Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в селі Майдан та земельної ділянки площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті бабусі відкрилась спадщина, до складу якої увійшли майнові права на земельні паї, а також побудований до серпня 1992 року і незареєстрований житловий будинок в [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину і отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину щодо права на земельні частки (паї), у видачі свідоцтва на житловий будинок нотаріус відмовила через відсутність правовстановлюючих документів. Покликаючись на відсутність позасудового порядку реалізації спадкового права позивач просила визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок. Крім того зазначила, що бабуся за життя не завершила процедуру приватизації земельних ділянок біля житлового будинку. Рішенням Майданської сільської ради від 15.12.1993 №14/2, від 15.12.1995 №21/5 [PERSON] були надані у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку в селі Майдан та земельна ділянка площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства. Право власності за бабусею не зареєстроване, тому подальше завершення приватизації можливе лише визначеним судом спадкоємцем. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача надійшла письмова заява з проханням задовольнити позов, від представника відповідача про відсутність заперечень проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою усіх учасників повадження фіксування судового засідання у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. [PERSON] , яка постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 17.10.1998). За матеріалами спадкової справи №46/2019, заведеної приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олейніковою О.В., спадщину прийняла онука [PERSON] . Факт родинних відносин перевірений нотаріусом на підставі свідоцтва про народження доньки « [PERSON] », яка після одруження змінила прізвище на « [PERSON] », була матір`ю « [PERSON] », яка після одруження змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з посвідченим заступником голови Майданської сільської ради заповітом від 14.04.1995, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з господарськими спорудами в с.Майдан своїй онуці [PERSON] . Щодо решти майна має місце спадкування за законом. 12 квітня 2019 року приватний нотаріус видала позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно, яке складається з: - права на земельну частку (пай) у КСП ім.Чапаєва, с.Майдан Ковельського району розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0087669, видане 19.12.1996 Ковельською районною державною адміністрацією Волинської області на підставі рішення Ковельської районної державної адміністрації №422 від 19.12.1996, сертифікат зареєстровано 25.12.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку за №40, - права на земельну частку (пай) у КСП ім.Чапаєва, с.Майдан Ковельського району розміром 5,69 умовних кадастрових гектарів, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0087670, видане 19.12.1996 Ковельською районною державною адміністрацією Волинської області на підставі рішення Ковельської районної державної адміністрації №422 від 19.12.1996, сертифікат зареєстровано 25.12.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку за №41. У видачі свідоцтва про право на спадщину в частині житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] нотаріус відмовила у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно з даними погосподарської книги №1 в с.Майдан за 1998 рік житловий будинок з надвірними спорудами на [ADDRESS] обліковувався за [PERSON] . Побудований будинок у 1948 році. У технічному паспорті від 07.08.2023 підтверджений рік побудови господарства, додатково зазначено, що житловий будинок площею 54,6 кв.м., сарай побудовані з дерева, літня кухня з цегли. За даними КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» право власності на спірний житловий будинок не зареєстроване. Ураховуючи ті обставини, що позивач просить визнати за нею право власності на майно, що належало спадкодавцю, який помер до [INFO] , то застосуванню підлягають норми чинного на той час законодавства Цивільного кодексу РСР 1963 року, які регулювали ці правовідносини. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ В силу статті 534 ЦК УРСР позивач є спадкоємцем щодо спірного житлового майна за заповітом і прийняла спадщину в порядку визначеному статтею 549 ЦК УРСР. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд переконався, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок. За приписами постанови Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26 Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах запис у по господарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: \~1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений\~\~сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; \~2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. \~Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. В силу статті 548 ЦК УРСР, яка є аналогічною ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Що стосується позовних вимог про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, то суд також вважає їх підставними і такими, що належать до задоволення. Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої\~статті 152\~\~ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному : « положеннями\~ЗК України\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України,\~проте розпочав\~процедуру приватизації\~земельної ділянки\~відповідно до\~чинного законодавства\~України,\~а органами\~місцевого самоврядування\~відмовлено спадкоємцям\~у завершенні\~процедури приватизації,\~то спадкоємці\~мають право\~звертатися до\~суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у\~\~встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю». Суд встановив, що Рішенням Майданської сільської ради від 15.12.1993 №14/2, від 15.12.1995 №21/5 [PERSON] були надані у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку в селі Майдан та земельна ділянка площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства. Технічна документація на земельні ділянки не виготовлена, право власності не зареєстроване. Отже позивач, як спадкоємець за законом, має право на завершення приватизації зазначених земельних ділянок. Судові витрати у справі відповідно до заявленого позивачем клопотання залишаються за позивачем.

Outcome: approved