Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу будинку таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 березня 2006 року, попередньо домовившись про всі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти за купівлю житлового будинку, а [PERSON] , в свою чергу, прописала її в будинку та передала ключі від будинку. Даний факт підтверджується власноруч написаною розпискою продавця. Позивач [PERSON] з того часу почала проживати в будинку з сім`єю і проживає до теперішнього часу. [PERSON] пообіцяла, що після зібрання документів на відчуження спірного житлового будинку оформить з нею договір купівлі-продажу на свій житловий будинок. Але до теперішнього часу ухиляється від укладання договору. Всі дії позивача, спрямовані на належним чином оформлення укладеного між ними усного договору купівлі-продажу, не дали бажаного результату. Позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності належним шляхом, а саме нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу свого житлового будинку [ADDRESS] . У результаті збройної агресії російської федерації житловий будинок на теперішній час значно пошкоджений. Для подання заяви на е-відновлення пошкодженого житлового будинку позивача та отримання компенсації потрібно надати правовстановлюючий документ на пошкоджене майно, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що [PERSON] у 2001 році придбала спірний житловий будинок, уклавши договір купівлі-продажу, який було зареєстровано на товарній біржі «Ізумруд» 25.12.2001 року за реєстровим № 7307. У подальшому 20 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу відповідач надала розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 1500 грн., як вартості житлового будинку. [PERSON] передала [PERSON] документи на вказаний будинок та відповідно ключі від нього. Позивач з сім`єю з того часу проживають у спірному будинку, зареєстровані у вказаному будинку, що вбачається з копії особистого паспорта [PERSON] серії [NUMBER] . Однак укласти договір купівлі-продажу житлового будинку у встановленому законом порядку, а саме посвідчити його нотаріально позивач не може, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Зв`язки з відповідачем втрачені, місцезнаходження відповідача та дані відповідача, крім прізвища і імені та по-батькові позивачу невідомі. Між [PERSON] та [PERSON] відбулося повне виконання спірного договору, продавець передав, а покупець прийняв спірне нерухоме майно та сплатив його вартість, то спірний правочин можливо визнати дійсним. [PERSON] вже 17 років володіє житловим будинком, доглядає за ним, здійснює всі необхідні ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі, обробляє прибудинкову територію, позивач зареєстрована в житловому будинку, ніхто не звертається до неї з вимогою повернення житлового будинку або ж визнання недійсним усного договору купівлі-продажу, укладеного між ними щодо спірного житлового будинку. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, сере іншого і визнання права. Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до частини другої статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Неможливість здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із ухиленням продавця та сторони в договорі купівлі-продажу від укладення письмового та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, та з чого вбачається втрата можливості з цієї причини його посвідчити, є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України. Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема, що спірний договір не було посвідчено нотаріально, разом з цим, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, відбулося його виконання, відповідач отримав кошти, а позивач почала користуватися та утримувати будинок, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved