Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

06 грудня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 09 березня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0150/82/0180038, який містить у собі і умови кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 66548,36 гривень, строком на 72 місяці, зобов`язавшись його повернути шляхом сплати ануїтетних платежів згідно графіку, сплативши 39,9% річних за користування кредитом. 20 грудня 2022 року на підставі договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F позивач набув прав вимоги до відповідача, як боржника, за вищевказаним кредитним договором, розмір заборгованості якого станом на 24 січня 2023 року становить 30765,26 гривень, з яких: 25991,18 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4774,08 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом. Посилаючись на те, що відповідач вказаний борг не повертає, хоча про заміну кредитора у зобов`язанні відповідача повідомлено, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути означену заборгованість із відповідача, поклавши на нього також і судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини сторін. В ході розгляду справи встановлено, що 09 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0150/82/0180038, за умовами якого відповідач отримав кредиту в розмірі 66548,36 гривень строком на 72 місяці, зобов`язавшись повернути кредит в строк до 09 березня 2023 року ануїтетними платежами згідно графіку погашення кредиту, сплативши 39,9% річних за користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються копією означеного договору з додатками, копією заяви-анкети для отримання кредиту, випискою по рахунку. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк», як первісним кредитором, та позивачем, як новим кредитором, укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-57-F, за умовами якого позивач набув належних первісному кредиторові прав вимоги до відповідача за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0150/82/0180038 від 09 березня 2017 року, а саме права на стягнення кредитної заборгованості. Викладені обставини підтверджуються копією договору відступлення прав вимоги, копією листа від 17 січня 2023 року, копією платіжної інструкції, копією реєстру боржників. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0150/82/0180038 від 09 березня 2017 року, яку позивач своєю письмовою вимогою від 22 червня 2023 року просив відповідача погасити в досудовому порядку, повідомивши відповідача і про зміну кредитора у зобов`язанні. Однак відповідач таке погашення не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 24 січня 2023 року склав 30765,26 гривень, з яких: 25991,18 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4774,08 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості, копією вимоги досудової вимоги, копією поштової документації. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0150/82/0180038 від 09 березня 2017 року з урахуванням на договір відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20 грудня 2022 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшли підтвердження факти укладення між належними сторонами таких договорів із дотриманням вимог законодавства щодо їх змісту та форми, а також підтверджено факт набуття позивачем, як новим кредитором, прав вимоги первісного кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором, та встановлено невиконання відповідачем, на відміну від кредитодавця, своїх зобов`язань за означеним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом у вказаному в позові розмірі та складі, а у позивача - права вимагати від відповідача повернення кредиту із кореспондуючим цьому праву обов`язком відповідача здійснити таке повернення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved