Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

22.12.2023 року позивач [PERSON] звернулася до\~ суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів та втрату поваги один до одного.. З відповідачем спільно не проживає. Через відсутність взаєморозуміння між ними втрачено почуття любові та поваги. Вказала, що шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, подальше збереження шлюбу є недоцільним. Спору про місце проживання дитини немає. Тому змушена звернутися до суду. 26.12.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити. Відповідач до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подано. 08.02.2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони у справі 12 лютого 2021 року зареєстрували шлюб у Новоград-Волинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький), актовий запис № 23, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.12/.\~ Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . У сторін є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем/а.с.11/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї,\~ поступово втратили\~ зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно до вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд прийшов до висновку, що на підставі вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved