Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

У липні 2018 року до Бабукінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в уточненій редакції якої позивач просив суд: -визнати право власності на часток незавершеного будівництвом об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ; -зняти арешт з часток незавершеного будівництвом об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] накладеного згідно з постановою №56239615 приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. від 20.04.2018. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2011 він набув у власність частини незавершеного будівництвом об`єкту нерухомого майна який розташований за адресою: [ADDRESS] та належав [PERSON] метою реєстрації права власності, [PERSON] звернувя до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, де державним реєстратором, 05.04.2018 було винесено постанову про зупинення державної реєстрації прав з огляду на наявність заборони внесеної приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. в межах виконавчого провадження де боржником є [PERSON] . З огляду на те, що наявність вказаної заборони унеможливлює реєстрацію права власності на вищезазначений об`єкт, що в свою чергу порушує права позивача на вільне розпорядження належним йому майном, останній вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 30.07.2018 позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 17.08.2018 відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 17.08.2018 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . У зв`язку із відстороненням судді Женеску Е.В. від здійснення правосуддя, справу було передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлеву Д.О., яким за ухвалою від 31.03.2020 її прийнято до свого провадження та залишено без руху. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 25.09.2020, справу призначено до розгляду. У зв`язку з відстороненням судді Яковлева Д.О. від здійснення правосуддя, справу було передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 04.06.2021 прийнято її до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Відповідачем відзиву не надано. У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач та треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до копії договору купівлі-продажу від 23.03.2011 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., [PERSON] продав, а [PERSON] придбав частки незавершеного будівництвом об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР Хабло К.О. від 05.04.2018 (№40496003), зупинено державну реєстрацію права власності на об`єкт, форма власності: приватна, на незавершене будівництво, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Підстава зупинення державної реєстрації за заявою від 30.03.2018 - заборона вчинення дій. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.07.2018, обтяження про заборону вчинення дій відносно майна [PERSON] внесено приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. 14.06.2018 на підставі постанови виданої 23.05.2018 та 20.04.2018. Також з зазначеної інформації вбачається, що станом на 23.07.2018 за [PERSON] зареєстровано право власності на частки незавершеного будівництва, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.05.2023, державним реєстратором Гладковим Ю.В. внесено запис про арешт нерухомого майна, а саме - незавершене будівництво, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відомості про суб`єкт обтяження: особа в інтересах якої встановлено обтяження - ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс». Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) викладено висновок про те, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про арешт майна» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19). У постанові ВП/ВС від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Відповідно до постанови ВС/КЦС від 30 січня 2020 прийнятої за результатами розгляду справи № 761/30025/16, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зі змісту ст. 81 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування лежить не на суду, а на сторонах. З огляду на те, що інформаційна довідка від 17.05.2023, надана представником позивача, містить інформацію про особу в інтересах якої накладено арешт на спірний об`єкт нерухомості - ТОВ НВЦ «Енергія-Сервіс», яка не входить до кола відповідачів у даній справі, яке між іншим, як і предмет спору визначається позивачем, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, матеріали справи не містять інформації щодо виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні у приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. та якою було накладено арешт на спірний об`єкт у 2018 році, що позбавляє суд можливості визначитись з іншими особами-відповідачами у даній справі. Також суд зазначає, що матеріали справи містять постанову про зупинення процесу реєстрації, а не відмову у реєстрації права власності за позивачем.

Outcome: dismissed