Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви зазначає, що заінтересована особа [PERSON] , є його батьком. Заявник разом із матір`ю проживає у квартирі [ADDRESS] . Батько проживає окремо. Періодично він приходить до місця проживання заявника та вчиняє сварки, проявляє агресію, чинить психологічний тиск та намагається проникнути в житло. [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів з цього приводу. Зважаючи на стійке переконання заявника щодо вірогідності продовження та повторного вчинення насильства щодо нього та членів його сім`ї, [PERSON] просив суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на 6 місяців, з наступними заборонами: перебувати в місці його проживання ( [ADDRESS] ); наближатись на відстані менше 200 м до місця проживання постраждалої особи. Ухвалою судді від 29 січня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В письмовій заяві [PERSON] просив здійснювати розгляд справи без його участі, вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 305-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа перебувають в родинних відносинах як син та батько (а.с.5). На даний час особи проживають окремо. Заявник проживає за адресою: [ADDRESS] , та є власником вказаного об`єкту нерухомості (а.с.3 зворот, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №363621529 від 29.01.2024 року). Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Наявність факту існування домашнього насильства з боку [PERSON] щодо [PERSON] підтверджується копією постанови суду від 06 грудня 2023 року (161/20379/23) про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.7). Крім того, з відповіді ЛРУП ГУНП у Волинській області на заяву [PERSON] вбачається факт неоднократних звернень постраждалої особи до правоохоронних органів з приводу вчинення домашнього насильства з боку батька (погроза застосування зброї, намагання потрапити в квартиру в стані алкогольного сп`яніння, прояв агресії та вчинення сварок) ( 08.04.2022 року, 09.04.2022 року (два рази), 22.05.2022 року, 09.10.2023 року, 11.11.2023 року) (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що такі дії батька негативно впливають на психологічний стан [PERSON] . Крім того, він є особою ІІІ групи інвалідності і йому протипоказані стреси та нервове напруження (а.с.5). Відповідно до частини першої ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.(п. 9 ч.1 ст.1 Закону). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Суд приймає до уваги систематичність протиправних діянь [PERSON] , що за своїм характером є умисними, у вигляді домашнього насильства відносно [PERSON] , характер стосунків, які склалися між особами, уразливість заявника від діянь кривдника, ступінь негативного впливу протиправних діянь з боку [PERSON] на фізичне та психологічне здоров`я заявника. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд визначає пріоритетним право [PERSON] на дієвий, ефективний та невідкладний захист у виниклих випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, та, оцінивши існуючі ризики, приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1, 4, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved