Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Адвокат Дик С.І. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до відповідача [PERSON] в якому вказала, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , рішенням суду від 23 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, батько протягом 12 років не займається вихованням дитини, злісно ухиляється від сплати аліментів стягнених рішенням суду, має заборгованість по аліментам в розмірі 208 277,23 грн. На даний час дитина навчається у КЗ Львівської обласної ради «Самбірський фаховий педагогічний коледж імені Івана Филипчака» та є студенткою групи ОН-31 денної державної форми навчання. Відповідач протягом багатьох років не піклується про доньку, не цікавиться ні шкільним життям дочки, ні навчанням у коледжі. У період навчання доньки в школі відповідач не відвідував батьківські збори, урочисті заходи, ярмарки, у яких приймала участь його дочка, не цікавиться де і як вчиться дитина. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Представник третьої особи в особі Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області надіслав на адресу суду заяву в якій просив справу розглянути у відсутність третьої особи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник позивача не заперечувала проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. У відповідності до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…" та п.18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Ралівка Самбірського району Львівської області, батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Згідно Акту обстеження умов проживання від 11.08.2023 року виданої комісією Ралівської сільської ради як органу опіки та піклування, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю та дочкою [PERSON] , [INFO] , для виховання та розвитку дитини створені відповідні умови, є окрема кімната, мається одяг відповідно до віку, створені належні умови для проживання дитини. Батько протягом 12 років не займається вихованням дитини (а.с.8). Суду представлений розрахунок заборгованості по аліментам з якого вбачається, що відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 208 277,23 грн. (а.с.10-11). Суду також представлена висновок виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 14.12.2023 року №2293/06-03, в якому зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.35). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, не цікавиться його долею, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, вихованням та утриманням дитини завжди займається мати. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п.15,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дитину, в зв`язку з чим, позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved