Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Представник позивача Кудіна А. В., яка діє на підставі довіреності від 09.08.2023 в інтересах ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів", звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 00-551253 у розмірі 21967,40 грн, з яких: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10373,40 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками, 3094,00 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. Також представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-551253, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти на умовах, визначених у кредитному договорі. Згідно з п. 7.10 договору кредиту визначено, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» на виконання умов договору кредиту надало відповідачці [PERSON] грошові кошти у сумі 8 500 грн строком до 13 січня 2020 року, а відповідачка, відповідно, зобов`язалася повернути кредит разом з іншими платежами згідно з умовами договору. 22 грудня 2022 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передало (відступило), а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу №22122022/2 від 22.12.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 21967,40 грн, з яких : 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10373,40 - сума заборгованості за звичайними відсотками; 3094 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. Всупереч вимогам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання після відступлення позивачу права грошової вимоги до неї та не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві міститься письмове клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідачки у судове засідання провести заочний розгляд справи. (а.с.4 зв.). Відповідачка та її представник у судове засідання також не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. 06.12.2023 представник відповідачки - адвокат Карпенко Ю.О. подала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, та також просила застосувати у справі наслідки спливу строку позовної давності. Крім того представник відповідачки просила стягнути з позивача на користь відповідачки понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. (а.с.38-46) Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі наявні матеріали справи та докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-551253. Згідно умов вказаного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 8500 грн, строком на 30 днів, тобто до 13 січня 2020 року, за користування яким відповідачка повинна сплатити Товариству 583 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,62 % на добу. Вказаний кредитний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. (а.с.6-8, 9-10) Відповідно до п.п.1.1. п.1 кредитного договору Товариство надало клієнту фінансовий кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а клієнт зобов`язався одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Згідно з п.п.2.2 п.2 кредитного договору, кредит надавався клієнту в безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на картку позичальника № [NUMBER] , емітовану банком України. Згідно з п.п.6.1. п.6 кредитного договору цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п.7.2 п.7 кредитного договору підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Клієнт підтвердив, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 22 грудня 2022 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого TOB «КАЧАЙ ГРОШІ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, що також підтверджується копією акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 22122022/2. (а.с.11-14) Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22122022/2 від 22.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 21967,40 грн, з яких: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10373,40 - сума заборгованості за звичайними відсотками; 3094 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. (а.с.15) За даними розрахунку заборгованості за період з 22 грудня 2022 року по 30 вересня 2023 року, поданого позивачем, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №00-551253 від 14.12.2019 в розмірі 21967,40 грн, з яких: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10373,40 - сума заборгованості за звичайними відсотками; 3094 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками. (а.с.16) Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Згідно з ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, сторони зазначеного вище кредитного договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачкою передбачених кредитним договором коштів. (а.с.48,55) Дослідженням письмових доказів справи судом установлено, що відповідачка [PERSON] з моменту укладення кредитного договору № UP6880255 від 20.12.2020 не вчиняла жодних дій щодо його розірвання або визнання недійсним, користувалася кредитними коштами, що свідчить про визнання відповідачкою вказаного кредитного договору таким, що укладений з досягненням згоди з усіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених цим кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості. За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати розмір процентів, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати в справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Суд також приймає до уваги правові висновки Верховного суду, викладені у справі № 408/8199/16-ц (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2023), за змістом яких проценти, обумовлені договором, за користування кредитними коштами мають нараховуватися лише в межах строку дії кредитного договору, що у конкретному випадку складає 30 днів. За межами цього строку кредитор вправі вимагати стягнення суми боргу з урахуванням положень ст.625 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що сума позики за умовами кредитного договору № 00-551253 від 14 грудня 2019 року становить 8500 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка - 1,62 % за один день для початково зазначеної тривалості кредиту. Враховуючи те, що відповідачка порушила взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 8500 грн та заборгованість за відсотками у розмірі - 4131 грн (1,62 % від суми позики х 30 днів - строк позики). Підстави для стягнення з відповідачки процентів після закінчення терміну дії договору відсутні. При цьому, не підлягає задоволенню заява відповідачки про застосування строку позовної давності, оскільки згідно з п.12 розділу Перехідні положення ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Указані положення були введені згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020. Також указаний розділ ЦК України доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022, за змістом якого у період дії в Україні воєнного стану, який введений 24.02.2022 та продовжує діяти на момент ухвалення рішення у цій справі, строки, визначені статтями 257-259, цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, строк позовної давності, починаючи з 30.03.2020 і до цього часу вважається таким, що продовжений. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2684,0 грн сума сплаченого позивачем судового збору х 0,5750 - коефіцієнт задоволених вимог = 1543,30 грн). Водночас суд приймає до уваги, що судові витрати відповідачки на професійну правничу допомогу в сумі 6000,0 грн. підтверджені документально (а.с. 42-45). Коефіцієнт задоволених позовним вимог - 0,5750, отже, виходячи з приписів п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на користь відповідачки слід стягнути з позивача 6000 х 0,4250 = 2550 грн. Згідно з положеннями ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Виходячи з наведеної вище норми, з позивача на користь відповідачки слід стягнути різницю судових витрат, покладених на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 1006,70 грн (2550 грн - 1543,30 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial