Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

В листопаді 2023 року підприємство теплових мереж «Ковельтепло» (далі - ПТМ «Ковельтепло») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем заключений договір №2-00139 від 03.02.2021 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води квартири [ADDRESS] . Даний договір діяв до 01.12.2021. З початку опалювального сезону 2022-2023 позивач здійснює нарахування за комунальні послуги усім без винятку споживачам. 19.10.2021 на сайті ПТМ «Ковельтепло» опубліковано публічні договори приєднання, форми яких затверджені КМУ. Користуючись послугами, які надає ПТМ «Ковельтепло», а саме послугами теплової енергії та теплопостачання гарячої води квартири, відповідачка, всупереч Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 526 ЦК України в добровільному порядку не здійснює оплати за надані послуги, унаслідок чого станом на 01.10.2023, за період з жовтня 2021 року по вересень 2023 року включно, виникла заборгованість перед позивачем по комунальних послугах у розмірі 8812, 29 грн. Вимоги позивача про необхідність погасити борг відповідач ігнорує. Несвоєчасна оплата відповідних комунальних послуг дестабілізує фінансовий стан підприємства. Посилаючись на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач ПТМ "Ковельтепло" просить суд стягнути з відповідачки в свою користь заборгованість з оплати комунальних послуг в розмірі 8812, 29 грн та судовий збір в сумі 2684, 00 грн. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08.01.2024 до суду надійшов відзив по позовну заяву в якому відповідачка позовні вимоги не визнає повністю. В відзиві зазначила, що квартира на праві спільної приватної власності належить їй, дочці [PERSON] та сестрі [PERSON] , а тому вона не розуміє, чому лише вона визнана стороною індивідуального договору. Крім того відповідачка вважає, що сума заборгованості є необґрунтованою, оскільки не доведена належними розрахунками і доказами. Просить суд взяти до уваги, що вона являється інвалідом, її дохід становить 2520 грн на місяць, а нарахування позивачем сум по оплаті комунальних послуг призвели до наявності у відповідачки значної заборгованості та неможливості у зв`язку з цим оформлення житлової субсидії. 08.01.2024 судове засідання відкладено за клопотанням представниці позивача. 16.01.2024 до суду надійшла відповідь на відзив в якому представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідачка зобов`язання по оплату за комунальні послуги не виконувала, хоча фактично ними користувалася. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що\~ПТМ «Ковельтепло» надає послуги\~з постачання теплової енергії та теплопостачання гарячої води квартири [ADDRESS] , в якій проживає відповідачка [PERSON] . Вказана обставина підтверджується матеріалами справи та відповідачкою не оспорюється. В силу\~ст.322 ЦК України\~обов`язок утримувати майно покладено на власника, якщо інше не встановлено договором або законом. На обґрунтування розміру заборгованості відповідача перед позивачем за надані комунальні послуги позивач посилається на розрахунки боргу, здійснені відповідно тарифів, затверджених відповідними рішеннями виконавчого комітету Ковельської міської ради. Згідно вказаних розрахунків станом на 01 жовтня 2023 року, за період з жовтня 2021 року по вересень 2023 року включно, у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем по оплаті за комунальні послуги в розмірі 8812, 29 грн. Судом встановлено, що письмовий договір між сторонами не укладався, однак ПТМ «Ковельтепло» надавало комунальні послуги, а [PERSON] як власник житла користувалась ними, тобто договір фактично існував. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до частини першої статті 5 зазначеного Закону, До житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень частин 1, статті 9 цього Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК Української РСР. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16. Судом встановлено, що ПТМ «Ковельтепло» надає послуги з централізованого опалення, а відповідачка є споживачем послуг, однак не оплачує отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості на 01.10.2023 становить 8812, 29 грн. Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, у тому числі, і щодо тарифів та розміру заборгованості, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 2415,60 грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом та 268,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якої судом було відмовлено.

Outcome: approved