Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики по якому останній зобов`язався в строк до 31 березня 2023 року в рахунок отримання системного блоку, виплатити позивачу грошові кошти в розмірі 5000,00 грн., про що надано розписку. Станом на 09 травня 2023 року [PERSON] вищевказане зобов`язання не виконав, не повернув позивачу грошові кошти, а тому позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь борг у розмірі 5 000,00 грн. Провадження у справі відкрито 17 липня 2023 року, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти викладених обставин, вказав на те, що дійсно отримав у борг грошові кошти в розмірі 5 000, 00 грн.,які не були повернуті. Позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 16 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 5000 грн. 00 коп. строком до 31.03.2023 р., що підтверджується розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, під час розгляду справи відповідачем не заперечувалась та обставина, що грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. не було повернуті позикодавцю. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач не виконав умови договору, що визнається останнім, вимоги [PERSON] щодо стягнення суми позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 142 ЦПК України Виходячи з наведеного,

Outcome: approved