Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , відповідно якого просила суд: стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у сумі 50 000,00 грн., інфляційні витрати за весь час затримки платежу та 3% річних від суми боргу у розмірі 1500,00 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що 07.12.2021 року позивачем [PERSON] було здійснено 2 грошових переказа на банківську картку № [NUMBER] [PERSON] на загальну суму 50\~000,00 грн. Відповідна операція була помилковою, оскільки вона переплутала реквізити. Відповідач [PERSON] безпідставно набула грошові кошти у вказаній сумі. Позивач [PERSON] зверталась до відповідача з досудовою вимогою від 31.01.2023 року, в якій просила до 09.02.2023 року повернути безпідставно отримані грошові кошти у сумі 50 000.00 гривень. Вказана претензія відповідачем [PERSON] не отримана, причина повернення: адресат відсутній. Між сторонами не існувало й не існує будь-яких правовідносин, на підставі яких у [PERSON] виник обов`язок із перерахування відповідачеві [PERSON] грошових коштів у вказаній сумі. У зв`язку з цим є правомірними на підставі\~ст. 625 ЦК України\~нарахування, трьох процентів річних і втрат від інфляції. Ухвалою суду від 08.05.2023 року у справі відкрито провадження розгляд якого постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.07.2023 року, враховуючи відсутність заперечень позивача, підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 25.10.2023 року здійснено перехід з розгляду справи по суті на стадію підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25.10.2023 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 20.11.2023 року, враховуючи відсутність заперечень позивача, підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач не зявилась, надіславши суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Про розгляд\~справи судом\~відповідач повідомлявся\~в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою зареєстрованого у встановленому порядку його місяця проживання згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру. Крім того, про розгляд справи судом відповідач повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України та відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи зазначене, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом та враховуючи відсутність відомостей про причини неявки, є таким, що не з`явився до суду повторно без поважних причин. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.12.2021 року позивачем [PERSON] перераховані грошові кошти у сумі 27\~000,00 на банківську карту № [NUMBER] , належну відповідачеві [PERSON] (платіжна інструкція №ЕСМ_Р24А1780818312С066 від 07.12.2021), призначення платежу переказ з карти на карту). Також 07.12.2021 року позивачем [PERSON] перераховані грошові кошти у сумі 23\~000,00 на банківську карту № [NUMBER] , належну відповідачеві [PERSON] (квитанція № 27086958 від 07.12.2021). 02.02.2023 позивачем [PERSON] надіслана через\~АТ "Укрпошта"\~відповідачеві [PERSON] досудова вимога, про повернення їй помилково перераховані грошові кошти в сумі 50\~000,00 грн. в строк до 09.02.2023 року. Згідно з наданою\~АТ КБ "ПриватБанк"\~інформацією (лист №20.1.0.0.0/7-231031/31842 від 25.10.2023 року), банківський рахунок [NUMBER] належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] . Згідно з наданою\~АТ "Універсал Банк"\~інформацією (лист №БТ/7993 від 30.10.2023 року), власником карти № [NUMBER] є [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] . Згідно з наданою\~АТ "ТАСКОМБАНК"\~інформацією від 06.11.2023 року, банківський рахунок [NUMBER] належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] . Дослідивши обгрунтування позивача, надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат і трьох відсотків річних підлягає частковому задоволенню. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом\~ст. 1212 ЦК України\~безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, встановленого\~ст. 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені\~ст. 1212 ЦК України, що надають право витребувати у набувача це майно. Згідно з ч. 1\~ст. 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17\~(провадження № 12-182гс18) зроблений висновок про те, що "предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. ч. 1 і 2\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події". У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, правові норми\~ст. 1212 ЦК України\~можуть бути застосовані тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Грошові кошти у сумі 27\~000,00 грн. та 23\~000,00 грн. помилково 07.12.2021 року перераховані позивачем [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] , відповідача [PERSON] . Відсутні докази набуття відповідачем [PERSON] вказаних грошових коштів за договірними правовідносинами. Не встановлено інших підстав набуття відповідачем [PERSON] вказаних грошових коштів. Із відповідача [PERSON] на підставі\~ст. 1212 ЦК України\~підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 50\~000,00 грн., що помилково перераховані, як безпідставно набуті. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 760/6938/16-ц (провадження № 61-22875св19) зазначено, що дія\~статті 625 ЦК України\~поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі\~статті 1212 ЦК України. Спірні правовідносини, що склалися між сторонами з приводу стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, на яке поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 2\~ст. 1214 ЦК України\~у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, вважала, що нарахування процентів необхідно здійснювати згідно зі\~ст. 536 ЦК України, проте розрахунку таких нарахувань процентів та інфляційних втрат суду не надала, крім того не зазначено з якого часу вважає необхідно проводити зазначені нарахування, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановлювати обставини по данній вимозі. Позивач [PERSON] , звертаючись у суд із позовом до відповідача [PERSON] , сплатила грошові кошти в сумі 992,40 гривні судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно дост. 141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 963,50 грн.

Outcome: partial