Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

25.08.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Долгова Л.В. звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яким просила визначити частку спадкодавця [PERSON] в розмірі 13/16 часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , (кадастровий номер 4810136300:12:014:0005) та визнати, що частки співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку складають по 1/16 частини кожному. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка залишила заповіт, яким заповіла все належне її майно доньці, в тому числі частку земельну ділянку за адресою, [ADDRESS] . Однак приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки неможливо встановити склад спадкового майна з огляду на те, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Згідно Довідки КП «ММБТІ» від 24.07.2023 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] належить наступним співвласникам: спадкодавцю [PERSON] 13/16 часток; позивачці [PERSON] 1/16 частки; відповідачу [PERSON] 1/16 часток та [PERSON] 1/16 часток. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 28.08.2023 справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. 27.09.2023 до канцелярії суду надійшли копії спадкової справи №09/2023 заведеної після смерті [PERSON] . 19.12.2023 [PERSON] , [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій просили визначити їх ідеальні частки у праві сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер 4810136300:12:014:0005) за адресою: [ADDRESS] в розмірі 1/16 частин за кожним. Просили прийняти зустрічний позов до розгляду та об`єднати його в одне провадження з первісним. В обґрунтування позову зазначили, що в зв`язку зі смертю одного із співвласників, їх бабусі [PERSON] , вони позбавлені права визначити ідеальні частки в позасудовому порядку. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 17.01.2024 позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення частки відповідачів в земельній ділянці залишено без розгляду. Зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення часток в земельній ділянці прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним. Закрито підготовче судове засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечувала. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилися. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вимоги первісного позову визнали в повному обсязі. Заявлений ними зустрічний позов підтримали в повному обсязі, наполягали на його задоволенні. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), яка залишила заповіт №1-52 від 05.03.2019, яким заповідала все належне їй майно позивачці [PERSON] 27 липня 2023 року приватним нотаріусом Пехлак О.В. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 13/16 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказане майно зареєстровано за позивачем 27.07.2023 за №51149248 (витяг з реєстру речових прав №340667621). Окрім того, спадкодавцю [PERSON] , позивачці [PERSON] та відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка (кадастровий номер 4810136300:12:014:0005) по [ADDRESS] (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ№143777, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.07.2023). Однак, постановою приватного нотаріуса Пехлак О.В. від 26 липня 2023 було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вищенаведеної земельної ділянки оскільки неможливо встановити склад спадкового майна з огляду на те, що дана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі місту довідки КП «ММБТІ» від 24.07.2023 за вих. №2-5632 вбачається, що станом на 28.12.2012 співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] є [PERSON] (13/16 часток), [PERSON] (1/16 часток), [PERSON] (1/16 часток) та [PERSON] (1/16 часток). Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку; співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 зазначено наступне - виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Виходячи зі змісту первісного та зустрічного позову, сторони між собою узгодили, що виходячи з того, що спірна земельна ділянка перебуває у них в сумісній власності, частки земельної ділянки відповідають розміру їх часток у праві часткової власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами. З огляду на вищенаведене первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved