Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] 20 жовтня 2023 року звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Ухвалою від 27 жовтня 2023 року позов залишено без руху для усунення недоліків. Позивач подала заяву про відкликання позову у частині встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року позов у частині позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, повернуто [PERSON] за її заявою, щодо вимог про визнання права власності на нерухоме майно - відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. Ухвалою суду від 05 січня 2024 року підготовче провадження у справі закрито. На призначену дату судового розгляду 05 лютого 2024 року позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі також подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. ІІ. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після його смерті залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є вона. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду. ІІІ. Стислий виклад позиції відповідачів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у поданих до суду заявах позов визнали. IV. Норми права, які застосував суд. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що вона у встановлені на момент відкриття спадщини [INFO] спосіб та строк її прийняла, а тому при вирішенні цього спору необхідно застосовувати чинне на той час законодавство. Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу Української РСР редакції 1963 року (далі -- ЦК УРСР) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Частиною першою статті 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Частиною другою статті 548 ЦК УРСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. V. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наявні у справі письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав [PERSON] на спадкове нерухоме майно. VІ. Питання розподілу судових витрат. Позивач при подачі позовної заяви сплатила 1611 гривень судового збору. У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. Позивач разом з позовом заявила клопотання про покладення на неї судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК. Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з врахуванням клопотання [PERSON] , а також у зв`язку з визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, у цьому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решта - залишити за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: approved