Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

АТ «Юнекс Банк» звернулось суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 169 107,16 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.01.2022 між АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 46.25.0122.1 на умовах, що зазначені в ньому, та відповідно до публічної пропозиції «Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «ЮНЕКС БАНК», що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 150 000,00 грн. та зобов`язався повертати кредит частинами, сплачувати проценти за користування кредитом і комісію за обслуговування кредиту щомісячно шляхом сплати чергових платежів зі строком погашення кредиту не пізніше 20.04.2026. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щомісячно вносити платежі на повернення кредиту та станом на 01.06.2022 розмір заборгованості становить 169 107,16 грн., яка складається із: 150 000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 19 107,16 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями. Відповідач, який з урахуванням п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки до суду повернувся конверт з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, відзив у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 20.01.2022 між АТ «Юнекс Банк»та [PERSON] укладено кредитний договір № 46.25.0122.1на умовах, що зазначені у ньому, та відповідно до публічної пропозиції «Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк», що оприлюднені на офіційному сайті банку. Відповідно до пунктів 1.1, 1.7 Кредитного договору Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 150 000,00 грн., процентна ставка за користування якими 44,44% річних. Згідно із п.1.4 Договору цільове використання (мета отримання) кредиту - споживчі потреби. В порядку й на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Кредитного договору та пунктів 3.3., 3.4., 3.5., 3.6., 3.8., 3.9. Правил Позичальник зобов`язався повертати Кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення Кредиту не пізніше 20.04.2026. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою за особовим рахунком Позичальника. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.06.2022 заборгованість відповідача перед позивачем складає 169 107,16 грн., з яких: 150 000,00 грн. сума заборгованості за кредитом та 19 107,16 грн. сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017, а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.п. 9-11 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»). Отже, з огляду на поняття споживчого кредиту та пункт 1.4 Кредитного договору (цільове використання (мета отримання) кредиту - споживчі потреби), наданий [PERSON] кредит є споживчим. Згідно із абз. 3 ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування» якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений ЗУ «Про споживче кредитування» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги абзацу третього ч.4 ст.16 цього Закону, не дотримавши передбачений кредитним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Близький за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц. У пункті 4.3.2. Правил (договірних умов) надання споживчого кредиту закріплено право Банку вимагати дострокового виконання в повному обсязі зобов`язань за договором у разі настання будь-якого із випадків або кількох обставин або всіх: при настанні подій, що впливають на здатність виконання Позичальником зобов`язань за Договором, зокрема: погіршення фінансового стану Позичальника; початку щодо Позичальника досудового розслідування; звільнення з основного місця роботи; непогашення в строк більш ніж тридцять календарних днів наявної простроченої заборгованості за Договором (по сплаті частини Кредиту, та/або комісії за Обслуговування, та/або нарахованих процентів, комісій, штрафів та пені або інших платежів, передбачених Договором); надання Позичальником недійсних документів та/ або інформації про себе з метою отримання Кредиту; обрання щодо Позичальника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або набуття законної сили вироку суду про позбавлення Позичальника волі, обмеження волі чи арешт або інші підстави тощо, протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання Позичальником відповідного письмового повідомлення. При цьому Сторони розуміють, що строк (термін) виконання зобов`язань за Кредитом є таким, що настав, з дати направлення Банком письмового повідомлення Позичальнику в порядку, передбаченому п. 6.5 Правил; та або п.4.3.3. розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду, якщо Позичальник не виконає в повному обсязі зобов`язання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту одержання вимоги від Банку про дострокове погашення, відповідно до п.4.3.2. цих Правил. Позичальник відповідно до п. п. 4.2.7. та 4.2.8. даних Правил, зобов`язується на вимогу Банку достроково повернути кредит в повній сумі, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції у випадках що зазначені в п.4.3.2. цих Правил. Здійснити дострокове повернення Кредиту у повній сумі, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції у випадку отримання від Банку відповідно вимоги згідно з п.4.3.3. цих Правил. Банк, звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, не надав доказів направлення відповідної вимоги позичальнику, тобто не дотримався умов пункту 4.3.2. та 4.3.3. Правил (договірних умов) надання споживчого кредиту. Отже, виходячи з положень абз. 3 ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування», змісту пунктів 4.3.2. та 4.3.3 Правил (договірних умов) надання споживчого кредиту, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Також суд зазначає, в позовній заяві Банк стверджує, що станом на 01.06.2022 існує прострочена заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями в розмірі 19 107,16 грн. та суми заборгованості за кредитом 150 000,00 грн. При цьому позовну заяву до суду подано 27.12.2022, виписка по особовому рахунку додана за період з 20.01.2022 по 31.05.2022, що унеможливлює можливість пересвідчитися у відсутності здійсненого повного та/або часткового погашення боргу відповідачем у період з 01.06.2022 по 26.12.2022 включно, з метою вирішення питання щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості, строк погашення якої настав на час звернення до суду.

Outcome: dismissed