Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Ареал» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі перебував у трудових відносинах з 16.12.2022 року, де працював на посаді начальника відділу з охорони праці. Згідно наказу № 244-к-129 від 15.12.2022 року « Про прийняття на роботу» йому було встановлено випробування 2 місяця, посадовий оклад повинен був дорівнювати 32000 грн. згідно штатного розпису. Основним видом економічної діяльності ТОВ « Арела» згідно класифікатора с КВЕД 05.10- є «Добування кам`яного вугілля» Вважаючи наказ про встановлення випробування таким, що не відповідає вимогам ст. 26 КЗпП України, оскільки випробування не встановлюється особам, які приймаються в іншу місцевість , т. я. місце Добропілля та смт. Новодонецьке Краматорського району знаходяться на відстані, 35 км у різних громадах та в різних місцевостях, він повідомив в усній формі директора [PERSON] 24.12.2022 р. він отримав на руки для ознайомлення штатний розпис ТОВ «Ареал», в якому не було зазначено такої штатної одиниці як начальник відділу з охорони праці», а 04.01.2023р. його, під загрозою не виплати заробітної плати, змусили в автомобілі підписати наказ № 266-К-129 від 27.01.2022 р. « Про припинення трудового договору», що ним було зроблено. Безпосередньо ним було встановлено, що на підприємстві відповідача заробітна плата виплачувалась працівникам не в повному обсязі. Вважає, що наказ « Про припинення трудового договору» № 266-К-129 від 27.01.2022р. містив неправдиві відомості та не відповідав дійсності, був виданий на ТОВ « Ареал» без дотримання порядку процедури його звільнення, чим були порушені його конституційні права на труд і отримання заробітної плати. Позивач просить скасувати наказ про припинення трудового договору ТОВ « Ареал» № 266-К 129 від 27.01.2022, поновити його на роботі, відшкодувати середній заробіток. Від представника відповідача ТОВ «Ареал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. Вказав, що наказом ; 244-к-129 від 15.12.2022 р. [PERSON] дійсно було прийнято на посаду начальник відділу охорони праці ТОВ «Ареал» з посадовим окладом у розмірі 8500 грн. з випробувальним терміном 2 місяця. З суттєвими умовами праці позивача ознайомлено у повному обсязі, що засвідчено його особистим підписом в наказі про прийняття на роботу, заперечень проти прийняття на роботу з випробувальним терміном до адміністрації відповідача не надходило. 27.12.2022 року позивач звернувся до адміністрації відповідача із заявою про звільнення за угодою сторін з 27.12.2022 року. На виконання вимог діючого трудового законодавства відділом кадрів ТОВ «Ареал» було підготовлено наказ № 266-К-129 від 27.12.2022 р. про припинення трудового договору з позивачем. В той же день позивачу було видану трудову книжку та проведено остаточний розрахунок при звільненні за період виконання посадових обов`язків з 16.12.2022 р. по 27.12.2022 р. в сумі 2448,19 грн., що підтверджено відомістю про виплату готівки № 15 від 27.12.2022 р. [PERSON] дійсно в період з 08.12.2021 р. по 19.12.2022 р. займав посаду заступника директора з охорони праці, однак посада « заступник директора з охорони праці» та « начальник відділу з охорони праці» різні посади. Поширення позивачем інформації про те, що його змусили підписати заяву про звільнення та про те, що працівникам не виплачують заробітну плату ради приховування своїх доходів, не відповідають дійсності та розцінюються наклепом. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а.с. 18-20). В судовому засіданні позивачем [PERSON] були уточнені позовні вимоги, а саме позивач просить скасувати наказ ТОВ « Ареал» про припинення трудового договору» № 266-К-129 від 27.12.2022 р., поновивши його на роботі; зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток за 21 день праці за період часу з 15.12.2022 р. по 04.01.2023 р. шляхом доплати в 30000 грн., зобов`язати відповідача виплатити йому інфляційні втрати сумою 23000 грн. з урахуванням ставки 6% за період часу з 15.12.2022 р. по теперішній час; зобов`язати відповідача виплатити йому моральну шкоду в сумі 50000 грн. ( а. с. 207- 210). В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, а саме просив зобов`язати відповідача виплатити йому матеріальну шкоду в сумі 600 грн., яка передбачає собою судові витрати, пов`язані з приїздом до суду, а потім збільшив їх до 800 грн. Ухвалою суду від 29.11.2023 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю « Ареал» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, справу призначено до розгляду в спрощеному порядку. Витребувані у ТОВ « Ареал» належним чином засвідчені копії штатного розпису згідно наказу № 231-К від 06.12.2022 р., графік виходів на роботу працівників ТОВ «Ареал» за грудень 2022 р.- січень 2023 р. з підписом [PERSON] про ознайомлення; довідку про середньоденний заробіток ( а. с. 182). На виконання ухвали суду від 29.11.2023 р. листом ТОВ «Ареал» від 18.12.2023р. повідомлено про відсутність штатного розпису на підприємстві згідно наказу№ 231-К від 06.12.2022 р., графіку виходів на роботу працівників ТОВ « Ареал» за грудень 2022р. та січень 2023 р. з підписом [PERSON] про ознайомлення, через виїмку зазначених документів співробітниками правоохоронних органів під час обшуку 27.12.2022 в рамках кримінального провадження № 12017040000000753, повторний обшук і виїмка документів відбулись 14.12.2023 р. ( а.с. 185-195). Інших клопотань з боку сторін по справі не заявлялось. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ « Ареал» адвокат Донець С.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, підтримав наданий суду відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом № 244к-129 [PERSON] був прийнятий на роботу на ТОВ «Ареал» на посаду начальника відділу охорони праці АУП з окладом 8500 грн. з 16.12.2022 року зі строком випробування 2 місяця. Позивач з наказом ознайомлений особисто 15.12.2022 року ( а. с. 5). Згідно штатного розпису ТОВ « Ареал» станом з 01.12.2022 р. в апарату управління значиться посада заступник директора з охорони праці з окладом 8500 грн. ( а.с. 6). Згідно наказу № 231-К від 06.12.2022 р. з 07.12.2022р. внесені зміни до штатного розпису ТОВ «Ареал», затверджені наказом директора ТОВ «Ареал» від 30.11.2022р. № 219-К: посаду «Начальник відділу охорони праці у кількості 1 штатна одиниця з місячним фондом заробітної плати 8500 грн. ( а. с. 86). В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про звільнення його з підприємства за угодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України з 27.12.2022 року. ( а. с. 22,87). Наказом № 266-К-129 від 27.12.2022 року позивача звільнено з посади начальника відділу з охорони праці АУП ТОВ «Ареал» за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви [PERSON] на підставі від 27.12.2022 року ( а.с. 8). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців станом на 08.03.2023 р. основним видом діяльності ТОВ « Ареал» є добування кам`яного вугілля ( а.с. 21). Наказом № 5-к від 07.12.2021 р. [PERSON] прийнято на основне місце роботи на посаду заступника директора з охорони праці з 08.12.2021 р., з посадовим окладом згідно штатного розпису, в порядку переведення з ТОВ « Дейл Базис» ( а. с. 23), а наказом № 248-к -106 від 19.12.2022 р. [PERSON] звільнено за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України ( а. с. 23 зв.). Згідно відомості на виплату готівки № 15 від 27.12.2022 р. з позивачем було здійснено розрахунок по заробітній платі в сумі 2488,19 грн. ( а. с. 26-27). Згідно довідки ТОВ « Ареал» за № 13/12-2023-1 від 13.12.2023 р. середньоденний заробіток [PERSON] в період його роботи з 15.12.2022 р. по 27.12.2022 р. становить 386,36 грн/день ( а. с. 188). Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підстави припинення трудового договору встановлено\~статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника статтями\~38\~і\~39\~цього\~Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу статтями 40, 41, 43, 43-1 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника)\~статтею 45 цього Кодексу. Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (п. 1\~ст. 36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~(угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник не дійшли взаємної згоди. Припинення трудового договору за п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення. Таким чином, передбачена пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. При цьому законодавством не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору. Подібний висновок\~викладено у\~постанові Верховного\~Суду від\~31\~серпня 2020\~року у\~справі №\~359/5905/18\~(провадження\~№ 61-22851св19). Припинення трудового договору за п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~можуть бути укладені як в письмовій такі в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~і раніше домовлена дата звільнення. Отже, розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~(за угодою сторін), необхідно з`ясувати, зокрема: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення. У постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі за № 6-1269цс16 зроблено висновок: "однією з підстав припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 цього Кодексу). Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (угода сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. У постанові Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~31\~серпня 2020\~року по\~справі №\~359/5905/18 (провадження № 61-22851св19) зазначено, що: "Згідно з усталеною судовою практикою при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника (пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"). Про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також зазначено у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 759/11508/16-ц (провадження № 61-14807св18), у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19). Підстави відступити від цих висновків судом не встановлено. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що при прийнятті на роботу його було введено в оману , оскільки той посадовий оклад , який йому обіцяли в розмірі 32000 грн, не був зазначений ані в наказі про призначення на посаду, ані в заяві про прийняття на роботу. В зазначених документах взагалі не був вказаний його оклад; заяву про звільнення його вимусили підписати спочатку в телефонному режимі, потім автомобілі. ( а. с. 36-37)., фактично він працював на підприємстві дистанційному режимі по 04.01.2023 р. оскільки в період часу з 27.12.2022 р. по 04.012023 р. йому з боку адміністрації підприємства не надавався автотранспорт для виконання обов`язків, пред`явлення до нього вимоги про звільнення з боку відповідача відбувалось двічі: 29.12.2022 р. та 04.01.2023 р. Вважає, що наказ№ 266-К-129 від 27.12.2022 р. є недійсним та нікчемним в силу ст. 215 ЦК України. ( а. с. 57-58). З матеріалів справи вбачається, що угода про припинення трудового договору за угодою сторін оформлена між сторонами шляхом подання позивачем заяви про звільнення за угодою сторін із зазначенням конкретної дати звільнення 27 грудня 2022 року. Доводи позивача про те, що зазначена заява була написана ним під примусом, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, Навпаки, позивач в судовому засіданні пояснив, що до компетентних органів з приводу застосування до нього примусу з боку керівництва ТОВ «Ареал» під час написання заяви, він не звертався. Натомість, заява позивача від 27.12.2022 року свідчить про існування домовленості між ним та відповідачем про припинення трудового договору за угодою сторін. Доводи позивача про те, що його було введено в оману з приводу оплати праці, зокрема в усній формі йому було запропоновано 32000 грн., проте в наказі про прийом на роботу зазначений оклад 8500 грн., судом не приймаються до уваги, оскільки позивач був ознайомлений з наказом № 244-к від 15.12.2022 р., про що ним було зазначено власноруч своїм підписом , та підтверджено ним в судовому засіданні. Твердження позивача про фактичне виконання ним трудових обов`язків до 04.01.2023 р. також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, спростовані матеріалами справи, зокрема даними відомості про остаточний розрахунок по заробітній платі ( а. с. 26-27), що також підтверджено поясненнями позивача в судовому засіданні, а доказів на підтвердження анулювання такої домовленості між сторонами про припинення трудового договору матеріали справи не містять. Фактів надходження на адресу позивача з боку керівництва ТОВ « Ареал» погроз з метою примусити написати його заяву про звільнення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивач в своїх поясненнях зазначив, що з приводу неправомірної поведінки керівництва до правоохоронних органів він не звертався. Позивач, звертаючись до суду, вказав, що , оскільки наказ про звільнення не відповідає фактичним подіям, є сфальсифікованим, тому є нечинним та недійсним, судом не приймаються до уваги, оскільки такий факт фальсифікації не підтверджено матеріалами справи. У відповідності з тлумачним словником - «нечинний» значить такий , що не має юридичної сили. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено законність такого наказу: підписано керівником, ознайомлено позивача, на підставі наказу здійснено розрахунок по заробітній платі, фактів застосування примусу з метою написання заяви про звільнення за угодою сторін судом не встановлено, так само не встановлено анулювання такої угоди . Отже, судом не встановлено, що станом на момент складання заяви про звільнення за угодою сторін було відсутнє відповідне волевиявлення позивача про припинення трудового договору за зазначеною підставою. \~ \~ \~ \~ \~За таких\~підстав ,\~суд приходить\~до висновку,\~що звільнення позивача з роботи відбулося за угодою сторін та у відповідності до чинного трудового законодавства, а також про відсутність правових підстав для скасування наказу відповідача № 266-К-129 від 27.12.2022 року, яким позивача було звільнено з роботи з 27.12.2022 року за угодою сторін. Позовні вимоги про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 12 календарних місяців в сумі 384000 грн., про зобов`язання виплатити інфляційні втрати в сумі 23000 грн. з урахуванням стави 6% за період часу з 15.12.2022 р. по теперішній час , стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн., є похідними і задоволенню, у зв`язку з чим не підлягають. Оскільки судом не встановлено факт перебування позивача у трудових відносинах в період з 27.12.2022 р. по 04.01.2024 р., а також наявності заборгованості по заробітній платі за період з 15.12.2022 р. по 27.12.2022 р., то в задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за період з 15.12.2022 р. по 04.01.2023р. шляхом доплати в сумі 30000 грн. необхідно відмовити. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити, оскільки, по-перше, вказана вимога є похідною від вимоги про скасування наказу про звільнення, по-друге, позивачем не доведено вини відповідача у несвоєчасному знятті [PERSON] з обліку в Центрі зайнятості. Позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків, спочатку у розмірі 600 грн., в подальшому у розмірі 800 грн., пов`язані з викликом до суду, зокрема з вартістю проїзду, слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed