Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду з даним позовом стали обставини того, що відповідач з 2017 року не спілкується з дитиною, не приймає участі у його вихованні і утриманні, не піклується про сина, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, має борг зі сплати аліментів з квітня 2017 року в сумі 22 914 грн. Ухвалою судді від 10 листопада 2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року закрито підготовче засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення в письмовому вигляді, в яких вказав, що на даний час мешкає в іншій країні, у нього інша сім`я, він виховує двох дітей від іншого шлюбу; просив не позбавляти його батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.40). Представник Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, суд приходить до висновку, щодо задоволення позову в повному обсязі. Під час судового розгляду встановлено наступне. Судом встановлено, що 08.08.2014 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградської міського управління юстиції, актовий запис № 460. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано(а.с.9 та зворотна сторона). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.08.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку та на її користь(а.с.15-16). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2017 року визначено місце проживання сина [PERSON] , [INFO] зі позивачкою(а.с.10-12). Відповідач з 2017 року не спілкується з дитиною, не приймає участі у його вихованні і утриманні, що підтверджується довідкою від 18.10.2022 року за № 378, виданою КЗ «Гімназія «Інтелект» Кропивницької міської ради(а.с. 20). Відповідач має борг зі сплати аліментів з квітня 2017 року в сумі 22914 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.09.2022 оку за № 49593/11-331(а.с.17-18) Як вказує позивач в заяві, вихованням і утриманням сина займається лише вона особисто. Згідно висновку Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 22.03.2023 року № 1846/49-13-24 встановлено факт ухилення [PERSON] від виховання та утримання дитини [PERSON] , [INFO] , винну поведінку, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та ухиленням від виховання дитини (а.с.87-88). Крім того, доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] знайшла своє підтвердження показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що відповідач протягом останніх п`яти років не приймає участі у житті дитини(не спілкується з сином, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, інтересами та потребам), не надає матеріальної допомоги. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно з ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч.ч.1,2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. На підставі ст. ст. 150, 164-166 СК України та

Outcome: approved