Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, що зареєстрований 24.01.2003 Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 34 та стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позовної заяви до суду. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя та на сімейні відносини, відсутнє почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини фактично не підтримують, сім`я розпалася остаточно й поновити її неможливо. Збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки та відповідача. Домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. Дитина має слабке здоров`я через складні пологи. Відповідач відзив не подавав. В судове засідання сторони не з`явилися, будучі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи судовими повістками та за допомогою СМС-повідомлення. Наведене та положення ст. 223 ЦПК України надають можливість провести судовий розгляд без учасників розгляду, які не з`явилися. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.12.2023 судом прийнято позовну заяву й відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін о 09-40 год. 05.02.2024. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що з 24.01.2003 сторони вступили в шлюб, який зареєстрований Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 34. Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Сторони не досягли згоди по її утриманню. Спільне життя сторін не склалося, через різні погляди на життя та на сімейні відносини, відсутнє почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини вони фактично не підтримують, спільне господарство не ведуть. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини. З встановленого вбачається, що збереження шлюбу сторін є неможливим та суперечить їх інтересам й інтересам дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин вбачається, що правовідносини є сімейними й врегульовані ст.ст. 21,24, 110, 112, 141, 181-183 СК України та пов`язаними нормами, які наведені нижче. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями ст.ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Ураховуючи зазначені положення закону вбачається, що шлюб є добровільним сімейним союзом жінки та чоловіка. При цьому він ґрунтується на вільній згоді між ними. Якщо у подружжя припинилися такі стосунки в силу, наприклад зміни особистого ставлення один до одного, втрати любові, поваги тощо, то втрачається сенс існування такого шлюбу. У даній справі дружина заявила про розпад сім`ї, свідомо підтвердила про втрату любові та поваги до чоловіка. Також вказала, що відновити сім`ю неможливо. З наведеного вбачається, що припинився інтерес сторін у спільному шлюбі, а перебування у ньому вочевидь є неприйнятним. Розпад сім`ї певною мірою є негативним явищем. Подружжя втрачає зв`язок один з одним. Збереження таких неприйнятних відносин є неправильним та суперечить різним інтересам подружжя. Однак для цього існує інститут розірвання шлюбу у судовому порядку. Відтак шлюб необхідно розірвати, адже він розпався, зберегти його неможливо, а збереження суперечить інтересам сторін та дитини. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сторонами не надано доказів для перевірки обставин визначених ч. 1 ст. 182 СК України. Крім того, всупереч положень ст.ст. 77-81 ЦПК України відповідач не надав суду жодних доказів наявності у нього інших утриманців, будь - яких захворювань, а також наявності у нього стабільного, регулярного доходу. В своїй заяві позов визнав. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми вказують, що розмір частки матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому суд враховує матеріальне становище батьків, їх стан здоров`я, наявність інших утриманців та матеріальний стан й стан здоров`я дитини. На порушення положень ст.ст. 77-81 ЦПК України сторони не надали суду доказів, щодо свого стану здоров`я та матеріального становища, здоров`я та матеріального становища дитини. Відповідач не надав жодних доказів наявності у нього інших утриманців, розміру стабільного, регулярного доходу тощо. Поряд з цим позивачка не надала розрахунку заявленого розміру аліментів. У зв`язку з цим суд вважає, що сторони визнали, що їх стан здоров`я та дитини є задовільними, а у відповідача відсутні обставини, які впливають на обов`язок утримувати дитину та розмір такого утримання. Враховуючи встановлені факти та вказані положення закону, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину. З встановлених обставин та наведених положень закону вбачається, що відповідач зобов`язаний надавати позивачці допомогу на утримання дитини, яка проживає з нею. Відтак вимоги позивачки обґрунтовані щодо стягнення аліментів на утримання доньки. Проте позивачка не обґрунтувала заявлений розмір аліментів. З урахуванням заявленого позову та наведеного законодавства, суд вважає, що розмір стягнення аліментів має становити 1 / 4 частину від заробітку, тобто розмір визначений законом для безспірного порядку. Такий розмір буде прийнятним для сторін та дитини. На підставі викладеного суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1 / 4 частини заробітку на утримання доньки з дня подачі позову до суду. З у рахуванням цього слід відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів понад визначений судом розмір. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1 073 грн 60 коп.. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1 073 грн 60 коп..

Outcome: partial