Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

В січні 2023 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Дєск» (далі ТОВ «Авто Дєск»), посилаючись на те, що 04 червня 2021 року між ним та ТОВ «Авто Дєск» було укладено Попередній договір №04/06 про укладення в майбутньому Договору доручення, за умовами якого ТОВ «Авто Дєск» зобов`язувалося придбати автотранспортний засіб, а він зобов`язувався прийняти та оплатити такі послуги. Зазначив, що умовами п. 2.1 Попереднього договору було визначено, що Основний договір буде укладений з моменту викупу лоту. Відповідно до умов п.3.2.1 Попереднього договору ТОВ «Авто Дєск» зобов`язувалося підготувати проект Основного договору після виграшу лота, та надати йому для ознайомлення не пізніше двох тижнів. 04 червня 2021 року, у день укладення Попереднього договору, в рахунок оплати ціни послуг за Основним договором, він передав ТОВ «Авто Дєск» у якості авансу 500,00 доларів США у безготівковій формі. Крім того, 04 червня 2021 року між ними була підписана Додаткова угода №1 про передачу грошових коштів, відповідно до п.1 якої він передав ТОВ «Авто Дєск» 10500,00 доларів США для придбання на аукціоні США транспортного засобу Jeep Compass, вартістю під ключ 10500,00 доларів США. Отже ним було сплачено повну вартість транспортного засобу в розмірі 10500,00 доларів США та аванс в розмірі 500,00 доларів США за послугу за Основним договором. Зазначив, що з електронного листування вбачається, що відповідач викупив лот з аукціону для нього за 1700,00 доларів США, а саме автотранспортний засіб DODGE JOURNEY 2012 року VIN3C4PDCAB[CT198792, і мав його розмитнити та завезти на територію України за сплачені ним кошти. Вказував. що в лютому 2022 року до нього звернувся менеджер ТОВ «Авто Дєск», який пояснив йому, що потрібно внести ще додаткові кошти на запчастини для транспортного засобу, тому він під час виконання Попереднього договору здійснив ще два платежі (додаткові витрати на запчастини для авто) на суму 93500,00 грн., а саме 09 лютого 2022 року 86400,00 грн. та 10 лютого 2022 року 7100,00 грн. Стверджував, що після сплати ним додаткових витрат у розмірі 93500,00 грн. і до теперішнього часу відповідач свій обов`язок щодо укладення з ним Основного договору та передачі автомобіля за актом прийому-передачі не виконав, що свідчить про неналежне виконання відповідачем умов Попереднього договору. Пунктом 5.1 Попереднього договору визначено, що якщо будь-яка із сторін відмовиться виконувати умови Попереднього договору або підписати Основний договір, винна сторона має сплатити штраф в розмірі 500,00 доларів США. У зв`язку з порушенням відповідачем умов Попереднього договору, ним була направлена останньому претензія-вимога щодо розірвання договору та повернення коштів. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив розірвати Попередній договір №04/06 про укладання в майбутньому Договору доручення №04/06 від 04 червня 2021 року та додаткову угоду №1 про передачу грошових коштів від 04 червня 2021 року, укладеної між ним та ТОВ «Авто Дєск»; стягнути з ТОВ «Авто Дєск» на його користь грошові кошти у розмірі 426626,10 грн., яка складається з: 10500,00 доларів США, що еквівалентно 284550, 00 грн. - вартість транспортного засобу під ключ; 500,00 доларів США за послуги, що еквівалентно 18470,00 грн. - аванс за послуги; 93500,00 грн. - витрати на запчастини; 500, 00 доларів США, що еквівалентно 18470,00 грн.- штраф за невиконання умов Попереднього договору; 11636,1 грн. - 3 відсотки річних. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2023 справу №947/2505/23 за позовом [PERSON] до ТОВ «Авто Дєск» про розірвання договору та стягнення коштів було передано на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси (а.с. 37-38). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року справу було прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 49). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року, у зв`язку із звільненням з відрахуванням зі штату судді [PERSON] справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. Справа отримана суддею 12 липня 2023 року. Ухвалою суду від 12 липня 2023 року справу було прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 78). Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року задоволено клопотання представника [PERSON] про витребування доказів (а.с. 86). Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с. 123). Позивач та його представник, діючий на підставі ордеру від 19 вересня 2023 року, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 96, 137). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 61, 62, 117,129, 136). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04 червня 2021 року між сторонами було укладено Попередній договір №04/06 про укладення в майбутньому Договору доручення, за умовами якого ТОВ «Авто Дєск» зобов`язувалося придбати автотранспортний засіб, а він зобов`язувався прийняти та оплатити такі послуги (а.с. 5-7). Відповідно до п. 2.1 Попереднього договору сторонами було домовлено, що Основний договір буде укладений з моменту викупу лоту. Згідно 3.2.1 Попереднього договору ТОВ «Авто Дєск» зобов`язувалося підготувати проект Основного договору після виграшу лота, та надати йому для ознайомлення не пізніше двох тижнів. Встановлено, що відповідно до п. 3.1.4 Попереднього договору позивач в рахунок оплати ціни послуг у якості авансу передав відповідачу 500,00 доларів США(а.с. 5-7). 04 червня 2021 року між сторонами була підписана Додаткова угода №1 про передачу грошових коштів, відповідно до п.1 якої позивач передав ТОВ «Авто Дєск» 10500,00 доларів США для придбання на аукціоні США транспортного засобу Jeep Compass, вартістю під ключ 10500,00 доларів США (а.с. 8). Отже позивач сплатив ТОВ «Авто Дєск» повну вартість транспортного засобу в розмірі 10500,00 доларів США та аванс в розмірі 500,00 доларів США за послугу за Основним договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач викупив лот з аукціону, а саме автотранспортний засіб DODGE JOURNEY 2012 року [NUMBER] за 1700,00 доларів США, що підтверджується електронним листування сторін (а.с. 15-28). За домовленістю сторін, відповідач після викупу автомобіля повинен був його розмитнити та завезти на територію України за сплачені позивачем кошти. Встановлено, що у лютому 2022 року позивач перерахував ТОВ «Авто Дєск» двома платіжками 93500,00 грн., а саме 09 лютого 2022 року 86400,00 грн. та 10 лютого 2022 року 7100,00 грн. (а.с. 27, 28). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авто Дєск» свої зобов`язання за Попереднім договором не виконало, Основний договір з позивачем не уклало та автомобіль за актом прийому-передачі не передало, що свідчить про неналежне виконання відповідачем умов Попереднього договору. Відповідно до вимог п. 5.1 Попереднього договору якщо будь-яка із сторін відмовиться виконувати умови Попереднього договору або підписати Основний договір, винна сторона має сплатити штраф в розмірі 500,00 доларів США. Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов Попереднього договору, позивачем була направлена ТОВ «Авто Дєск» претензія-вимога щодо розірвання договору та повернення коштів (а.с. 9-11). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першої ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Частиною першої ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Таким чином, будь-які зміни умов попереднього договору можуть бути погоджені сторонами виключно у межах строку дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс -це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Встановлено, що 04 червня 2021 року між сторонами був укладений попередній договір №04/06 про укладення в майбутньому Договору доручення, за умовами якого ТОВ «Авто Дєск» зобов`язувалося придбати автотранспортний засіб, а він зобов`язувався прийняти та оплатити такі послуги. В рахунок попередньої оплати вартості зазначеного автотранспортного засобу позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 11000,00 доларів США та 93500,00 грн., що погоджено додатковою угодою №1 про передачу грошових коштів від 04 червня 2021 року, проте основної договір не був укладений. Оскільки основний договір в обумовлений сторонами строк укладений не був, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку неукладення основного договору, то суд дійшов до висновку про те, що передані позивачем відповідачу грошові кошти розмірі 11000,00 доларів США та 93500,00 грн., відповідно до статті 570 ЦК України є авансом та підлягає поверненню позивачу. Тобто за умовами попереднього договору грошові кошти, які були перераховані ТОВ «Авто Дєск» є авансом. Щодо вирішення вимог про стягнення штрафу. Згідно з пунктом п. 5.1 Попереднього договору якщо будь-яка із сторін відмовиться виконувати умови Попереднього договору або підписати Основний договір, винна сторона має сплатити штраф в розмірі 500,00 доларів США. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому для попереднього договору, поряд з іншими його умовами, мають бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. Водночас відповідно до положень ч. 3 ст. 635 ЦК України припиняються зобов`язання сторін укласти основний договір, що унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно. Проте припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. Отже, зобов`язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частин першої - третьої статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 361/2838/18. Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що мала право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та в постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19. Установивши, що позивач виконав умови попереднього договору, зокрема сплатив суму забезпечувального внеску, а відповідач допустив істотне порушення умов попереднього договору і не передав у власність У справі № 6-75цс13 Верховний Суд України виклав правовий висновок про те, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. За змістом ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки відповідач порушив умови попереднього договору щодо необхідності укладення основного договору після моменту викупу лоту, який як вбачається з переписки сторін був викуплений ще у лютому 2022 року, то позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 500,00 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у розмірі 4266,26 грн. позивачем був сплачений у повному обсязі при зверненні до суду, Оскільки позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved