Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення.В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що 28 липня 2023 року він вступив у шлюб із [PERSON] . У нього на утриманні перебуває троє дітей дружини від попереднього шлюбу, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявник зазначає, що колишній чоловік дружини та батько трьох неповнолітніх дітей, [PERSON] , помер. Усі діти проживають у родині заявника і фактично знаходяться на його утриманні. У зв`язку з оголошенням воєнного стану та загальної мобілізації, заявника призивано до лав ЗСУ, а саме до військової частини [NUMBER] , у котрій він проходить службу. На неодноразові прохання дружини про те, що їй самій тяжко виховувати трьох неповнолітніх дітей, [PERSON] вирішив звільнитися із служби в Збройних Силах України та звернувся до командування військової частини із рапортом про звільнення на підставі ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із перебуванням на утриманні заявника трьох неповнолітніх дітей. Однак, в усній розмові з представником військової частини йому повідомили, що звільнять тільки у разі наявного рішення суду про встановлення юридичного факту утримання трьох неповнолітніх дітей, які на даний час він фактично утримує. З огляду на вищезазначене, для отримання правової підстави для звільнення заявника із військової служби необхідно довести факт перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Крім того, судом залучено до участі у справі заінтересовану особу - військову частину [NUMBER] . У судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Ставший В.О. заяву підтримав та просив задовольнити. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити У судове засідання представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Обставини справи, що встановлені судом Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2009 року Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] . Батьком у свідоцтві про його народження записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2014 року Комітернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] . Батьком у свідоцтві про його народження записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Крім того, відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12 листопада 2014 року Комітернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] . Батьком у свідоцтві про його народження записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, видно, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до копії військового квитка [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 2022 року, видно, що [PERSON] військову присягу прийняв 24.04.2022 року у [NUMBER]. Із довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.08.2022 № 3250-5001977904/18712 видно, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] липня 2023 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 42. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до акту обстеження умов проживання № 477 від 31.08.2023 року, вбачається, що [PERSON] - завідувачем сектору оздоровлення дітей відділу опіки та сімейних форм виховання та [PERSON] - головним спеціалістом відділу організацій роботи комісій з питань захисту прав дитини проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії довідки від 04.09.2023 року, яка надана [PERSON] , 25.03.1988 року, вбачається, що останній в Броварському Консультативно-діагностичному центрі під наглядом лікаря нарколога не перебуває. Довідка видана за місцем вимоги. Із матеріалів справи видно, що [PERSON] перераховував на карткові рахунки [PERSON] кошти в загальній сумі 80 750 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.1 ст. 81 ЦПК України). Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до приписів пункту 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК). У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 КК України. Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить. Отже, аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: - такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; - вітчим може надавати матеріальну допомогу. Cудом встановлено, що заявник [PERSON] являється вітчимом трьох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст.268 Сімейного кодексу України). Батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] . Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо відсутності в неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] рідних діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ж неможливості належного утримання ними таких дітей. Матеріали справи також не містять жодних даних щодо місця роботи або ж роду занять заявника, що виконувалась ним до його призову на військову службу, та щодо розміру отриманих ним доходів, що не дозволяє суду встановити, чи дійсно заявник мав фактичну можливість надавати матеріальну допомогу пасинкам, тобто утримувати їх. За таких підстав, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується обов`язок заявника утримувати неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в силу ст. 268 СК України. Водночас, матеріали справи також не містять і доказів, якими би підтверджувалось фактичне утримання заявником вищезазначених дітей. Так, наданий до суду акт обстеження умов проживання № 477 від 31.08.2023 року підтверджує лише факт спільного проживання заявника з дружиною та дітьми, проте такий акт не свідчить про утримання заявником зазначених осіб. Що стосується долучених до матеріалів справи платіжних інструкцій, відповідно до яких [PERSON] перераховував на карткові рахунки [PERSON] кошти у різних розмірах, суд зазначає, що не має жодного доказу, який би підтверджував, що ці кошти були витрачені саме на утримання неповнолітніх дітей. Крім цього, суду не надано доказів про доходи дружини заявника - [PERSON] , а також відомості про те, що його дружина дійсно ніде не працює та не має іншого джерела доходу. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні заявника [PERSON] трьох неповнолітніх дітей, матеріали справи не містять. Таким чином, суд оцінюючи надані заявником докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеним факт перебування неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на утриманні [PERSON] . З огляду на викладене, заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed