Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.12.2014 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18485,58 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. \~ \~ \~ \~Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, через порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.07.2018 має заборгованість 51308,83 грн., яка складається з: 16792,61 грн. заборгованість за кредитом; 9718,27 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23847,90 грн. заборгованість за пенею та комісією; 950,05 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Ухвалою суду від 11.01.2019 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 12.09.2019 до суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке задоволено, про що постановлено ухвалу від 16.09.2019. 05.01.2021 цивільну справу № 314/5395/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до провадження судді Мануйлової Н. Ю. через звільнення судді [PERSON] у відставку. 16.04.2021 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Жманкова В. Є. надійшов відзив на позовну заяву, у якій він зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через те, що позивач не надав доказів того, що саме той витяг з Тарифів та Витяг з Умова та правил надання банківських послуг, які долучені до матеріалів справи, схвалені відповідачем, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 19.05.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначила, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.12.2014 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18485,58 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Із наданої позивачем копії Генеральної угоди від 08.12.2014 вбачаються персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформацію необхідна для отримання кредитної картки. Крім того, нею відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,5% (18% на рік), розміри комісій та штрафів тощо. Тобто сторонами при укладення договору були обговорені усі істотні умови. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. У договорі прописана валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору та багато іншого. Тобто, ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, звіривши їх положеннями договору, відповідач отримав повну інформацію про умови кредитування та й власноруч підписав кредитний договір/заяву на отримання кредиту. 24.04.2023 постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової фінансово-економічної експертизи, зупинено провадження у справі до проведення експертизи. Ухвалою від 05.07.2023 поновлено провадження у справі через відмову відповідачки від проведення призначеної за ухвалою суду експертизи, обставини, що викликали зупинення провадження відсутні. 20.11.2023 представник відповідачки надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, просив суд застосувати позовну давність щодо стягнення пені з [PERSON] , відмовити позивачу у стягнення комісії, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки заява-анкета, а також інші банківські документи не свідчать про укладення та виникнення між сторонами кредитних правовідносин, та застосувати загальну позовну давність у три роки по стягненню боргу. 29.01.2024 представник відповідачки надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі, при ухваленні рішення просив суд застосувати позовну давність щодо стягнення пені з [PERSON] відмовити позивачу у стягнення комісії. Крім того просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки заява-анкета, а також інші банківські документи не свідчать про укладення між сторонами домовленості та виникнення між сторонами кредитних правовідносин. 30.01.2024 до суду надійшла заява представника відповідачки про застосування строків позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог, розгляд справи просив проводити без його участі. У судовому засідання представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначила, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду, якою передбачено всі істотні умови кредитування, підпис [PERSON] свідчить про те, що вона ознайомлена з положеннями зазначеної угоди. Підстав для задоволення позовної давності немає. Дослідивши докази, вислухавши представника позивача, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.12.2014 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18485,58 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. \~ \~ \~ \~Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, через порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.07.2018 має заборгованість 51308,83 грн., яка складається з: 16792,61 грн. заборгованість за кредитом; 9718,27 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23847,90 грн. заборгованість за пенею та комісією; 950,05 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо не ознайомлення [PERSON] з умовами кредитування, оскільки Генеральна угода від 08.12.2014, укладена між банком та відповідачкою, містить істотні умови кредитування, відповідачка була ознайомлена з ними, про що свідчить її підпис. Разом з тим, відповідно до ст.ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.12.2014, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 15.07.2018, а також з виписки за договором № б/н станом на 31.08.2020, останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором вчинено [PERSON] 10.11.2015, а тому саме з цієї дати і розпочався перебіг строку позовної давності. Не може вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, зокрема, списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 по справі № 401/6656/12-ц. Автоматичне погашення простроченої заборгованості, відображене у зазначеній виписці, не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання. Зазначене відповідає висновку ВС, викладеному у постанові від 13.01.2020 по справі № 442/5498/16-ц. Враховуючи викладене, перебіг строку позовної давності починається для позивача з дати вчинення останнього платежу відповідачем за зазначеним кредитним договором, тобто з 10.11.2015. У той же час, із позовом про стягнення коштів з [PERSON] позивач звернувся 22.11.2018 (дата відправки на конверті 20.11.2018), тобто після спливу строку позовної давності. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Представник відповідача скористався правом, передбаченим ст. 267 ЦК України, та звернувся до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Згідно ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки позовна давність до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла, тому позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом, відсоткам за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором і у задоволенні позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості суд також відмовляє. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12, яка є обов`язковою для виконання судами України. Виходячи з наведених обставин та відповідно до вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed