Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

31.01.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору б/н від 26.12.2011 року остання отримала кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та інших витрат по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на їх користь за заборгованість за кредитним договором у розмірі 32644,90 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2017 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором б/н від 26.12.2011 року у розмірі 32644,90 грн., 1600, 00 грн. - витрат по сплаті позивачем судового збору та 420,00 грн. витрат по за публікацію оголошення у пресі при повідомленні відповідача про розгляд справи. 17.10.2023 року [PERSON] , в особі представника адвоката Циганкової І.І. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 24.02.2017 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2023 [PERSON] поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Заводського районного суду від 24.02.2017. Задоволено заяву про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2017, розгляд справи призначено на 08.02.2024. 18.12.2023 від представника відповідача адвоката Циганкової І.І., через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково, обґрунтовуючи тим, що АТ «Приват Банк» у позовній заяві вказує на те, що 26.12.2011 року вона звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала договір №б/н від 26.12.2011 року, згідно якого отримала кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву б/н від 26.12.2011, а Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Однак такі доводи позивача, з огляду на зміст наявної у матеріалах справи копії Анкети-заяви не находять свого підтвердження, оскільки остання не містить процентної ставки та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки ( пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною, укладеного між сторонами кредитного договору і,що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позивальника та, відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19 та у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №717/1634/17, провадження №61-999св18. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник, через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнають частково, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк». Судом встановлено і документально підтверджено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 26.12.2011, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 4). Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 30.11.2016 заборгованість відповідача становить 32644,90 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом 3189,83 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 24424,48 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2999,88 грн.; штраф ( фіксована частина) 500,00 грн.; штраф ( процентна складова) 1530,71 грн.( а.с. 3 зворотний бік). Відповідно до частин 1-2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У \~ \~ \~ \~ даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем, АТ КБ «Приватбанк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як доказ укладення договору з відповідачем банк надав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова Палати від 03.07.2019, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Анкета-заява позичальника від 26.12.2011 не містить даних щодо домовленості сторін договору про сплату конкретних відсотків за користування кредитними коштами, сплати пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Також, матеріали справи не містять доказів про те, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що містяться в матеріалах справи, визнавались відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, більш того зазначені документи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.12.2011 шляхом підписання анкети-заяви. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Беручи до уваги вищевказаний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, слід дійди до висновку про те, що відповідач фактично отримав та використовував кошти надані банком на кредитну картку, але не повернув їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми кредитних коштів, що на час розгляду справи не повернута відповідачем. Крім цього, підписана сторонами анкета-заява від 26.12.2011 не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд\~шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідачем у справі визнано отримання, використання, в тому числі і погашення кредитних коштів. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 3189,83 грн. У задоволені решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 156,32 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial