Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області, заінтересована особа Поромівська сільська рада Володимирського району Волинської області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, просив встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіту, посвідченого 15.01.2012 (в Спадковому реєстрі дата посвідчення 15.01.2001) секретарем Поромівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за №5 від імені особи, яка зробила розпорядження на випадок її смерті - [PERSON] на користь [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина за заповітом на все її майно, яке вона заповіла заявнику. Спадкове майно склалося з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області. Право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ВЛ № 030899 від 23.07.1996, виданим на ім`я [PERSON] та Державним актом серія РЗ №114838, виданим 30.01.2003 на земельну ділянку площею 3.69 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Поромівської сільської ради, Володимирський р-н, Волинська область, помилково виданим на ім`я [PERSON] .. Заявник прийняв спадщину після [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України , як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу ( шість місяців з часу відкриття спадщини), не заявив про відмову від неї. Але в заповіті його баби, посвідченому секретарем Поромівської сільської ради 15.01.2002 ( згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру помилково зазначено дату посвідчення [INFO] ) на його ім`я, вказане прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка зробила розпорядження на випадок її смерті - [PERSON] , а в свідоцтві про смерть прізвище його баби записано " [PERSON] ". Тобто була допущена помилка в написанні прізвища особи, від імені якої посвідчувався заповіт. Як вбачається з листа секретаря Поромівської сільської ради від 13.11.2023 р. №777 здійснити виправлення в заповіті прізвище особи, яка зробила заповіт з [PERSON] на [PERSON] неможливо. У зв`язку з зазначеними обставинами для реалізації свого права на спадщину за заповітом після [PERSON] заявнику необхідно встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіту, посвідченого секретарем Поромівської сільської ради 15 січня 2002 року ( згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру помилково зазначено дату посвідчення [INFO] ) на його ім`я, в якому вказане прізвище, ім`я, по батькові особи, яка зробила розпорядження на випадок її смерті - [PERSON] . Приватний нотаріус Володимирського районного нотаріального округу у Волинській області Башинська Л.П. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через необхідність встановити в судовому порядку факт належності їй заповіту, залишеного на його ім`я, а також через неможливість підтвердити документами його родинні відносини із спадкодавцем. В судове засідання заявник не прибув. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив суд задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, в судове засідання не прибув. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що після смерті бабці заявника [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Поромівською сільською радою Іваничівського району Волинської області 01.07.2007, відкрилася спадщина за заповітом на все її майно, яке вона заповіла заявнику. Спадкове майно склалося з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області. Право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ВЛ № 030899 від 23.07.1996р., виданим на ім`я [PERSON] , та Державним актом серія РЗ №114838, виданим 30.01.2003 на земельну ділянку площею 3.69 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Поромівської сільської ради Іваничівський р-н (тепер Володимирський р-н) Волинська область, помилково виданим на ім`я [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу ( шість місяців з часу відкриття спадщини), не заявив про відмову від неї. Але в заповіті його баби, посвідченому секретарем Поромівської сільської ради 15.01.2002 (згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру помилково зазначено дату посвідчення [INFO] ) на його ім`я, вказане прізвище, ім`я, по батькові особи, яка зробила розпорядження на випадок її смерті - [PERSON] , а в свідоцтві про смерть [NUMBER] , виданого Поромівською сільською радою Іваничівського району Волинської області 01.07.2007р., прізвище його бабці записано [PERSON] . Тобто була допущена помилка в написанні прізвища особи, від імені якої посвідчувався заповіт. Як вбачається з листа секретаря Поромівської сільської ради від 13.11.2023 р. №777 здійснити виправлення в заповіті прізвище особи, яка зробила заповіт з " [PERSON] " на " [PERSON] " - неможливо. Приватний нотаріус Володимирського районного нотаріального округу у Волинській області Башинська Л.П. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через необхідність встановити в судовому порядку факт належності їй заповіту, залишеного на ім`я [PERSON] , а також через неможливість підтвердити документами його родинні відносини із спадкодавцем. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньопороджує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що існує невідповідність між документом, що посвідчує факт смерті " [PERSON] " та заповітом від імені " [PERSON] ". Відповідно до пп. 5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі. Так, за положеннями п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народженняабо в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Щодо вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає наступне. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, як онука та баби, між ним та [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування вимог посилається на те, що доведення його родинних відносин з спадкодавцем, а саме, що він є онуком спадкодавця [PERSON] необхідне йому для звільнення його від сплати податку і військового збору на успадковане нерухоме майно. Згідно чинного податкового законодавства нерухомість, що успадковується, обкладається обов`язковим податком з доходів фізичних осіб ( ПДФО) на прибуток. Згідно пункту 167.2. ст.167 Податкового Кодексу України від.2 грудня 2010 року № 2755-VI ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Відповідно до п.167.3. ст.167 Податкового Кодексу України ставка податку може становити 0 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Згідно п.п.174.2.2. п.174.2 ст.174 ПКУ за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, обкладається вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпункті 174.2.1 цього пункту. Відповідно до п.п. 174.2.1. ст.174 Податкового Кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються: а) об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, викладених в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування спадщини»від 23 лютого 2017 року№ 1910-VIII передбачено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки. Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до складу якого включається , зокрема, згідно п.п. 164.2.10. п.164.2 ст.164 ПКУ дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом. Спадкоємці, особи яких визначені п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПКУ також зобов`язані сплачувати військовий збір, ставка якого згідно п.п.1.3 п.16-1 підр. 10 розд.ХХ « Перехідні положення» ПКУ становить 1.5 відсотків від об`єкта оподаткування. Від оподаткування військовим збором звільняються доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичної особи (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою). Згідно п.174.3. ст.174 розділу 1У ПКУ особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку внаслідок успадкування майна встановлено п. 174.6 ст. 174 розділу IV ПКУ. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини. Як передбачено п.п.174.4. п.174.4 ст.174 ПКУ нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. Платник податку, який отримав дохід у вигляді вартості успадкованого нерухомого майна, може сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір до нотаріального посвідчення договору дарування нерухомого майна за місцем нотаріального посвідчення такого договору. Якщо ж до нотаріального посвідчення податки не було сплачено, платник податку- резидент зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним подати податкову декларацію до податкової інспекції за місцем проживання, та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій податковій декларації. Отже [PERSON] - онук спадкодавця по материнській лінії згідно чинного законодавства має право на звільнення від сплати податку на прибуток та військового збору на дохід, отриманий у вигляді спадщини на нерухоме майно. Для звільнення його від сплати податку на прибуток та військового збору на успадковане майно необхідно надати нотаріусу за місцем відкриття спадкової справи документи, які б підтвердили родинні відносини зі спадкодавцем, а саме, що заявник є онуком спадкодавця. Однак довести документами перебування його в родинних стосунках із спадкодавцем та їх ступінь немає можливості, оскільки у свідоцтві про одруження його матері [PERSON] , яка є дочкою померлої [PERSON] , в графі «прізвище до реєстрації шлюбу» записане прізвище [PERSON] , а в Повному Витязі з ДРАЦСу щодо актового запису про її шлюб в графі «прізвище до реєстрації шлюбу» записано [PERSON] . Тому він змушений звернутися в суд за встановленням юридичного факту родинних відносин. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву заінтересованої особи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що доведення родинних відносин з спадкодавцем, а саме, що [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] необхідне йому для звільнення його від сплати податку і військового збору на успадковане нерухоме майно. Згідно чинного податкового законодавства нерухомість, що успадковується, обкладається обов`язковим податком з доходів фізичних осіб ( ПДФО) на прибуток. Згідно пункту 167.2. ст.167 Податкового Кодексу України від.2 грудня 2010 року № 2755-VI ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Відповідно до п.167.3. ст.167 Податкового Кодексу України ставка податку може становити 0 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Згідно п.п.174.2.2. п.174.2 ст.174 ПКУ за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, обкладається вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпункті 174.2.1 цього пункту. Відповідно до п.п. 174.2.1. ст.174 Податкового Кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються: а) об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, викладених в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування спадщини»від 23 лютого 2017 року№ 1910-VIII передбачено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки. Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до складу якого включається , зокрема, згідно п.п. 164.2.10. п.164.2 ст.164 ПКУ дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом. Спадкоємці, особи яких визначені п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПКУ також зобов`язані сплачувати військовий збір, ставка якого згідно п.п.1.3 п.16-1 підр. 10 розд.ХХ « Перехідні положення» ПКУ становить 1.5 відсотків від об`єкта оподаткування. Від оподаткування військовим збором звільняються доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичної особи (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою). Згідно п.174.3. ст.174 розділу 1У ПКУ особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку внаслідок успадкування майна встановлено п. 174.6 ст. 174 розділу IV ПКУ. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини. Як передбачено п.п.174.4. п.174.4 ст.174 ПКУ нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. Платник податку, який отримав дохід у вигляді вартості успадкованого нерухомого майна, може сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір до нотаріального посвідчення договору дарування нерухомого майна за місцем нотаріального посвідчення такого договору. Якщо ж до нотаріального посвідчення податки не було сплачено, платник податку- резидент зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним подати податкову декларацію до податкової інспекції за місцем проживання, та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій податковій декларації. Отже [PERSON] - онук спадкодавця по материнській лінії згідно чинного законодавства має право на звільнення від сплати податку на прибуток та військового збору на дохід, отриманий у вигляді спадщини на нерухоме майно. Для звільнення його від сплати податку на прибуток та військового збору на успадковане майно необхідно надати нотаріусу за місцем відкриття спадкової справи документи, які б підтвердили родинні відносини зі спадкодавцем, а саме, що заявник є онуком спадкодавця. Однак довести документами перебування його в родинних стосунках із спадкодавцем та їх ступінь немає можливості, оскільки у свідоцтві про одруження його матері [PERSON] , яка є дочкою померлої [PERSON] , в графі «прізвище до реєстрації шлюбу» записане прізвище [PERSON] , а в Повному Витязі з ДРАЦСу щодо актового запису про її шлюб в графі «прізвище до реєстрації шлюбу» записано [PERSON] . Факт родинних відносин із спадкодавцем підтверджується наступними документами : - повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб; -свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] ; свідоцтвом про народження і одруження матері заявника;- заповітом, - спільним проживанням із спадкодавцем до дня її смерті.; -заявою чоловіка спадкодавця [PERSON] про відмову від спадщини після дружини [PERSON] ; -будинковою книгою, з запису в якій за порядковим номером 4 вбачається прописка 27.01.1978р. [PERSON] , згідно паспорта [NUMBER] , виданим Іваничівським РВВС 20.01.1978р. В запису про її реєстрацію 31.05.2001, у зв`язку з обміном паспорта [NUMBER] , виданим Іваничівським РВ УМВС 19.05.2001 вже записане прізвище [PERSON] ; - наявною в мене копіїєю паспорта спадкодавця, виданого Іваничівським РВ УМВС 19.05.2001. За таких обставин суд приходить до висновку, що факт родинних відносин, як онука та баби, між заявником [PERSON] та [PERSON] , знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а тому суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved