Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київський центр розвитку міського середовища» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 261 201,84 грн. Заява мотивована тим, що у період з 19.02.2021 по 23.06.2023 позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем. З 19.02.2021 по 24.03.2021 позивач працював на посаді першого заступника директора КП «Київміськрозвиток», з 25.03.2021 по 23.05.2023 на посаді виконуючого обов`язки директора КП «Київміськрозвиток», з 24.05.2023 по 23.06.2023 на посаді першого заступника директора КП «Київміськрозвиток». За час роботи позивача відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 261 201,84 грн. в тому числі компенсація за невикористану відпустку за період 19.02.2021 по 23.06.2023 - 33 063,5 2 копійки., що підтверджується відповідними доказами. 23.06.2023 року позивача було звільнено з займаної посади за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Посилаючись на приписи статей 47, 116 КЗпП України позивач зазначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Проте, у день звільнення відповідач не здійснив виплату заробітної плати, що стало підставою для звернення до суду. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі, натомість відповідач не виплатив заборгованість. Тому позивач просить суд задовольнити позов. Провадження у справі відкрито 11 вересня 2023 року, відповідно до приписів ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В адресу суду 03 листопада 2023 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. [PERSON] зазначає, що в первісному позові від 06.09.2023 сума заборгованості із заробітної плати, яку позивач просить стягнути з відповідача, складала 261 201 (двісті шістдесят одна тисяча двісті одна) гривня 84 копійки, що підтверджується довідками відповідача від 23.06.2023 №077/284-17 та від 01.09.2023 №077/284-24. Разом з тим, 02.11.2023 року позивачем отримано лист від відповідача № 077/284-30 про уточнення розрахунку заборгованості із заробітної плати, в якому відповідач підтверджує, що заборгованість із заробітної плати [PERSON] складає 274 784 (двісті сімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок. Довідки від 23.06.2023 №077/284-17 та від 01.09.2023 №077/284-24 відповідач просить вважати недійсними та стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати у розмірі 274 784 (двісті сімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок. 12 січня 2024 року у зв`язку із тим, що відповідачем надано лист №077/284-2 про виправлення технічних помилок в розрахунку із виплати заробітної плати, з якого вбачається, що сума заборгованості із заробітної плати (сума до виплати при звільненні) позивачу складає 274 798,70 грн., позивач подав заяву про збільшення розміру вимог. Остаточно просить стягнути з відповідача вищезазначену суму. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю при цьому зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, надавши їм відповідну оцінку вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Встановлено, що наказом комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київський центр розвитку міського середовища» від 18 лютого 2021 р. № 4-к, [PERSON] з 19 лютого 2021 р. було прийнято на роботу на посаду першого заступника директора, на основне місце роботи, з тривалістю робочого тижня 40 годин та посадовим окладом згідно штатного розпису. Наказом комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київський центр розвитку міського середовища» від 23 червня 2023 р. № 4-к, позивача було звільнено з посади першого заступника директора за угодою сторін на підставі п. 1 статті 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці серії [NUMBER] , копія якої наявна в матеріалах справи. Як свідчать довідки від 23.06.2023 №077/284-17 та від 01.09.2023 №077/284-24, надані відповідачем сума заборгованостіз нарахованої, але не виплаченої при звільненні [PERSON] заробітної плати становить 261 201 (двісті шістдесят одна тисяча двісті одна) гривня 84 копійки. Листом від 02.11.2023 р. № 077/284-30 відповідач надав позивачу уточнений розрахунок суми заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 274 784 (двісті сімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок та просив вважати довідки від 23.06.2023 №077/284-17 та від 01.09.2023 №077/284-24 недійсними. Разом з тим, листом від 10.01.2024 № 077/284-2 відповідач надав уточнений розрахунок заборгованості нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати з виправленими технічними помилками та з підтвердженням остаточної суми заборгованості у розмірі 274 798 (двісті сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто вісім) гривень 70 копійок без відрахування обов`язкових платежів та внесків, яка не виплачена позивачу при звільненні та станом на 10.01.2024 року. Довідка відповідача № 007/284-3 від 10.01.2024 р. свідчить про те, що станом на 01.01.2024 р. також не виплачена компенсація за невикористану відпустку за період 19.02.2021 -23.06.2023 р. в розмірі 33 063,52 грн. Згідно із статтею 43 Конституції України, гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Разом з тим, доказів виконання роботодавцем обов`язку проведення остаточного розрахунку зі звільненим працівником під чаас розгляду справи отримано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивачу порушено та підлягають захисту шляхом стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК УКраїни. На підставі викладеного та

Outcome: approved