , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 листопада 2016 року, номер запису про право власності 17649952, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1089822361212. Земельна ділянка кадастровий номер 6121210100:02:003:0646, площею 0,0054 га, на котрій розташований предмет договору, належить продавцю на праві власності , відчуження котрої здійснюється із посвідченням даного договору. Продаж здійснюється за 30335 грн., які покупець сплатив продавцеві до підписання даного договору. На вказану нежитлову будівлю, [PERSON] , виданого Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 22 травня 2023 року Бучацьким районним судом прийнято рішення у справі, у якій брали участь ті самі особи, а саме у справі за позовом Керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Бучацької міської ради про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу землі, скасування державної реєстрації права власності. Вказане рішення набрало законної сили 03.07.2023, та ним встановлено вищевказані обставини. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Норми права, які застосовує суд, мотиви суду. Щодо позовної вимоги про визнання недійсними договору дарування нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , укладеного 25.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер 1773, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування НВІ 178342 від 25.11.2016, який посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлову будівлю загальною площею 7,4 кв.м., котра розташована за адресою: [ADDRESS] . Договором дарування, посвідчений Бучацькою державною нотаріальною конторою 25.11.2016 за реєстром № 1773. Позивач, як на підставу для скасування вказаного договору, посилається на те, що [PERSON] не набула права власності на будівлю у порядку встановленому законодавством, то відповідно, вона не мала права ним розпоряджатись, проте такі твердження спростовуються матеріалами справи. Щодо позовної вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , укладеного 21.05.2021 між [PERSON] та [PERSON] серія та номер 1029, то слід зазначити наступне. Відповідно дост. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Відповідно дост. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 21.05.2021, зареєстрованого в реєстрі №10209, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання придбала у [PERSON] нежитлову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Нежитлова будівля має загальну площу 7,4 кв.м. Позивач посилається не те, що вказаний договір купівлі-продажу є фіктивним. Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому, ключовим є те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони, вчиняючи його, знають, що він не буде виконаним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину. Для визнання правочину фіктивним потрібно встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, при цьому намір вчинення його лише для вигляду повинен бути властивий діям обох сторін правочину. Тобто, якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Відповідних висновків дійшов Верховний суд під час касаційного перегляду судових рішень у цивільній справі № 201/2832/19 в постанові від 31.03.2021. Посилання позивача на фіктивність договору купівлі-продажу нежитлової будівлі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, та спростовуються матеріалами справи. Таким чином, вказані вище договори укладені у письмовій формі із зазначенням усіх його істотних умов, підписані дарувальником та обдарованою особою, а також продавцем і покупцем та нотаріально посвідчені. Зміст договорів відповідає вимогам закону. Форма правочинів дотримана. Крім того, позивач, у позовній заяві, як на підставу визнання недійсними договорів посилається на те, що нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] , є самочинним будівництвом. Проте, такі доводи спростовуються рішенням Бучацького районного суду від 22.05.2023, яке набрало законної сили, та яким встановлено дані обставини, а саме цегельна будка є об`єктом нерухомості. Даний об`єкт, не був збудований самовільно, а є складовою дитячого майданчику, придбаного згідно Договору купівлі-продажу у 2003 року, тому твердження представника позивача про те, що нежитлове приміщення збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту спростовуються матеріалами справи. Покази свідків у судовому засіданні суд бере до уваги, проте вони не підтверджують обставин на підставі яких було б можливо визнати договори недійсними. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання недійсними договору дарування нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , та договороу купівлі-продажу нежитлової будівлі від 21.05.2021, зареєстрованого в реєстрі №10209, до задоволення не підлягає. Крім того, відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. ЦК України передбачено як один із способів захисту порушених прав віндикація або реституція. Відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Для захисту своїх майнових інтересів власник або суб`єкт іншого речового права може використовувати вимоги про визнання недійсною угоди щодо відчуження належної йому речі (якщо мова йде про оспорюваний правочин) або про застосування наслідків недійсності правочину (якщо мова йде про вчинення нікчемного правочину). В обох випадках загальним наслідком вчинення недійсної угоди стане реституція, яка полягає, зокрема, у поверненні конкретної речі (предмета угоди) первинному власнику. Якщо спір стосується правочину, укладеного самим власником, то його відносини з контрагентом мають договірний (зобов`язальний) характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Але якщо контрагент власника за недійсним правочином здійснив відчуження отриманої від власника речі третій особі, то у відносинах з таким новим набувачем колишній власник може використовувати тільки речово-правові способи захисту, бо вони не перебували у договірних (зобов`язальних) відносинах один з одним. В окремих випадках колишні власники, отримавши відмову в задоволенні своїх речово-правових вимог про повернення їм майна, що перебуває у нових власників, які придбали його в результаті правочинів, оспорюють самі ці правочини, посилаючись на недійсність першого правочину з ланцюжка таких правочинів (укладених за їхньою участю як відчужувачів спірної речі). Проте, застосування реституції почергово до усіх правочинів відчуження майна іншим особам в результаті позбавить добросовісного набувача гарантій дотримання його прав, закріплених у ст. 388 ЦК України, що є неприпустимим. Оскільки у даній справі відбувається поєднання різних способів захисту прав власника: позивач заявляє зобов`язальну по суті вимогу (про реституцію речі) на підставі визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного без його волевиявлення з третіми особами, тоді як йому надано право на віндикаційний (речово-правовий) позов. Прикметно, що застосування у спірних правовідносинах речово-правового механізму повернення свого майна (віндикації) забезпечить захист прав та інтересів не тільки власника майна, а й добросовісних набувачів, які є також учасниками цивільного обороту. В іншому разі для широкого кола добросовісних набувачів, які виявили при укладенні договорів добру волю, розумну обачність, буде існувати ризик неправомірної й несправедливої втрати майна, яке може бути витребуване в них у порядку реституції. Така незахищеність прав добросовісних набувачів суперечить Конституції та свободі договору. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину. Виникнення права власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передання майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення ч.1 ст.388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах: від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (провадження № 12-57гс19), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог ст.ст.387,388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записіву державних реєстрах. Крім того, органи прокуратури заявляючи позов від імені Бучацької міської ради визначили відповідачами за позовом як первинного так і кінцевого власника майна. Таким чином, спосіб захисту, який обрав позивач, є неефективним, цей спосіб не відповідає завданням цивільного судочинства - ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи. Вказане свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту щодо вказаних позовних вимог. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі № 910/10011/19). Щодо позовних вимог про скасування реєстрації права власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також припинити право власності [PERSON] , то слід зазначити наступне. Враховуючи, що позовні вимоги про скасування реєстрації права власності [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , площею 7,4 кв.м. (запис №17530662 від 07.11.2016), скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав власності [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , площею 7,4 кв.м (запис № 17649952 від 21.11.2016), та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав власності [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , площею 7,4 кв.м. (номер запису 42161341 від 21.05.2021), припинення права власності [PERSON] на вищевказану будівлю, є похідними позовними вимогами від позовних вимог про визнання недійсним договору дарування нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , укладеного 25.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер 1773, та недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , укладений 21.05.2021 між [PERSON] та [PERSON] серія та номер 1029, а суд прийшов до висноку, що такі вимоги до задоволення не підлягають, то у вказаних вимогах, також слід відмовити. У відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed