Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

01 грудня 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 19 вересня 1997 року уклав шлюб з Відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає Позивач, подружні стосунки між сторонами припинені, сторони перестали вести спільне господарство з підстав різниці в характерах, відсутності взаєморозуміння, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 08 грудня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позов просила задовольнити. 29 січня 2024 року від Позивача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання 29 січня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 19 вересня 1997 року, про що свідчить актовий запис №1197, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (серія І-ЖД № 488473). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи у сторін є спільні діти, а саме повнолітня [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що подружні стосунки між сторонами не підтримуються, сторони перестали вести спільне господарство з підстав різниці в характерах, відсутності взаєморозуміння, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved