Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

08.11.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Щербина М.В. з позовною заявою до Петриківської селищної ради, третя особа: Приватний нотаріус Лимар Єгор Володимирович, про визнання права власності на спадкове майно та зняття з нього арешту. Позивачка та її представник уточнивши позовні вимоги просить суд: визнати право власності на спадкове майно померлої [PERSON] (дата смерті [INFO] ) за її дочкою [PERSON] на все спадкове майно та житловий будинок А-1, шлакобетон, розмір жилої площі 30,0 кв.м., розмір загальної площі 57,9 кв.м., Б-1 літня кухня шлакоблокова, В-1 сарай глинобитний, Г-1 гараж шлакоблоковий, Д-1 вбиральня дощата, Є-1 душ цегляний, З-1 сарай дощатий, І-1 сарай саманний обкладений цеглою, К-1 підвал зі входом цегляний, №1 свердловина, №2-4 огорожі, І, II тротуари, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зняти арешт із вказаного нерухомого майна виключивши з Державного реєстру речових прав запис про обтяження № 2866044, зареєстроване 16.04.2007. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] , будучи спадкоємицею, звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , однак отримала відмову, оскільки на житловий будинок, розташований за адресою: с. Мала Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області накладено арешт нерухомого майна № 2866044. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно та зняття з нього арешту. \~Ухвалою судді від 09.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали від 09.11.2023 позивачем виконано у повному обсязі. 27.11.2023 відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22.12.2023 до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Щербини М.В. надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 03.01.2024 підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Щербина М.В. у судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Петриківської селищної ради Левечко О.А. у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи приватний нотаріус Єгор Лимар надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Як передбачено ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом (частина 1статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.11.2021. (а.с. 8) [PERSON] , будучи спадкоємицею, звернулась до приватного нотаріуса Лимаря Є.В. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , однак отримала відмову, оскільки на житловий будинок, розташований за адресою: с. Мала Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області накладено арешт нерухомого майна № 2866044, зареєстрований 16.04.2007 державним реєстратором Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області Полєйком Віталієм Олександровичем на підставі ухвали б/н Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 1997 року. (а.с. 10, 12) Арешт накладено ухвалою б/н від 17.09.1997 Петриківського районного суду Дніпропетровської області в рамках забезпечення позовних вимог про розділ спільного майна за позовом [PERSON] до [PERSON] . (а.с. 12) Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.1997 затверджено мирову угоду, за умовами якої [PERSON] повинен був виплатити 6000 (шість тисяч) гривень на користь [PERSON] , та даним рішенням було завершено провадження по справі, однак арешт на будинок за адресою [ADDRESS] , не знятий. (а.с. 11) Власником житлового будинку на момент розгляду справи (1997 рік) була [PERSON] , яка набула право власності на житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності видане виконкомом Царичанської районної ради 30 грудня 1988 року, зареєстроване в Дніпродзержинському БТІ 30.12.1988 року у реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 468 та яка на момент винесення ухвали б/н від 17.09.1997 була власником житлового будинку. Судом вживались заходи для встановлення і залучення до участі в справі особи, в інтересах якої накладено арешт [PERSON] , однак вжитими заходами не вдалося встановити відомості щодо неї. 27.02.2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимарем Є.В., ВЕЕ № 687324 за реєстровим № 2-500. За вказаним договором [PERSON] передала у власність [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , натомість [PERSON] взяла на себе обов`язок по забезпеченню [PERSON] довічного утримання. В матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта, з якої вбачається, що на підставі ухвали Петриківського районного суду б/н від 17.09.2017 постановою Петриківського районного управління юстиції № 67450901 від 14.10.2013 внесено відомості про арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 2866044 (а.с.15-16) Згідно відомостей зі спадкової справи, наданими приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимарем Є.В. на майно [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа № 54/2022. Позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після померлої [PERSON] (а.с. 46) Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 4.15, 4.18. глави 10\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за\~N 282/20595\~видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання\~правовстановлюючих\~документів\~щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 1ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 року по справі № 463/3251/22 прийшов до висновку, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, а також, що для зняття арешту із спадкового майна, спадкоємець має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). На сьогодні позивачка має намір оформити свої спадкові права на майно, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved