Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14773-08/2021. 21.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №21092022 у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги з боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 200,00 грн., з яких: -6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу: -7200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; -0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.09.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Таким чином, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором №14773-08/2021 у сумі 13200 грн. 00 коп., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, а також стягнути судовий збір. Представник позивача Самойленко А.С. до початку судового засідання надала суду клопотання, в якому просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, правом на подання відзиву не скористався. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша\~статті 510 ЦК України). Так, матеріалами справи встановлено, що 23.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14773-08/2021 строком на 30 днів, до 21.09.2021 року. За даним договором [PERSON] отримав фінансовий кредит в межах суми 6000 грн., зазначеної в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, і він зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором. Визначено, що строк дії договору починається з моменту його укладення, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За п. 4.3 договору, сторонами визначено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в.п.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору (а.с.6). 23.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14773-08/2021, у режимі онлайн, шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого відповідач отримав фінансовий кредит в сумі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, до 21.09.2021 року, з моменту його укладення відповідно до вимог\~Закону України «Про електронну комерцію»\~зі сплатою 365,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% на добу. За п.2.1 сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. За п. 2.5 договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (а.с.6). Згідно з п.4.3 Кредитного договору у разі якщо клієнт не поверне кредит в строк, зазначений в п.1.2 Договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Законом України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що надання ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» коштів у позику на умовах фінансового кредиту перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст.641,644\~ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія\~«Інвеструм» в електронній формі. 21.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Інвеструм»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №21092022 у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Інвеструм»передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія\~«Інвеструм»права вимоги з боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.12). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21 вересня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №14773-08/2021 в сумі 13200,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 00,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с.13). \~За розрахунком заборгованості за кредитним договором №14773-08/2021 від 23.08.2021 року, наданого позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, [PERSON] має заборгованість у сумі 13200,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 00,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за кредитним договором проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає у сумі 5400 грн. 00 коп., з розрахунку: 6000 (сума кредиту) / 100 * 1,00% (п.1.3 договору) х 90 днів (п.4.3 договору). Враховуючи викладене, суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсоткам, в період з 21.09.2022 року до 31.03.2023 року (а.с.14) таким, що не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому не приймає його в цій частині як належний та допустимий доказ. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №14773-08/2021 від 23.08.2021 року, яка складається з суми позики у розмірі 6000,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування в сумі 5400 грн., тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial