Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

03 серпня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна АКЦІОНЕРНОГО Акціонерного\~товариства «СЕНС\~БАНК», підписана представником Акціонерного товариства\~«СЕНС БАНК» Мужик Н.Т. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630955062 у розмірі 103\~606, 10 грн. Крім того, представник позивача просив суму сплаченого судового збору стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.06.2018 [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630955062 (кредитний договір), відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість становить 103\~606, 10 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного рестру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте остання залишалась без реагування з боку відповідача. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за\~кредитним договором\~№ 630955062\~від 20.06.2018 у розмірі 103\~606 (сто три тисячі шістсот шість) гривень 10 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства\~«СЕНС БАНК»\~ витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок. 31 жовтня 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року. Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі № 953/6706/23, н/п 2/953/3717/23 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 03 січня 2024 року скасовано заочне рішення суду Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 06 лютого 2024 року 12 годину 30 хвилин. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 28.12.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника позивача, зазначає, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.Засобами поштового зв`язку на адресу суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила,що заперечує проти позову у повному обсязі. Послалась на норми ст. 19, 21 ЗУ «Про споживче кредитування», зазначивши, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Крім того, [PERSON] до клопотання про перегляд заочного рішення долучила заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності сплинув 20.06.2021 року, проте позивач звернувся до суду 03.08.2023. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частини 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частини 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 1 частини 2статті 11 ЦК України). Положеннями статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання договору 20 червня 2018 року між [PERSON] та АТ Альфа Банк, яке змінило назву на АТ Сенс Банк, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. Судом встановлено, що 20.06.2018 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630955062. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. Процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропоновано встановити у розмірі 26 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» акцептував пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 20.06.2018 [PERSON] підписано анкету-заяву про акцент Публічної пропозиції ПАТ «Альфа -банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-банк», відповідно до якої підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених у публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сайті банку (а. с. 6 зворотній бік). Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячі із обраних ним умов кредитування. Згідно з паспортом споживчого кредиту сторонами узгоджено наступне: тип кредиту кредитування рахунку, мета отримання кредиту споживчі цілі, сума/ ліміт кредиту 28 500 грн; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту 200\~000,00 грн., процентна ставка/ відсоток річних 26%, процентна ставка фіксована, строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки; сума щомісячного платежу\~949 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка, проценти в рік 6,4 %, абсолютне значення подорожчання кредиту 252 грн в місяць. Порядок повернення кредиту щомісячно, не менш ніж сума мінімального обов`язкового платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Також у паспорті споживчого кредиту передбачені наслідки прострочення виконання та/ або невиконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, а саме: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 26%; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виявлення прострочки: 100 грн. в день виникнення прострочки, 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 днів (а. с. 8). 12.08.2022 року рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про заміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.02.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 630955062 від 20.06.2018 складає 103 606,11 грн., з яких 52 232,54 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 154,96 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, 47\~526,08 грн. прострочене тіло кредиту, 3\~692, 53 грн. заборгованість за відсотками за просрочену заборгованість (а.с.10). 05.06.2023 представник Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» звернувся із досудовою вимогою про погашення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 103\~606,10 протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але не пізніше 35 календарних днів з моментьу надсилання даної вимоги (а.с.17-22). Однак, відповідач вимогу не задовольнив, погашення заборгованості не здійснив. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати відсотків за користування грошима належним чином не виконав. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаних вище оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630955062, анкети-заяви, а також паспорту споживчого кредиту. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно достатті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Судом встановлено, що сторони погодили строк кредитування. Так, згідно паспорту споживчого кредиту строк кредитування складає 12 місяців з можливістю продовження дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Розрахунковий період становить один місяць. Процентна ставка за користування коштами 26%. (а.с.8) Отже, сторони у справі визначили умови щомісячного повернення кредиту, домовились про строк кредитування, умови продовження дії договору. Користуючись кредитними коштами, відповідач періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останній платіж вона здійснила 07 лютого 2022 року шляхом поповнення через АТМ, за умовами пролонгованого договору. (а.с.12) Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. У відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (пункти 59, 60 постанови). Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Частинами 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За таких обставин, звернувшись до суду із заявою від 26 жовтня 2023 року про застосування позовної давності по кредитному договору, відповідач виходить із встановленої ст. 257 ЦК України загальної позовної давності тривалістю три роки без врахування вимог ст. 264 ЦК України про переривання перебігу позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для застосування строку позовної давності відсутні, оскільки позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Щодо посилання відповідача на ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якої сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін, то як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки розрахунку заборгованості за кредитним договором №630955062 від 20.06.2018 року штрафи не нараховувалися. Також, не було нарахувань неустойки та пені. Враховуючи норми закону, те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку в повному обсязі не погасив, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 630955062 від 20.06.2018 підлягає задоволенню. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог, власного розрахунку заборгованості суду не надано.\~ Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved