Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] .. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] у селі Набережному, Кальміуського району, Донецької області помер дідусь заявника по лінії матері громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець селища Сєдове, Донецької області. У зв`язку з тим, що дідусь заявника [PERSON] помер на тимчасово окупованій Російською Федерацією території, а саме: у селі Набережному, Кальміуського району, Донецької області, встановлення факту смерті особи необхідне заявнику для реєстрації смерті близького родича (дідуся) на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документа у цивільно-правових відносинах (прийняття спадщини, тощо). Оскільки факт смерті не може бути зареєстрований в порядку п.1 ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», заявник був змушений звернутися до суду. У судове засідання заявник не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не вказав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 8 ч.1 ст.315\~ЦПК України встановлено, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. З матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Набережне, Кальміуського району, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.11.2023, актовий запис № 559. Відповідно до лікарняного свідоцтва про смерть № 60, від 15.11.2023, [PERSON] [INFO] , помер [INFO] у селі Набережне, Кальміуського району, Донецької області. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 423. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 27.04.1996 року, що підтверджується копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 21. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.1996, актовий запис №81. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами відповідно до Наказу № 363 від 20 грудня 2023 року), вся територія Кальміуського району, Донецької області (до якої входить село Набережне, Донецької області) є тимчасово окупованою починаючи з 07.04.2014 без визначення дати завершення тимчасової окупації. В контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Суд враховує те, що вказані вище документи складені на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, та не можуть бути прийняті органом державної реєстрації актів цивільного стану у якості підтвердження факту смерті [PERSON] , у зв`язку з чим отримати свідоцтво про її смерть на території України заявник не може. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що надані заявником документи підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved