Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства. Вимоги обґрунтовує тим, що являється спадкоємицею за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Її мати [PERSON] та батько [PERSON] з 2001 спільно проживали без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася заявниця, в свідоцтві про народження батько записаний зі слів матері. [PERSON] визнавав її за доньку, піклувався про неї, виконував батьківські обов`язки, брав активну участь у вихованні доньки. [INFO] батько помер, після його смерті відкрилась спадщина. Однак, реалізувати своє право спадкоємця не може у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини між нею та батьком. За даних обставин звернулася до суду. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві, пояснила, що все життя вважала [PERSON] своїм батьком. Про те, що він не записаний батьком в її свідоцтві про народження дізналася вже після його смерті, коли оформлювала спадщину. Батько дуже нею опікувалася, постійно приймав участь в її житті, возив в дитячі гуртки, водив в школу, ходив на батьківські збори. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснила, що з 2001 року вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Він привів її до свого дому, де проживав разом з батьками. З того часу вона постійно проживає в [ADDRESS] . [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . [PERSON] та його батьки дуже раділи народженню дитини, вважали її своєю донькою та онукою. [PERSON] опікувався донькою, займався її вихованням, відвідував разом з нею шкільні та позашкільні заклади. Представник заінтересованої особи - Городоцької міської ради в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності за наявними в справі матеріалами. Заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, попередньо подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, підтверджують факт того, що заявниця є донькою їх рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с.Сирватинці Хмельницького району Хмельницької області, являється дружиною [PERSON] - рідного брата [PERSON] . В 2000 році [PERSON] сказав їй та брату, що почав зустрічатися з жінкою з сусіднього села, а в 2001 році привів її до свого дому. Вся їх родина прийняла [PERSON] як дружину [PERSON] , вони спільно проживали, вели спільне господарство. В 2003 році в них народилася донька [PERSON] , яку [PERSON] визнавав своєю донькою. У [PERSON] інших дітей не було. Батьки [PERSON] та він сам раділи народженню дівчинки. [PERSON] разом із [PERSON] виховували доньку, матеріально її забезпечували, піклувалися про її здоров`я. [PERSON] мав намір заповісти все своє майно доньці. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що являється сусідкою і знає, що з 2001 року [PERSON] став проживати однією сім`єю разом з [PERSON] . Потім в них народилася донька [PERSON] . Ніяких сумнівів, що це його донька, ні в кого не було. Сам [PERSON] визнавав [PERSON] своєю донькою, пишався нею, займався її вихованням. Суд,заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні заявниця [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Великояромирської сільської ради Городоцького району Хмельницької області 13 травня 2003 року зроблено відповідний запис №12; батько записаний зі слів матері [PERSON] , матір`ю заявниці є [PERSON] . Згідно виписки з погосподарських книг по Скіпченській сільській раді Городоцького району Хмельницької за період з 2016 по 2023 роки, книга №8 списку членів домоволодіння [ADDRESS] , яке знаходиться в с.Сирватинці вбачається, що [PERSON] , [INFO] , голова двору помер [INFO] . Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області встановлено, що [PERSON] [INFO] постійно проживає по [ADDRESS] без реєстрації. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , піклувався про неї, матеріально забезпечував, всебічно сприяв її фізичному та моральному розвитку. Спадщину після його смерті прийняла заявниця. Постановою приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області С.Є.Якимишина №353/02-31 від 02 листопада 2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] з підстав відсутності документів, що стверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , як батька та дочки. Належність [PERSON] земельної ділянки площею 1,3586 га стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку виданий 08 січня 2008 року серії ЯЕ №050742. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється та неможливістю оформлення своїх спадкових справ. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені ст.ст.125, 130 Сімейного кодексу України. Відповідно до змісту ч.ч.1,2ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125цьогоКодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 128СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3ст. 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи)\~як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно доЦивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що заявниця народила [INFO] , суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ч. 2 ст. 53 КпШС України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п. 13постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ст. 53 КпШС України (яка діяла на момент виникнення правовідносин), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як встановлено судом, відомості щодо батька дитини, які зазначені у свідоцтві про народження заявниці, зокрема її імені та по батькові, відповідають імені та по батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Також факт батьківства підтверджується матеріалами справи та заявами учасників справи-заінтересованих осіб. Таким чином, вказані обставини підтверджують доводи заявниці, зазначені у заяві про встановлення батьківства щодо того, що під час її народження її батьки не перебували в шлюбі між собою та відомості про батька було вказано зі слів матері. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Положеннями частини першої\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої\~статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для отримання спадщини. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved