Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] , через представника адвоката Замшу Д.Д., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу понад 5 років з 19.10.2004 року до часу відкриття спадщини [PERSON] - [INFO] . В обґрунтування заяви вказує, що 25 червня 1988 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який у травні 2003 року розірвано, однак в подальшому вона та її колишній чоловік продовжували проживати разом в одному будинку. Згодом, через невеликий проміжок часу (близько року) вони відновили фактичні шлюбні стосунки і продовжили проживати однією сім`єю. Вказує, що з 2018 року [PERSON] перебував на обліку у КНП «Обласний клінічний онкологічний центр Кіровоградської обласної ради», оскільки в нього виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку з цим, йому встановлена друга група інвалідності. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,01 га кадастровий номер 3520810100:20:013:0045, яка знаходиться в [ADDRESS] . Дана земельна ділянка має цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів. Вказує, що хоча на момент смерті [PERSON] вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, але фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років до часу відкриття спадщини, що дає їй право бути спадкоємцем його майнв за законом. Їхні відносини мали всі притаманні подружжю ознаки, зокрема, окрім спільного проживання вони мали спільний побут, у них були взаємні права та обов`язки. Вона мали спільний бюджет, їхні спільні кошти фактично були спільними та вони спільно витрачали їх як на продукти харчування так і на придбання побутової техніки. Також, з часу виявлення у [PERSON] захворювання, вона здійснювала необхідний догляд за ним та здійснювала організацію поховання [PERSON] . Оскільки встановлення факту проживання обнією сім`єю із [PERSON] необхідне їй для оформлення спадщити, на цій підставі звернулася до суду із даною заявою. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Представник заявника адвокат Замша Д.Д. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності де вказала, що не заперечує відносно задоволення вказаної заяви, оскільки її покійний син проживав однією сім`єю з [PERSON] з 1988 року по день своєї смерті (а.с.95). Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши письмові докази в їх сукупності приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане відділом РАЦС Бобринецького райвиконкому Кіровоградської області від 25.06.1988 року, актовий запис 36. Після укладення шлюбу заявниці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.13). 06 травня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видане управлінням юстиції Кіровоградської області, Україна від 19.06.2003 року, актовий запис 27 (а.с.14). Заявник [PERSON] , [INFO] з 05.03.1998 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту Серії [NUMBER] виданого Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 03.12.1998 року (а.с.8-9). З копії паспорта [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 05.05.2003 року, вбачається, що він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.03.1993 року (а.с.11-12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 17.07.2023 року, актовий запис 188 (а.с.15). З Довідки про причину смерті, виданої КП Бобринецької міської ради від 14.07.2023 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - рак стравоходу (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,01 га кадастровий номер №3520810100:20:013:0045 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - «02.05 для будівництва індивідуальних гаражів», що підтверджується рішенням Бобринецької міської ради №2165 від 30 травня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для будівництва індивідуальних гаражів» (а.с.29), також даний факт підтверджуються Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №196688799 від 17.01.2020 року (а.с.30). З матеріалів спадкової справи №104/2023, яка заведена 01 вересня 2023 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] звернулася до державного нотаріуса з заявою 01.09.2023 року про прийняття спадщини за законом (а.с.52 -53). 07 вересня 2023 року, [PERSON] , мати померлого, звернулася до Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою відмову від прийняття спадщини на користь заявниці [PERSON] (а.с.56 ). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74696193 від 10.11.2023 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №74673354 від 09.11.2023 року встановлено, що за життя [PERSON] заповітів не складав, спадкова справа заведена, номер у спадковому реєстрі 71173608, є чинний (а.с.46-51). Заявницею на підтвердження спільного проживання з померлим [PERSON] надано, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] від 19.10.2004 року, на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, д.н. [NUMBER] , де мається відмітка, що [PERSON] має право керування цим транспортним засобом (а.с.18). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №181677 від 20.10.2022 року, [PERSON] перебував на обліку у КНП «Обласний клінічний онкологічний центр Кіровоградської обласної ради» та йому встановлено другу групу інвалідності (а.с.17). Також на підтвердження факту спільного проживання заявниця надала товарні чеки на придбання медичних препаратів та медичні виписки, щодо лікування [PERSON] за період із січня 2019 року по червень 2023 року (а.с.19-28). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що заявницю знає з 1988 року, а чоловіка заявниці [PERSON] знає з 1990 року. Вказує, що останні проживали однією сім`єю як чоловік та дружина після розлучення, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , спільно робили ремонт в квартирі , купували меблі, побутову техніку, разом завжди їздили до мами [PERSON] . Також вказала, що їй було відомо, що [PERSON] хворів онкологічним захворюванням, він лікувався, часто їздив до лікарні, разом з заявницею, яка за ним здійснювала догляд. Похованням [PERSON] займалася також заявниця. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що заявницю знає 25 років, крім того вони є сусідами. Вказує, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім"єю протягом 35 років, та не припиняли спільного проживання, хоча були розлучені офіційно, оскільки через декілька місяців після розлучення помирилися та продовжили жити разом однією сім`єю, вели разом спільне господарство, робили ремонт у квартирі, купували меблі та побутову техніку, та до часу смерті [PERSON] жили разом. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно положень ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Положеннями ч.1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20 (провадження № 61-7340св22) зроблено висновок, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенню. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Як встановлено при розгляді справи, факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно заявниці для оформлення спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після розлучення не припинили шлюбних стосунків та продовжили проживати однією сім`єю понад п`ять років до смерті [PERSON] , мали спільні права та обов"язки, а також мали спільний бюджет, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , з 19.10.2004 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Таким чином, заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] понад п`ять років з 19.10.2004 року до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового порядку, встановити такий факт вона не має можливості тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved