Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказав, що 12 січня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у справі № 639/5529/20 був задоволений позов [PERSON] до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» та визнано незаконним та скасований наказ відповідача про її звільнення з посади, поновлено позивача на посаді начальника структурного підрозділу ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 липня 2020 року і по 12 січня 2022 року в розмірі 165676,83 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Рішення суду було допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача [PERSON] на посаді. Це передбачало, що рішення має бути виконано відповідачем в мінімальний строк, достатній для вчинення конкретних дій. Але рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року відповідачем ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» було виконано лише 08 лютого 2023 року, що випливає з листа № 592-УП від 08 лютого 2023 року, в якому позивача повідомили, що її поновлено на посаді начальника станції АЗС № 19-09 «Пр-т Свободи Людвига» з 31 липня 2020 року. В частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 165676,83 грн. рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року було виконано відповідачем добровільно. Але відповідачем не проведена виплата позивачу заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2022 року і по 20 лютого 2023 року, тобто по дату фактичного звільнення позивача з роботи. Вказане свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у тривалому невиконанні рішення суду в справі № 639/5529/20, в якій приймав участь уповноважений представник ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», та цей представник отримував рішення в справі і це рішення відповідачем не було оскаржене. Але відповідач, незважаючи на виниклий для нього обов`язок негайно виконати рішення суду, зволікав з виконанням ухваленого на користь [PERSON] судового рішення. Протиправна бездіяльність відповідача призвела до порушення не лише трудових прав позивача, а й майнових прав, оскільки вона правомірно очікувала на поновлення посаді та отримання гарантованих виплат заробітної плати. У визначенні розміру середнього заробітку за період з 12 січня 2022 року і по 20 лютого 2023 року позивач керувалася Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженими постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року, та виходила із розміру середньоденного заробітку 456,41 грн., який був визначений під час розгляду справи № 639/5529/20 між тими самими сторонами. Також представник позивача вказав, що відповідач ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» зобов`язаний компенсувати позивачу [PERSON] моральну шкоду, розмір якої визнаний нею у 20000,00 грн., оскільки позивач внаслідок незаконного звільнення зазнала моральних потрясінь та душевних хвилювань, бо у зв`язку з втратою роботи [PERSON] втратила звичайні життєві зв`язки та можливість спілкуватися з колегами, та ще не отримувала заробітну плату. Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу був встановлений 15-денний строк для подання відзиву. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представником відповідача ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» адвокатом Бугайовим А.О. поданий відзив від 25 жовтня 2023 року, в якому він просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» добровільно виконало рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у справі № 639/5529/20 від 12 січня 2022 року, зокрема, виплатило на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 165676 грн. та листом від 08 лютого 2023 року повідомило її про поновлення на роботі. Але відповідач не погоджується з іншими твердженнями [PERSON] з огляду на те, що рішення Жовтневим районним судом м. Харкова у справі № 639/5529/20 хоча й було ухвалено 12 січня 2022 року і проголошене в судовому засіданні, але відповідачем вказане судове рішення не було отримано. Навпроти, представник відповідача [PERSON] Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового рішення від 12 січня 2022 року. Але примірник такого рішення був надісланий судом на адресу ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» лише 28 грудня 2022 року і отримано відповідачем лише в лютому 2023 року. Від так момент фактичного отримання відповідачем судового рішення виключає вину підприємства у невиконанні рішення в період з 12 січня 2022 року по 20 лютого 2023 року. До того ж [PERSON] у вказаний період не вчинила жодної дії, направленої на виконання рішення суду від 12 січня 2022 року, оскільки не звертала ані до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», ані до виконавчих органів з приводу поновлення її на роботі та виплати середнього заробітку. Разом з відзивом представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування до вимог позивача [PERSON] строків позовної давності. Він посилався на висновок Верховного Суду у складі судової колегії суддів Другої судової падати Касаційного цивільного суду, наведений у постанові від 21 квітня 2021 року, справа № 461/1303/19, щодо того, що середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення майнових прав працівника. Від так строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. В свою чергу, представник позивача [PERSON] звертався до відповідача ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» із запитом від 06 березня 2023 року про добровільне перерахування на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, що свідчить про те, що позивач була обізнана про порушення свого права ще у березні 2023 року. Але з даним позовом [PERSON] звернулась до суду лише в серпні 2023 року, тобто з порушенням тримісячного строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України. Представником позивача [PERSON] була подана відповідь на відзив від 07 листопада 2023 року, в якій він не погодився з доводами представника відповідача і, посилаючись на обставини, на яких заснований позов, наголосив на тому, що відповідач не лише був обізнаний про покладений на нього обов`язок негайно виконати рішення суду від 12 січня 2022 року, але й мав реальну можливість без зволікань виконати рішення суду, яке ним не було оскаржене. Окремо представник позивача висловив заперечення проти заяви про застосування позовної давності, оскільки після внесення змін до діючого законодавства з 15 березня 2022 року був зупинений перебіг позовної давності на весь час існування воєнного стану в Україні. Інших процесуальних заяв по суті справи сторонами та їх представниками не подано. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Посилаючись на обставини неправомірного звільнення позивача [PERSON] з посади в липні 2020 року, встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року, ухваленим в справі № 639/5529/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», представник позивача наголосив на тому, що уповноважений представник відповідача приймав участь в судовому засіданні 12 січня 2022 року та отримав копію рішення, проголошеного у вступній і резолютивній частинах. Натомість рішення суду відповідачем було виконано лише 08 лютого 2023 року, що свідчить про протиправну бездіяльність з його боку. Присуджена до стягнення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 165676,83 грн. була виплачена відповідачем на користь [PERSON] в момент її остаточного звільнення з роботи 20 лютого 2023 року разом із заробітною платою, яка була нарахована за період роботи після видання документів про її поновлення на посаді, тобто з 08 лютого 2023 року і по 20 лютого 2023 року. Але фактично за період з 12 січня 2022 року і до дня поновлення [PERSON] на роботі відповідачем не виплачений середній заробіток на користь позивача, обумовлений невиконанням рішення суду про поновлення позивача на посаді. Представник позивача також пояснив, що [PERSON] з його допомогою письмово зверталась до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» щодо необхідності виконати рішення суду від 12 січня 2022 року. Але відповідач не відреагував на її звернення. Бездіяльність відповідача спричинила позивачу [PERSON] моральну шкоду, оскільки в період після ухвалення рішення від 12 січня 2022 року не могла вести нормальний спосіб життя через неотримання належних їй грошових коштів, а також не могла працевлаштуватися на іншу роботу, бо не могла забрати з ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» свою трудову книжку до поки в ній не буде зроблений запис про її поновлення на посаді Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання виступив проти задоволення позовних вимог [PERSON] та пояснив, що резолютивна частина рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року, ухваленим в справі № 639/5529/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу хоча й була проголошена в присутності представника ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», але відсутні докази того, що резолютивна частина рішення була вручена представнику відповідача в приміщенні суду. Від так виконати рішення і поновити [PERSON] на посаді Товариство не мало можливості до моменту отримання повного тексту рішення від 12 січня 2022 року. Як тільки повний текст рішення був отриманий Товариством, позивача Житницьку О.В поновили 08 лютого 2023 року на посаді. Але невдовзі [PERSON] звільнилась за власним бажанням 20 лютого 2023 року. На запитання суду представник відповідача [PERSON] відповів, що йому невідомо, чи отримувала [PERSON] заробітну плату в період з 08 лютого 2023 року, тобто після видання документів про поновлення її на посаді і до дня звільнення за власним бажанням, а також йому невідомо, чи була нарахована заробітна плата [PERSON] за період з 31 липня 2020 року, тобто дати, з якої позивача було поновлено на роботі, і до 08 лютого 2023 року, коли було складено листа з повідомленням позивача про виконання рішення суду в частині поновлення на посаді. Окремо представник відповідача [PERSON] пояснив, що відповідач погоджується зі складовими розрахунку середнього розміру за час вимушеного прогулу, наведеного у позові представником [PERSON] , зокрема щодо величини середньоденного заробітку в розмірі 456,41 грн. В судовому засіданні, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року, ухваленим в справі № 639/5529/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», були задоволені позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та: Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» № 9218-к від 30 липня 2020 року про звільнення [PERSON] у зв`язку з втратою довіри за п. 2 ст. 41 КЗпПУ; Поновлено [PERSON] на посаді начальника структурного підрозділу «Автозаправна станція №19-09 «ПР-Т СВОБОДИ ЛЮДВІГА» ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ»; Стягнути з ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31 липня 2020 року по 12 січня 2022 року у розмірі 165676,83 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів; Стягнути з ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. Стягнути з ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» на користь держави судовий збір у розмірі 3358,37 грн.; Стягнути з ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Судом було допущено негайне виконання рішення від 12 січня 2022 року в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника структурного підрозділу «Автозаправна станція №19-09 «ПР-Т СВОБОДИ ЛЮДВІГА» ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ». Сутність та сенс негайного виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується якнайшвидший захист прав та інтересів громадян та юридичних осіб. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч. 8 ст. 235 КЗпП). Як вбачається з протоколу судового засідання Жовтневого районного суду м. Харкова в справі № 639/5529/20, яке відбулось 12 січня 2022 року, судом в цьому засіданні було продовжено розгляд справи по суті в присутності представника позивача [PERSON] і представника відповідача [PERSON] . За участю вказаних представників сторін судом були досліджені подані сторонами докази і закінчено з`ясування обставин та перевірку їх доказами, і після того суд видалився до нарадчої кімнати. За півгодини потому відбулось проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] . В матеріалах справи № 639/5529/20 міститься письмове звернення адвоката Гавчака І.О. від 18 лютого 2022 року, адресоване Жовтневому районному суду м. Харкова, в якому він, діючи від імені та в інтересах ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», просить направити на адресу відповідача повний текст рішення від 12 січня 2022 року. В цьому зверненні адвокат Гавчак І.О. вказав, що 12 січня 2022 року в справі № 639/5529/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» було проголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] . З такого формулювання представником ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» тексту письмового звернення до суду випливає, що представник [PERSON] був обізнаний про результати розгляду позову [PERSON] та висновки суду про задоволення позову в повному обсязі. З цього суд робить висновок, що і відповідач ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» був обізнаний про зміст резолютивної частини рішення від 12 січня 2022 року та покладені на нього обов`язки. Представник відповідача, заперечуючи проти позову [PERSON] , посилався на відсутність вини відповідача у несвоєчасному виконанні рішення суду від 12 січня 2022 року, обґрунтовуючи це тим, що повний текст рішення суду був отриманий відповідачем лише в лютому 2023 року. Але такі доводи відповідача суд відхиляє з огляду на таке. Відповідно до ст. 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду. Статтею 272 ЦПК регламентований порядок вручення судового рішення. Так, у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. З пояснень представників сторін суд вважає встановленою ту обставину, що адвокат Гавчак І.О. як представник ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» був присутній в судовому засідання Жовтневого районного суду м. Харкова, яке відбувалось 12 січня 2022 року, і в його присутності судом було проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , зокрема, про визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» № 9218-к від 30 липня 2020 року про звільнення [PERSON] та про поновлення її на посаді начальника структурного підрозділу Товариства. Відповідачем в даній справі та його представником не надані суду докази, які б підтверджували ту обставину, що представник ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» Гавчак І.О. звертався 12 січня 2022 року до головуючого в справі № 639/5529/20 судді Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою (усно чи письмово) про бажання отримати копію проголошеного скороченого судового рішення від 12 січня 2022 року. Отже суд виходить з того, що відповідач ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» був обізнаний про покладений на нього рішенням суду обов`язок негайно поновити [PERSON] на посаді. Відсутність у представника відповідача «на руках» копії скороченого чи повного рішення суду жодним чином не зменшує значення ухваленого рішення як акту реалізації судової влади, спрямованого на досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, і не може бути виправданням бездіяльності відповідача у виконанні такого рішення. Представником позивача [PERSON] до позову була додана копія повного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року, ухваленого в справі № 639/5529/20, наприкінці тексту якого позначено дату його складання 27 грудня 2022 року. Представник відповідача [PERSON] надав суду докази того, що копія повного рішення від 12 січня 2022 року була передана Жовтневим районним судом м. Харкова на пошту для відправлення на адресу ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» лише 28 грудня 2022 року, і що копія цього рішення була отримана Товариством лише 03 січня 2023 року. Про поновлення [PERSON] на посаді начальника структурного підрозділу «Автозаправна станція №19-09 «ПР-Т СВОБОДИ ЛЮДВІГА» відповідачем ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ був виданий наказ № 1441-К від 08 лютого 2023 року. Проаналізувавши наведені обставини, суд дійшов переконання, що різниця у часі від моменту отримання відповідачем повного рішення і до моменту видання наказу про поновлення на посаді, яка перевищує один календарний місяць, свідчить про зневажливе ставлення з боку відповідача до судового рішення та ігнорування трудових прав [PERSON] , на відновлення яких й було ухвалене відповідне рішення. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №709/1465/19, аналізуючи положення ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», виклав правовий висновок, відповідно до якого виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника до роботи та можливості виконання своїх обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17, постанові від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18. Виходячи з наведеного, суд визнає протиправною бездіяльність ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», яка полягає у невиконанні у період з 13 січня 2022 року по 08 лютого 2023 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року у справі 639/5529/20 в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника структурного підрозділу «Автозаправна станція № 19-09 «ПР-Т СВОБОДИ ЛЮДВИГА». У визначенні вказаного періоду суд керується тим, що відповідач міг добровільно виконати рішення суду від 12 січня 2022 року, починаючи з наступного робочого дня, тобто 13 січня 2022 року, але фактично вчинив дії на його виконання лише 08 лютого 2023 року, коли ним був виданий наказ про поновлення [PERSON] на посаді. Представник позивача [PERSON] у позові стверджував, що протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення суду тривала до 20 лютого 2023 року, що співпадає з датою звільнення [PERSON] з роботи в ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» за власним бажанням. Але представником позивача не надані достовірні і належні докази того, що невиконання відповідачем рішення суду від 12 січня 2022 року про поновлення позивача на посаді тривало саме до 20 лютого 2023 року. Що ж до доводів представника відповідача про неможливість виконання рішення суду від 12 січня 2022 року, ухваленого в справі № 639/5529/20, до моменту отримання Товариством копії повного рішення, суд їх відхиляє ще й з тих підстав, що проставлення судом дати складання повного рішення впливає лише на визначення початку перебігу строку апеляційного оскарження рішення в тій частині, яке не було допущено до негайного виконання, що передбачено ст. 354 ЦПК України. З встановлений судовим розглядом обставин випливає, що сторони в справі № 639/5529/20 [PERSON] і ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» мали право оскаржити в апеляційному порядку рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року повністю або частково протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення, тобто 27 грудня 2022 року. Як пояснили представники сторін в даній справі, жодна зі сторін не скористалась своїм правом апеляційного оскарження рішення суду, і це рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 165676,83 грн. та інших виплат було виконане відповідачем ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» самостійно і в повному обсязі. Отже підстав стверджувати, що відповідачем ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» було допущена протиправна бездіяльність у відшкодуванні на користь [PERSON] присуджений рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року грошових коштів суд не вбачає. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. З огляду на встановлені судом обставини, які свідчать про безпідставну затримку роботодавцем ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року в частині поновлення [PERSON] на роботі, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки. У розрахунку розміру такого заробітку суд виходить з встановленого періоду невиконання рішення суду, тобто з 13 січня 2022 року по 08 лютого 2023 року, і величини середньоденної заробітної плати у 456,41 грн. позивача [PERSON] в період її роботи в ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», проти якої представник відповідача не заперечував. На підставі цього суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 178912,72 грн. (392 дні х 456,41 грн. = 178912,72 грн.). Що ж до вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Представник позивача [PERSON] в якості обґрунтування визначення заявленого розміру моральної шкоди у 20000,00 грн. вказав, що позивач [PERSON] внаслідок незаконного звільнення зазнала морального потрясіння та душевних хвилювань, що призвело до втрати звичних життєвих зв`язків та коштів на існування, оскільки не отримувала заробітну плату. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач проявив тривалу протиправною бездіяльність у невиконанні рішення суду, що спричинило позивачу душевні страждання від невизначеності свого майбутнього, неможливості спланувати подальше життя з огляду на те, що реалізація позивачем конституційного права на працю залежало від своєчасного видання наказу про поновлення на роботі і внесення відповідних записів у трудову книжку. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, бо саме таку суму суд вважає доказаною. Підсумовуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги частково і стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 13 січня 2022 року по 08 лютого 2023 року в розмірі 178912,72 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Представником відповідача [PERSON] була подана заява про застосування строку позовної давності до вимог позивача як підставу для відмови у позові. Він вказав, що строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, і цей строк позивачем [PERSON] був пропущений, оскільки вона звернулась до суду з позовом лише в серпні 2023 року, хоча про порушення своїх трудових прав вона та її представник заявляли ще 06 березня 2023 року, коли зверталися до відповідача ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» з вимогою добровільно сплатити грошові кошти. Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Але підстав для застосування наслідків спливу позовної давності суд не вбачає. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) вказано, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП України) і не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі згодом звернутися до суду з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України). Задовольняючи позовні вимоги частково, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України має вирішити питання розподілу судових витрат. Так, позивачем [PERSON] при зверненні до суду в даній справі з вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення моральної шкоди був сплачений судовий збір за відповідними ставками в розмірі 1073,60 грн. та 1073,60 грн. відповідно, що підтверджено відповідними платіжними квитанціями. На підставі цього суд з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 1180,96 грн. (1073,60 + 107,36 = 1180,96), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог немайнового і майнового характеру. Оскільки позивач звернулась з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який входить до структури заробітної плати, бо є заробітною платою, відсутній обов`язок позивача сплатити судовий збір за подання позову (Висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 209/2226/22). Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1789,13 грн. Також у позові представником позивача було вказано, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу складають на час подання такого позову орієнтовно 12000,00 грн. Але за час проведення судового розгляду представником позивача не подано жодного документу на підтвердження таких витрат позивача. Тому підстав для їх стягнення нарази немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial