Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю в якому з врахуванням уточнених позовних вимог /а.с.86-87/ вказує, що в 2007 році вони з чоловіком [PERSON] вирішили спільно придбати житловий будинок в [ADDRESS] . Про придбання будинку вони домовились із спадкоємицею попереднього власника [PERSON] її дочкою [PERSON] . З цією метою передали їй попередньо узгоджену суму коштів за придбання будинку в розмірі 20000.00 гривень, що підтверджується відповідною розпискою. [PERSON] пообіцяла оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері, після чого за відповідним договором оформити перехід права власності на Позивача та її чоловіка. До часу оформлення, після отримання коштів, [PERSON] дозволила Позивачу та її чоловіку вселитися в даний будинок та володіти ним як своїм власним. Проходив час, однак [PERSON] не оформляла будинок, ні на себе ні на Позивача з чоловіком. На неодноразові нагадування вона тільки обіцяла, що зробить це найближчим часом. Однак [PERSON] на початку 2022 року померла, до часу своєї смерті право власності на житловий будинок після смерті матері не оформила, спадкоємицею після її смерті є її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, проте право власності на будинок не оформлено. Позивач зазначає, що з 2007 року вони з чоловіком вселилися в даний будинок, переоформили рахунки на постачання електроенергії та газопостачання на своє ім`я, сплачують за комунальні послуги, зареєстровані та проживають в ньому до даного часу, роблять поточні та капітальні ремонти, обробляють земельну ділянку біля будинку. Заволодівши житловим будинком Позивач та її чоловік не знали і не могли знати про відсутність підстав для набуття права власності, так як між ними та спадкоємцем бувшого господаря існувала домовленість про придбання будинку та фактично вони його придбали, однак в подальшому вона не оформила право власності на житловий будинок в порядку спадкування та не уклала з ними відповідну угоду, це також є причиною, чому Позивач та її чоловік не змогли його оформити при цьому відкрито, безперервно володіючи ним. Позивач вважає, що наявні достатні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю, при цьому її чоловік не заперечує проти того, щоб право власності на житловий будинок було оформлено на неї. На підставі вищевикладеного Позивач просить визнати за нею [PERSON] право власності, за набувальною давністю, на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач в\~судові засідання 24 січня 2024 року та 07 лютого 2024 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до Судових викликів № 288/3128/23/690/24 вих. від 10 січня 2024 року та № 288/3128/23/1599/24 вих. від 24 січня 2024 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач [PERSON] , була повідомлена про судові засідання, які відбудуться 24 січня 2024 року о 08.40 годині та 07 лютого 2024 року о 08.40 годині. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини четвертої статті 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи неявку належним чином повідомленого Відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 30 серпня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. /а.с.8/ Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 3 виконкому Ходорківської сільської ради Житомирської області на 2006-2010 роки, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , номер об`єкта № 153. /а.с.9/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] . /а.с.10/ 05 травня 2007 року, секретарем Ходорківської сільської ради засвідчено справжність підписів громадян в розписці згідно якої: [PERSON] отримала гроші в сумі 20000.00 гривень за хату по [ADDRESS] , яка є спадщиною після смерті матері [PERSON] в с.Ходорків, Попільнянського району, Житомирської області, гроші віддала [PERSON] , надалі до покупця за хату претензій не маю. /а.с.11/ Згідно довідки № 399 від 13 квітня 2006 року, виданої виконавчим комітетом Ходорківської сільської ради, [PERSON] дійсно постійно проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] та вели спільне господарство. /а.с.12/ Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 вересня 2023 року, за адресою: [ADDRESS] відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав. /а.с.13/ 15 серпня 2023 року за № 312 Попільнянською селищною радою видано довідку про те, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дійсно з жовтня 2007 року почали проживати в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а з 22 листопада 2011 року були зареєстровані і проживають по даний час за вищевказаною адресою. /а.с.14/ Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 5 виконкому Ходорківської сільської ради Житомирської області на 2011-2015 роки, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , номер об`єкта № 018801, члени домогосподарства: - [PERSON] , [INFO] , дружина; - [PERSON] , [INFO] , син. /а.с.15/ Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 5 виконкому Ходорківської сільської ради Житомирської області на 2016-2023 роки, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , номер об`єкта № [NUMBER] , члени домогосподарства: - [PERSON] , [INFO] , дружина. /а.с.16/ 07 травня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Житомиробленерго» укладено Договір про користування електричною енергією № 232-0011 за адресою [ADDRESS] . /а.с.17-18/ Відповідно до Акту № 8836 повторної перевірки, приймання димових та вентиляційних каналів, кратності повітрообміну від 16 серпня 2012 року, димові та вентиляційні канали за адресою [ADDRESS] , перевірено в присутності [PERSON] /а.с.19/ 14 грудня 2018 року, працівниками АТ «Житомиробленерго» в присутності споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] , складено Акті № 427239 про пломбування та технічну перевірку точки обліку у побутового споживача. /а.с.20/ Згідно Акту про монтаж /демонтаж засобу вимірювальної техніки за особовим рахунком [NUMBER] від 05 травня 2022 року складеного представниками АТ «Житомиргаз» в присутності споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] , пошкоджень лічильника не виявлено. /а.с.21/ В порядку розгляду вказаної справи, Попільнянською державною нотаріальною конторою було надано копію спадкової справи № 129/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] /а.с.38-84/ та вказані матеріали містять: - Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру; - заяву [PERSON] від 21 липня 2022 року про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ; - свідоцтво про смерть; - довідку про те, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] ; - заповіт [PERSON] від 16 лютого 2016 року; - Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру; - Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21 липня 2022 року; - заяву [PERSON] від 13 липня 2022 року про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на користь сестри [PERSON] ; - заяву [PERSON] від 10 квітня 2023 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS] ; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 квітня 2023 року на земельну ділянку площею 0.2500 га, що розташована в [ADDRESS] ; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 квітня 2023 року на земельну ділянку площею 0.0587 га, що розташована в [ADDRESS] ; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 квітня 2023 року на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] ; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давність на житловий будинок з тих підстав, що вона з чоловіком відкрито та безперервно ним володіють з 2007 року, так як вирішили його придбати, домовились з покійною матір`ю Відповідача про його купівлю, сплатили кошти, а вона дозволила їм вселитись в будинок, проте вона своїх спадкових прав не оформила та як наслідок договір купівлі-продажу не уклала. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України,\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20). За набувальною давністю може бути визнане право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 провадження № 12-291гс18. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника\~і завжди знала, хто є власником. \~ \~ \~ \~При зверненні до суду Позивач вказує, що між нею та матір`ю Відповідача, як власником майна, було досягнуто домовленості щодо купівлі спірного будинку, право власності на який за набувальною давністю вона просить встановити в судовому порядку, при цьому нею було сплачено кошти за будинок, а Відповідач надала розписку на підтвердження отримання коштів. \~ \~ \~ \~Разом з тим, положення статті 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань, чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. \~ \~ \~ \~Таким чином, посилання Позивача, що вона відкрито та безперервно володіє житловим будинком, не вказує на наявність підстав для застосування правил статті 344 ЦК України, оскільки сам лише факт проживання Позивача та її родини у спірному будинку, не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю на вказане майно. \~ \~ \~ \~Крім того, придбання житлового будинку не може бути підставою для застосування положень статті 344 ЦК України, \~оскільки за набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що Позивачем під час розгляду справи не доведено. При цьому, Верховним Судом в постанові від 21 січня 2021 року в справі № 140/1774/18 визначено, що написання розписки про сплату коштів за будинок, факт отримання коштів від позивача, а також проживання позивача у цьому будинку, не свідчить про наявність правових підстав набуття права власності на майно за набувальною давністю. За наведених обставин, відсутні підстави для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд оцінивши подані докази, з урахуванням встановлених обставин і вимог, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed