Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 200 000 грн., інфляційні збитки за час прострочення виконання зобов`язань в розмірі 9 160,83 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 3 419,00 грн. та судові витрати у справі, які складаються із сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката. Позов обґрунтовує тим, що 14.06.2022 року він надав у борг відповідачу кошти в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень для його потреб, що підтверджується укладеною борговою розпискою. Відповідач, згідно з розпискою, мав би повернути кошти не пізніше ніж до 31.12.2022 року, але борг не повернуто в повному обсязі. Неодноразові прохання про повернення боргу відповідачем ігноруються, тому він вимушений звернутись в суд з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини, норми чинного законодавства, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 06.09.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов. Відповідачем відзив на позов не подано. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника та підтримання позовних вимог, відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 14.06.2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів за умовами якого [PERSON] взяв у борг гроші в сумі 200 00 (двісті тисяч) гривень у [PERSON] та взяв на себе зобов`язання повернути вказану суму в строки після збору врожаю соняшника 2022 року, але не пізніше 31.12.2022 року. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Факт укладення між сторонами договору позики підтверджується розпискою відповідача [PERSON] від 14.06.2022 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 24). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Як зазначено позивачем станом на час звернення до суду з позовом відповідач не виконав своїх зобов`язань перед ним. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. Таким чином, беручи до уваги наведені обставини, в рахунок виконання боргових зобов`язань з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Статтею 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник вчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач зобов`язаний був повернути позику не пізніше 31.12.2022 року, але станом на час розгляду справи позику не повернув. Згідно з розрахунком, доданого до позовної заяви, сума інфляційних збитків за весь час прострочення виконання зобов`язання складає 9 160,83 грн., а сума 3% річних від простроченої суми становить 3 419,00 грн. Суд приймає до уваги розрахунок позивача із зазначенням сум, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-369цс15 постанова від 02.09.2015 року, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2 125,90 грн., понесені ним при зверненні в суд та підтверджені квитанцією (а.с. 11). Крім того, позивачем понесені витрати за надання юридичної допомоги. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що 20.07.2023 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Гарант» укладено договір № 01 про надання правовіої допомоги. За умовами договору (п. 4.1) юридична допомога оплачується в гривнях та складає 10 000 грн. сума гонорару становить за домовленістю сторін. Згідно наданої квитанції № 01 від 27.07.2023 року на підставі вказаного договору позивачем сплачено 10 000 грн. (а.с. 12). Таким чином, понесені позивачем судові витрати підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved