Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 09.09.2011 року було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради, актовий запис №32. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20.03.2023 року. Під час шлюбних стосунків, у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] , та син [PERSON] [INFO] . Відповідач проживає окремо від дітей, на їх утримання у добровільному порядку кошти не надає, виходячи з чого позивач просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 4500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення їх повноліття, а також понесені позивачем судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, також змінила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 4000 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення їх повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] направила заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги щодо зменшення стягувальних аліментів визнали, та просять задовільнити по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення їх повноліття. Встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] які народилися від шлюбних стосунків та проживають, разом із своєю матір`ю позивачем по справі. Діти згідно з виписки з медичних карт дітей [PERSON] та [PERSON] , та лікарського заключення про стан здоров`я, знаходяться на лікуванні, що підтвердженно випискою №68, №68 від.08.02.2023 року, лікарським заключенням 27.02.2023 року. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, нарівні із матір`ю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дітей, аліментів на їх утримання. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 01.02.2023 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що діти сторін проживають з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітніх дітей, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved