Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною позовною заявою, в якій просить: позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2010 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] у них народився син: [PERSON] , який проживає з ним та перебуває на його утриманні. Вночі відповідачка залишила їх спільне місце проживання та вибула в невідомому напрямку. З цього часу остання припинила спілкування з сином та самоусунулась від участі в його вихованні та утриманні. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддею, з метою визначення підсудності, направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки. В позовні заяві вказано, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді на запит суду від 29.06.2023 відповідачка зареєстрованою за вказаною у позовній заяві адресою не значиться. Ухвалою суду від 29.06.2023 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 20.12.2023 зобов`язано Пирятинську міську раду Полтавської області в особі Відділу (служби) у справах дітей Пирятинської міської ради Полтавської області надати Шевченківському районному суду міста Києва висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 18.01.2024 засобом електронної пошти до суду надійшов висновок відділу у справах дітей Пирятинської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 16.01.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Ухвалою суду від 30.01.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче судове зсідання та розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення на офіційному сайті Судової влади. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області в особі Відділу (служби) у справах дітей Пирятинської міської ради Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, проте надіслала заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області 12.09.2014, актовий запис №122. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 СК України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;. батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Судом встановлено, що дитина проживає з батьком та знаходиться на повному його утриманні. Доказів зворотного матеріали справи не містять. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив на те, що відповідач в червні 2023 року залишила позивача та дитину та покинула їх спільне місце проживання. Так, у червні 2023 року позивач звернувся до ВП № 1 Лубенського РВП в Полтавській області з заявою стосовного того, що [PERSON] неналежним чином здійснює догляд за спільною дитиною [PERSON] , [INFO] . З відповіді ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 12.06.2023 № 4089/115/129/02-2023 судом встановлено, що при спілкуванні працівників поліції в телефонному режимі із [PERSON] , остання повідомила, що з нею все добре, своє місце проживання відмовилась повідомити, повертатись до дитини не має бажання. Наведене свідчить про ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] . Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] , [PERSON] надали свідчення про те, що дитина проживає з батьком, відповідачка з дитиною не проживає, вихованням та утриманням не займається, не бере участі у фізичному, моральному, духовному розвитку малолітнього, не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги. Місце знаходження відповідачки невідоме, позивач не чинить перешкоди відповідачці у спілкуванні з дитиною, вона сама не має такого бажання. Згідно висновку відділу у справах дітей Пирятинської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області №41 від 16 січня 2024 року, наданого в ході розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] встановлено, що мати [PERSON] за період навчання [PERSON] у школі успіхами дитини не цікавилася та школу не відвідувала. 3 малолітнім [PERSON] під час обстеження умов проживання проведено бесіду з метою з`ясування ставлення дитини до позбавлення батьківських прав матері. Дитина у своїх поясненнях зазначила, що мати його покинула і не спілкується з ним навіть по телефону. Він не хоче її бачити. [PERSON] дуже любить батька і бажає з ним проживати. Дитина підтримує позов щодо позбавлення батьківських прав матері. Громадянка [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . По питанню розв`язання будь-яких можливих спорів щодо участі у вихованні сина громадянка [PERSON] до відділу (служби) у справах дітей Пирятинської міської ради не зверталася, що вказує на відсутність спорів та байдужість матері до долі своєї дитини. [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 07.06.2023 не піклується про життя та здоров`я дитини, що вказує на небажання матері утримувати та виховувати її, тому вона заслуговує на позбавлення батьківських Мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, підготовкою до самостійного життя. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачкою своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд роз`яснює відповідачці зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved