Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярова Наталія Геннадіївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлева Інна Миколаївна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності. Позивач двічі уточнював свої позовні вимоги. 10 серпня 2023 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, пов`язана з тим, що під час розгляду цієї справи у суді спірна квартира вибула з володіння позивача. Позивач зазначав, що [PERSON] під час розгляду справи у суді зрізав замки та поставив сигналізацію у спірній квартирі в якій [PERSON] постійно проживав разом зі своїм батьком, [PERSON] , до дня його смерті [INFO] та продовжував проживати у спірній квартирі і після смерті свого батька. Тому [PERSON] більше не може потрапити до спірної квартири та вимушений додатково заявити вимоги про витребування спірної квартири. В остаточній редакції своєї уточненої позовної заячви [PERSON] просив суд про наступне: 1)Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08.05.2020 року квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яровою Наталією Геннадіївною та зареєстровано в реєстрі за №300; 2) Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.02.2021 року квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевою Інною Миколаївною та зареєстровано в реєстрі за №168; 3)Скасувати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) державну реєстрацію його права власності на квартиру [ADDRESS] , та яка була здійснена 04.02.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Яковлевою Інною Миколаївною (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56456535) на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевою Інною Миколаївною та зареєстрованого в реєстрі за №168; 4)Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності у цілому на квартиру [ADDRESS] , а саме: -1/4 частина вищезазначеної квартири [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2006 року; -3/4 частини вищезазначеної квартири [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) успадкував за законом після смерті свого батька, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), померлого [INFO] ; 5) Витребувати від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у цілому квартиру [ADDRESS] ; 6) Стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача по 10000 грн. компенсації його витрат на оплату ним правничої допомоги, які складаються з 30000 грн. фіксованого розміру гонорару його адвокату Бардаченко Володимиру Володимировичу. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що у Кіровському районному суді м. Дніпропетровська перебуває кримінальна справа № 203/2826/20 по кримінальному провадженню №12020040440000678 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у незаконному позбавленні волі [PERSON] та [PERSON] протягом періоду часу з лютого 2020 року по 25.05.2020 року та у шахрайському заволодінні ними його квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом примушування [PERSON] та його батька, [PERSON] , до переоформлення 08.05.2020 року належної їм квартири на ім`я [PERSON] , який є знайомим [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначав, що більше 3-х років суд не може завершити підготовче засідання у зазначеній кримінальній справі тому від звернувся до суду з цим цивільним позовом там просив його розглянути за наявними доказами не залежно від того, коли буде вирок по вищезазначеній кримінальній справі. Зазначав, що сам факт звільнення позивача та його батька спецпідрозділом поліції 25.05.2020 року з місць, де їх утримували проти їх волі, свідчить про наявність у них дефекту волі під час укладення та підписання ними спірного договору купівлі-продажу, укладеного 08.05.2020 року ще до їх звільнення. Станом на 08.05.2020 року [PERSON] та [PERSON] ще перебували під повним фізичним та психологічним контролем злочинців. Враховуючи вищезазначене внутрішнє волевиявлення позивача та його батька на продаж належної їм квартири не було вільним (ч.3 ст. 203 ЦК України), а тому зазначений правочин від 08.05.2020 року та наступний (похідний від нього) правочин від 04.02.2021 року можуть бути визнані судом недійсними на зальних підставах: ч.1,3 ст.203, ч.1 ст. 215 ЦК України. Також [PERSON] вважав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] недобросовісними набувачами його квартири, тому вважав, що є підстави для витребування від останніх набувачів усієї спірної квартири в якій 1/4 частина належала [PERSON] в наслідок участі у приватизації зазначеної квартири та частини [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] . Представник позивача адвокат Бардаченко В.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в уточненій позовній заяві з врахуванням його додаткових письмових пояснень та просив суд врахувати позицію Верховного Суду у постанові від 02.08.2023 у справі № 308/8629/19 та у п.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 р. у справі № 461/12525/15-ц. Зазначав, що представники відповідачів безпідставно посилаються на практику Верховного Суду у справах про витребування майна від добросовісних набувачів (ст.388 ЦК України). Натомість усі відповідачі у цій справі є недобросовісними (ст.387 ЦК України), адже усі вони подавали нотаріусам завідомо неправдиві заяви щодо розрахунку за купівлю спіної квартири під час посвідчення нотаріусами відповідних спірних договорів купівлі-продажу. Представник відповідача\~ [PERSON] \~адвокат Цезарева\~М.І.\~у судовому\~засіданні заперечувала\~щодо задоволення\~позовних вимог.\~Надала відзив\~на уточнену\~позовну заяву\~в якому\~зазначила,\~що [PERSON] та його представник наполягають на своїй позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву від 29.05.2023 року та відзиві від 31.08.2023 року. Ззначала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру на ринку нерухомості. Даний об`єкт нерухомості був знайдений за допомогою агентства нерухомості, угода була оформлена між продавцем і покупцем у відповідності до норм чинного цивільного законодавства, будь-яких заборон з приводу неможливості придбання нерухомості на момент здійснення угоди не було. Квартира була оглянута перед купівлею, ключі від неї передані продавцем після підписання договору купівлі-продажу. Просила суд звернути увагу на положення, викладені у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року по справі № 201/1669/23 відповідно до яких добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушенням інших осіб, допущеними в межах процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам ст. 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача надмірний тягар. Представник відповідача [PERSON] адвокат Вишнякова Н.В у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Надала відзив на позовну заяву в якому надала оцінку письмовим показам, які надавалися раніше [PERSON] та його батьком [PERSON] слідчому під час досудового слідства про кримінальному провадженню №12020040440000678, та обвинувальному акті у зазначеному кримінальному провадженні. Зазначала, що лише вирок у кримінальній справі може належним чином підтвердити або спростувати твердження Позивача щодо наявності чи відсутності обставин на які він посилалася. Зазначала, що з незрозумілих причин, позивач не скористався своїм правом та можливістю викликати до суду нотаріуса у якості свідка. Також зазначала, що [PERSON] та її чоловік, [PERSON] , є добросовісними набувачами, а тому відсутні підстави для витребування у них спірної квартири та посилалась при цьому на практику Верховного Суду у справах про витребування майна від добросовісних набувачів. [PERSON] повідомлявся про дату судового засідання, але у судове засідання не з`явився та своїм правом надати відзив чи відповідні докази не скористався. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярова Наталія Геннадіївна надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлева Інна Миколаївна про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, заслухавши свідків, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 16ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 41Конституції\~України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2006 року, [PERSON] належало право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири по 1/4 кожний був його батько [PERSON] та його мати й рідний брат, які трагічно померли. Після оформлення спадщини право власності на 3/4 частини вищезазначеної квартири належало [PERSON] : 1/4 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2006 року та 2/4 частини квартири на підставі відповідних свідоцтв про право на спащину за законом від 06.05.2020 року, що підтверджується Інформацією з ДРРПНМ від 15.02.2023 року та копією матеріалів нотаріальної справи, наданої суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яровою Н.Г. 08.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яровою Н.Г. та зареєстровано в реєстрі за №300. Істотною умовою зазначеного договору є вартість квартири 521770,00 гривень, які до підписання цього договору були безготівково перераховані [PERSON] на рахунки продавців квартири. Принаймні, заяву такого змісту підписали у нотаріуса Крук А.Д. та Крук Д.В. 04.02.2021\~року між\~ [PERSON] \~з однієї\~сторони та\~ [PERSON] \~зі згоди\~його дружи\~ [PERSON] \~з іншої\~сторони було\~укладено договір\~купівлі-продажу\~квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевою Інною Миколаївною та зареєстрованого в реєстрі за №168. Істотною умовою зазначеного договору є вартість квартири 350000,00 гривень, які до підписання цього договору були безготівково перераховані [PERSON] на рахунки продавця квартири. Принаймні, заяву такого змісту підписали у нотаріуса Сущенко В.М. та [PERSON] . В наданих на виконання ухвали суду копіях нотаріальних справ, пов`язаних з посвідченням нотаріусами вищезазначених договорів, відсутні докази безготівкових розрахунків за продаж спірної квартири при укладенні договорів купівлі-продажу що є порушенням вимог: ч. 3 ст. 1087 ЦК України, Постанови Правління Національного банку України № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" від 29 грудня 2017 року прийнята та положень ст.5 Закону України «Про нотаріат» - відповідно до якої та з врахуванням письмових заяв сторін правочину про безготівкові розрахунки нотаріуси повинні були відмовити у посвідченні зазначених правочинів або вимагати надати відповідні платіжні банківські документи на підтвердження безготівкових розрахунків. Суд враховує, що відповідачі та їх представники так і не пояснили, чому в нотаріальних справах відсутні докази безготівкових розрахунків та не надали суду таких доказів. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не здійснював розрахунку з [PERSON] та [PERSON] до підписання ними договору купівлі-продажу шляхом перерахування на їх банківські рахунки відповідних коштів. З вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2020 року по кримінальній справі № 175/3048/19 вбачається, що 17.06.2019 року [PERSON] керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlаnder реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по автодорозі державного значення М-04 на території смт. Слобожанське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області в напрямку міста Підгороднє грубо порушуючи Правила дорожнього руху, допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля, на пішоходів [PERSON] (матір позивача) та [PERSON] (рідного брата позивача), спричинивши останнім тілесні ушкодження, від яких вони загинули на місці події. В результаті зазначеної трагедії позивачу [PERSON] та його батькові [PERSON] завдано непомірну психологічну травму та моральну шкоду, адже вони одночасно втратили двох самих рідних їм людей. У зазначеному вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2020 року по кримінальній справі № 175/3048/19 суд зазначив наступне: «Суд приходить до висновку про наявність у потерпілих протягом тривалого періоду часу моральних переживань, оскільки у зв`язку з вчиненим обвинуваченим злочином, який призвів до загибелі їх близьких родичів, що негативно сказалося на моральному стані потерпілих.». Будучи допитаний у якості свідка позивач пояснив суду, що після трагічної загибелі його матері та рідного брата він та його батько знаходилися у шоковому психологічному стані та не у повній мірі сприймали об`єктивну реальність, адже боялися кожного проїжаючого поблизу автомобіля. Користуючись вразливим станом [PERSON] та його батька, [PERSON] , після трагічної одночасної смерті самих близьких членів їх сім`ї (матері та рідного брата) особи ромської національності [PERSON] та [PERSON] хитрістю (під приводом надання їм роботи) у лютому 2020 року змусили їх погодитись сісти до них у машину та поїхати до них на заробітки. Після прибуття за встановленими слідством адресами у [PERSON] та його батька, [PERSON] , відразу відібрали їх паспорти та телефони. Для того, щоб [PERSON] та його батько, [PERSON] , навіть не думали втекти та повернутися до своєї квартири чи звернутись до поліції - [PERSON] та [PERSON] у перші дні розіграли цілу виставу з акторами «бійцями міцної статури», а саме: до будинку, де позивача та його батька утримували проти їх волі, приїхав джип з молодиками міцної статури, які відразу почали усіх бити та кричати, що їх прислав [PERSON] їх сусід по квартирі і якщо вони з батьком не переоформлять на [PERSON] свою квартиру, то їх прям зараз приб`ють. Для правдоподібності вистави ці молодики навіть вдарили у груди [PERSON] , який почав защита [PERSON] та [PERSON] та кричати, не бийте ви їх вони вам віддадуть свою квартиру. Після цього молодики перестали усіх бити та поїхали назад. Після цієї вистави [PERSON] пояснив [PERSON] та [PERSON] , що якщо ми надумаємо втекти від них назад у свою квартиру, то [PERSON] нас уб`є, а поліція нам не допоможе, адже у [PERSON] там усі знайомі. Потім їх під їх контролем осіб міцної статури привезли до нотаріуса та незаконно переоформили їх квартиру на знайомого шахраїв, [PERSON] , який неодноразово приїздив до [PERSON] додому бачив усіх їх «рабів» та бачив і розумів, що особи ромської національності утримували [PERSON] та його батька проти їх волі та заставляли працювати за їжу. З того часу їх утримували проти їх волі. Через декілька днів, щоб [PERSON] не спілкувався зі своїм батьком їх розвели за різними адресами у домоволодіння, які використовувалися [PERSON] та [PERSON] як база для утримання соціально незахищених осіб, які вимушені були безкоштовно працювати на них під стахом фізичної розправи. Позивач пояснив суду, що йому та його батьку під страхом фізичної розправи було заборонено покидати території будинків осіб ромської національності у яких їх утримували проти їх волі. 25.05.2020 року під час спецоперації поліції було звільнено [PERSON] та [PERSON] та інших осіб з місць, де їх утримували проти їх волі. Коли [PERSON] та [PERSON] були звільнені спецпідрозділом поліції вони довідалися, що саме їх сусід, [PERSON] , разом з іншими їх сусідами зверталися до поліції з заявами про їх розшук та просили поліцію накласти арешт на їх квартиру, щоб особи ромської національності не змогли їх змусити переоформити на них квартиру. Також [PERSON] повідомив суду, що поліціянти йому та його батькові заборонили повертатися до їх пустої квартири, адже особи ромської національності можуть їм помститися та влаштували їх до тимчасового притулку для бездомних осіб. Коли позивача з батьком виселили з тимчасового притулку вони спочатку мешкали у садовому вагончику своїх сусідів, а потім вони вселилися у свою квартиру у якій ніхто не проживав та двері якої він відкрив власним ключем, адже замки у квартрі ніхто і не змінював. Коли він зайшов до квартири, то у квартирі був розбитий унітаз, батареї і вся сантехніка, щоб у ній не можна було проживати. Весною 2023 року під час розгляду справи у суді у спірній квартирі відповідач змінив замки та установив сигналізацію, тому [PERSON] вже не зміг потрапити до квартири та уточнив свій позов, добавивши вимогу про витребування квартири. З копії ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2020 року по кримінальній справі №175/4858/19 вбачається наявність наступних обставин: -25.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було проведено санкціонований обшук за місцем мешкання [PERSON] в ході якого було виявлено та вилучено фактично усі документи [PERSON] та [PERSON] (копії правовстановлюючих документів на спірну квартиру; копії їх паспортів та кодів іпн.; свідоцтв про народження та одруження, т.і. документів); -26.05.2020 року до Дніпропетровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернулися [PERSON] та його батько, [PERSON] , з заявами про те, що з лютого по 25 травня 2020 року невстановлені особи незаконно їх позбавили волі, шляхом утримання їх за різними адресами, щоб вони не могли спілкуватися між собою: [PERSON] у будинку [ADDRESS] , а [PERSON] у будинку [ADDRESS] . Постановами слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНД в Дніпропетровській області від 26.06.2020 року [PERSON] та його батька, [PERSON] , було визнано потерпілими у кримінальному провадженні №12020040440000678 від 26.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (а.с. , ) У обвинувальному акті по кримінальному провадженню №12020040440000678 від 31.07.2020 року (а.с. ), який суд оцінює у взаємозв`язку з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зазначено наступну інформацію: -аркуш 3 останній абзац «Після чого, з метою примушення потерпілого до продажу житла, а саме: квартири [ADDRESS] та одержання від нього виручених коштів за продаж вказаної квартири, почали утримувати потерпілого [PERSON] , проти власної волі останнього у житловому будинку [ADDRESS] , де потерпілий [PERSON] знаходитись не бажав, та з огляду на заборону [PERSON] , та [PERSON] , не мав змоги вільно залишити.»; -аркуш 4 перед останній абзац «Після чого, з метою примушення потерпілого [PERSON] до продажу житла, а саме: квартири [ADDRESS] та одержання від нього виручених коштів за продаж вказаної квартири, почали утримувати потерпілого [PERSON] , проти власної волі останнього у житловому будинку [ADDRESS] , де потерпілий [PERSON] знаходитись не бажав, та з огляду на заборону [PERSON] , та [PERSON] , не мав змоги вільно залишити.»; -аркуш 5 абзац 2,3 «Так, співучасники злочину [PERSON] , та [PERSON] , 08.05.2020 року з метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману у великих розмірах прибули разом з потерпілими [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де потерпілі [PERSON] та [PERSON] знаходячись у приміщенні №1 приватного нотаріуса Ярової Н.Г., уклали договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за продаж якої отримали грошові кошти в сумі 521770,00 гривень ». Суд враховує як доказ надані слідчому у кримінальному провадженні №12020040440000678 пояснення потерпілого від злочину батька позивача, [PERSON] , адже у зв`язку з його смертю позивач об`єктивно позбавлений можливості довести суду позицію свого батька щодо підстав недійсності договору купівлі-продажу від 08.05.2020 року належної [PERSON] частини квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яровою Наталією Геннадіївною та зареєстрованого в реєстрі за №300. У своїх поясненнях слідчому Крук Д.В. зазначав наступне: «Коли ми зайшли до подвір`я даного будинку, то біля будинку зупинився чорного кольору автомобіль, з якого вийшли двоє міцних чоловіка, вони перелізли огорожу та один з них підійшов до чоловіка котрого як я дізнався зовуть [PERSON] , вдаривши його по тулубу, той упав на землю без тями. Другий чоловік підійшов до мого сина та потягнув його за волосся до воріт, хотів його забрати кудись. Мій син почав опиратися, відбиватися, намагався захищатися. Після чого мій син в нього запитав, що йому від нього потрібно? На що данний чоловік відповів що його цікавить наша з сином квартира і йому необхідно, щоб мій син переоформив данну квартиру на [PERSON] , котрий проживає в під`їзді нашого будинку [ADDRESS] . Потім [PERSON] почувши *нерозбірливий текст* сказавши нападникові що він працює на нього і він за нього відповідає. Після чого нападник відпустив [PERSON] і вийшов з подвір`я на вулицю. Згодом невідомі чоловіки міцної статури поїхали на "джипі" у невідомому напрямку. [PERSON] мені з сином сказав, що повертатися до себе додому дуже небезпечно. З [PERSON] я з сином ніколи не заїдалися, конфліктів не було, після смерті моєї дружини з сином [PERSON] він почав до нас з сином [PERSON] чіплятися з пропозицією продати йому квартиру, але ми відмовлялися. [PERSON] як і [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] відносилися з початку до мене з сином дуже добре, весь час мене вмовляли залишитися у них, продати квартиру і купити будинок і т. і., Вони почали нас з сином опрацьовувати і вводити під гіпноз. Зрозуміли що ми злякалися чоловіків міцної статури які приїздили на "джипі" і коли я чи мій син запитивали, коли нам заплатять гроші за виконану роботу, нагадували про [PERSON] і його знайомих. Майже одразу нас з сином роз`єднали, сина залишили жит і працювати у будинку на [ADDRESS] , а мене перевезли жити та працювати до будинку який знаходиться приблизно за 3 км від даного будинку на [ADDRESS] не знаю, але можу показати. Мобільні телефоні наші забрали, мабуть щоб ми не спілкувалися між собою. Через деякий час я дізнався що мого сина дані люди (злочинці) вмовляли продати квартиру. Мій син віддав їм документи на квартиру за адресою: [ADDRESS] , земельню ділянку котра знаходиться по [ADDRESS] , грошовікошти а саме: 3900 доларів США та 110000 грн. (це гроші які я з жінкою та синами збирали протягом 15-20 років для купівлі власного будинку). Також, вони в мене забрали пластикову карту Аваль - банку, пін код дізналися прочитавши в моїх записах який я зробив щоб не забути так як вже забуваю інформацію. \~ \~ \~ \~ …….Одного разу мій син запропонував мені продати квартиру, за отримані гроші та гроші які ми зібрали купити власний будинок і я погодився. Після чого ми декілька разів їздили по різним адресам до натаріусів, підписували документи. Квартиру продали за 15 000 доларів США, гроші потім забрав на зберігання [PERSON] . Насильство до мене не застосовували, однак психологічно тиснули. Кожного разу говорили що мене можуть побити, ті невідомі чоловіки, якщо я не буду їх слухати та робити все що вони мені говорять. Я кожного дня питав, коли мені повернуть гроші чи придбають будинок, на що [PERSON] з [PERSON] повезли мене з сином до м. Каменське та м. Верхньодніпровська, показували різні будинки з боку вулиці, однак до самих будинків ми не заходили, ніяких розмов не було за їх придбання. Більш по суті поставлених запитань мені пояснити нічого.» У судовому засідання у якості свідка було допитано сина [PERSON] [PERSON] . Він пояснив, що квартиру вони купували через ріелторів. Ремонт у спірній квартирі робили тільки черновий збивали штукатурку на стінах та розібрали стрий санвузол. На цьому ремонт зупинили, адже не було коштів. Підтвердив у суді, що до квартири він з того часу не навідувався. Коли він не зміг вікрити вхідні двері до спірної квартири своїми кючами, які йому передав продавець [PERSON] , ним були змінені замки. Коли це було він не пам`ятає. Зміз повідомити суду тільки, що це вже було у 2023 році. Нікого з сусідів він не бачив, тому ніхто йому не говорив про проблеми з попередніми власниками квартири Також у судовому засіданні у якості свідка було допитано [PERSON] , який є сусідом [PERSON] та проживає у квартирі [ADDRESS] . Він пояснив, шо разом з іншими сусідами звертався до поліції за розшуком [PERSON] та його батька, адже вони хвилювалися за їх життя та щоб у них щахраї не забрали єдине житло. Він підтвердив суду, що у осінню 2022 року [PERSON] та його батько заселилися у пусту свою квартиру, після того як закінчився термін їх проживання у приюті, куди їх поселили поліцейські. Поліцейські їм категорично заборонили підходити до їх квартири щоб їх знову не викрали чи не побили особи ромської національності. [PERSON] їм надав матц та інші речі, необхідні для проживання у квартирі. На весні 2023 року [PERSON] не зміг потрапити до квартири, адже у ній хтось змінив замки та поставив сигналізацію. Також [PERSON] повідомив суду, що ремонту у спірній квартирі ніхто не робив тільки хтось кувалдою порозбивав унітаз, ванну, щоб у ній не можливо було проживати. Аналогічні пояснення надав суду інший сусід позивача, [PERSON] , який проживає у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до положень.1,3 ст. 203 ЦК України «Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину»: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України «Недійсність правочину»: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 231 ЦК України «Правові наслідки правочину, який вчинено під впливом насильства» : правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. У постанові Верховного Суду від 01.02.2022 року по справі № 160/12705/19 (ЄДРСР: 103027454) зазначена наступна позиція щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи: «Позиція Верховного Суду про зупинення провадження у справі: -зупинення провадження має бути доцільним та мотивованим. Суд аналізує ймовірні наслідки зупинення, з урахуванням суті спірних правовідносин тощо, щоб це не призвело до безпідставного затягування строків розгляду справи (п. 33); -не достатньо загальних висновків та припущення, що встановлені обставини будуть суттєвими для справи (п.п. 30-32); -рішення має мітити пояснення про наявність обставини, які унеможливлюють прийняття рішення з оцінкою наявних доказів і обставин справи (п. 35); -суд повинен встановити потребу відступу від принципу розумності строків розгляду справи судом (п. 48).» У цій цивільній справі позивач є потерпілим від злочину осіб, які не є учасниками даної справи. За 3 роки суд ще завершив підготовчий розгляд кримінальної справи № 203/2826/20. Тому відповідач безпідставно вважає, що суд не може розглянути цивільну справу без наявності вироку у кримінальній справі № 203/2826/20 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у незаконному позбавленні волі [PERSON] та [PERSON] з лютого 2020 року по 25.05.2020 року та шахрайським заволодінням їх квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом примушування [PERSON] та [PERSON] до переоформлення 08.05.2020 року належної їм квартири на ім`я їх знайомого [PERSON] . Сам факт звільнення позивача та його батька спецпідрозділом поліції 25.05.2020 року з місць, де їх утримували проти їх волі, свідчить про наявність у них дефекту волі під час укладення та підписання ними правочину, укладеного 08.05.2020 року ще до їх звільнення. Станом на 08.05.2020 року [PERSON] та [PERSON] ще перебували під повним фізичним та психологічним контролем злочинців. Також суд враховує, що при укладенні обох спірних правочинів нотаріуси були введені відповідачами в оману відносно того, що між сторонами вже відбувся безготівковий розрахунок за продаж квартири через банківські установи. Під час розгляду справи у суді відповідачі не надали суду доказів на підтвердження відповідних розрахунків ними за спірну квартиру, чим спростували свою добросовісність, адже ціна квартири є істотною умовою договорів купівлі-продажу спірної квартири. Суд враховує, що перший спірний правочин позивачем та його батьком було укладено 08.05.2020 року до дня їх звільнення 25.05.2020 року спецпідрозділом поліції з місць, де їх утримували проти їх волі [PERSON] та [PERSON] . Тому внутрішнє волевиявлення позивача та його батька, [PERSON] , на продаж належної їм квартири не було вільним (ч.3 ст. 203 ЦК України). Враховуючи усе вищезазначене, оцінючи усі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність підстав (ч.1,3 ст.203, ч.1 ст. 215 ЦК України) для визнання\~недійсним договору\~купівлі-продажу\~квартири [ADDRESS] , який 08.05.2020 року посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яровою Наталією Геннадієвною та зареєстрованого в реєстрі за №300, покупцем в якому зазначений [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). [PERSON] спільно проживав разом зі своїм батьком у спірній квартирі по день його смерті та протягом 6-ти місяців після смерті свого батька звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Тому в силу положень ч.5 ст.1268 ЦК України спадщина (3/4 спірної квартири) [PERSON] належить ще з часу відкриття спадщини, причому не залежно від того отримав [PERSON] від відповідне свідоцтво чи ні (ч.3 ст.1296 ЦК України). На а.с. 128 міститься заява [PERSON] та [PERSON] наступного неправдивого змісту: «Цією заявою підтверджую, що між нами проведений безготівковий розрахунок, що зазначено положенням Постанови Правління Національного банку України "Про підтвердження Положення про ведення касових операції у національній валюті в Україні" від 29 грудня 2017 року № 148", грошові кошти отримані нами від 521770,00 (п`ятсот двадцять одна тисяча сімсот сімдесят) гривень 00 копійок, до підписання договору купівлі - продажу. При цьому своїм власноручним підписом підтверджую достовірність цих фактів та несу відповідальність за правдивість викладених вище фактів. Про відповідальність, передбачену чинним законодавством за недотримання положень Постанови Правління НБУ "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" та повідомлення недостовірних відомостей нас, [PERSON] та [PERSON] , попереджено. Аналогічні заяви неправдивого змісту (замість подання копій банківських квитанцій) - подавали нотаріусам обидва набувачі спірної квартири: [PERSON] (а.с. 168) та [PERSON] (а.с. 169) На (а.с. 169) міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] наступного змісту : «Я. [PERSON] , цієї заявою ставлю до відома, розрахунок за куплену мною житлову квартиру .. відбувся безготівково … кошти в розмірі 350000 гривень перераховані на банківський рахунок відчужувача до підписання договору купівлі-продажу. При цьому своїм власноручним підписом підтверджую достовірність цих фактів та відповідальність за правдивість викладених вище фактів.» Тому суд критично оцінює позицію представників відповідачів про добросовісність їх довірителів (відповідачів), які надавали нотаріусам завідомо недостовірну заяву, навіть будучи повідомленими нотаріусом про відповідальність за правдивість викладених у заяві особою фактів?. 17 січня 2024 року Верховний Суд у постанові по справі № 752/18246/21 (провадження № 61-10623 св 23) про витребування майна зазначив наступну позицію: «Отже, вирішуючи питання про витребування спірного майна, суди повинні передусім перевіряти добросовісність набувача майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно (див. Близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (пункт 40)). На необхідності оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, пункт 46.1 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, пункт 6.43 постанови від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19). Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/ недобросовісності набувача, що суттєво як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не можуть вважатися такими, що відповідають вимозі законності втручання у право мирного володіння майном. Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388\~ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (див. пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20)). У справі, яка переглядається Верховним Судом, судові рішення у частині вирішення вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння ухвалено на підставі належної оцінки добросовісності/недобросовісності ТОВ «Профітрейд 2016». Спірне майно вибуло із володіння позивача не з його волі, на підставі недійсних правочинів, укладених із [PERSON] , а в подальшому на підставі торгів, проведених 18 червня 2020 року із порушенням чинного законодавства, право власності на це майно було зареєстровано за ТОВ «Профітрейд 2016», яке не є добросовісним набувачем у розумінні положень частини першої 388 ЦК України. Указане спростовує відповідні доводи касаційної скарги. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів у цій частині, вони зводяться до власного тлумачення норм права та до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій про витребування майна від товариства на користь позивача, що не може бути правовою підставою для скасування судових рішень.» Враховуючи вищезазначене позивач спростував добросовісність останнього набувача його квартири [PERSON] , яка презюмується відповідно до положень ч.5 ст.12 ЦК України є підстави для застосування судом положень саме ст.387 ЦК України для витребування на користь позивача спірної квартири, а не положень п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якими врегульовані питання витребування майна від добросовісного набувача. З врахуванням усіх обставини цієї конкретної справи, виходячи з принципів мирного володіння майном, як про це зазначала раніше Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, та враховуючи спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього спірного майна (п. 58 постанови Великої Палата Верховного Суду від 14 грудня 2022 р. у справі № 461/12525/15-ц) справедливим буде витребувати спірну квартиру на користь позивача у подружжя [PERSON] . Адже, у іншому випадку не буде дотримано балансу інтересів сторін та буде непоправно порушене право [PERSON] на мирне володіння єдиним його житлом по відношенню до прав «недобросовісних» набувачів спірної квартири подружжя [PERSON] , які мають власне житло: будинок за адресою [ADDRESS] . Вимога позивача про визнання недійсним наступного правочину купівлі-продажу спірної квартири не є належним способом захисту прав споживача. Адже, для належного та ефективного захисту порушених прав [PERSON] достатньо визнання першого правочину недійсним та витребування майна від останніх набувачів. Тому суд приходить до висновку, що вимога про визнення недійсним договору купівлі-продажу від 04.02.2021\~року квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевою Інною Миколаївною та зареєстрованого в реєстрі за №168, не підлягає задоволенню. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст.2ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з вищезазначених підстав. Щодо визначення розміру компенсації витрат за надання позивачу правничої допомоги адвокатом Бардаченко Володимиром Володимировичем, розмір якої визначено у фіксованому розмірі, суд враховує наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що: «127.Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19)… 142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.» Верховний Суд у постанові від\~28.12.2020\~по справі\~№ 640/18402/19 зробив висновок, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача. Тому в цьому випадку подавати опис робіт, виконаних адвокатом, не обов`язково. У той же час загальними засадами цивільного законодавства є: добросовісність, розумність та справедливість. Тому з врахування складної зазначеної справи суд вважає, що добросовісним та справедливим буде стягнення на користь [PERSON] з кожного з відповідачів по 10000 гривен компенсації витрат на надання позивачу правничої допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: partial