Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 травня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» (далі- Банк, позивач) та [PERSON] (далі- [PERSON] , боржник, третя особа) було укладено кредитний договір №VIM0GA0000002093, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11677,75 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 травня 2018 року. Згідно з умовами зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених умов договору третя особа зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором за [PERSON] станом на 03.05.2023 року рахується заборгованість 26232,43 доларів США, яка складається з: 6193,36 доларів США заборгованості за тілом кредиту; 2144,67 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом; 583,33 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 17311,07 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.05.2008 року АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (далі- [PERSON] , іпотекодавець, відповідач-1) уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 93,70 кв.м, житловою площею 66,50 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 76000 гривень 00 копійок. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №VIM0GA0000002093 від 07.05.2008 в розмірі 26232,43 доларів США, звернути стягнення на будинок загальною площею 93,70 кв.м., житловою площею 66,50 кв.м., який розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючою суддею у справі визначено Кушнір Б.Б. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.05.2023 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви. 01.06.2023 року представником позивача Безменко М.Є. (який діє на підставі довіреності №101-К-О від 16.01.2023 року) подано заяву (1283/23-Вх.) про усунення недоліків позовної заяви, якою недоліки зазначені в ухвалі суду від 19.05.2023 усунуто. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 08.06.2023 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Також, даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування від Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області: довідки про склад сім`ї та реєстрацію осіб у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . 26.06.2023 року Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області вимоги ухвали суду від 08.06.2023 року виконано, надано довідку №872, згідно якої в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована: [PERSON] , [INFO] . 31.07.2023 представником позивача [PERSON] подано клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 11.09.2023 залучено до участі у справі як співвідповідача - [PERSON] , [INFO] . Підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 18.10.2023 продовжено строк розгляду підготовчого провадження у даній цивільній справі. 28.11.2023 представником позивача [PERSON] , подано клопотання (Вх.№3028) яким долучено до матеріалів цивільної справи додаткові докази. 18.12.2023 від представника позивача [PERSON] надійшла (3201/23-Вх.) уточнена позовна заява відповідно до якої просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №VIM0GA0000002093 від 07.05.2008 в розмірі 26232,43 доларів США, звернути стягнення на будинок загальною площею 93,70 кв.м., житловою площею 66,50 кв.м., який розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» та виселити [PERSON] , яка зареєстрована та/або проживає у будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] . 19.12.2023 року представником позивача [PERSON] подано клопотання (ЕП-839), яким долучено до матеріалів цивільної справи додаткові докази. Підготовче провадження неодноразово відкладалось на підставі поданих представником позивача клопотань про відкладення розгляду справи з метою подання додаткових доказів, а також у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвал суду. Ухвалою суду від 19.12.2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судовий розгляд. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити даний позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві із врахуванням об`єму доказів, які містяться в матеріалах даної цивільної справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та третя особа [PERSON] в підготовчі засідання та на розгляд справи жодного разу не з`явились, відзив на позов чи пояснення по суті справи не подали, хоча належним чином повідомлялись про час та місце проведення підготовчого провадження та розгляду даної цивільної справи як шляхом надіслання судової кореспонденції на зареєстровані місця проживання, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Конверти із судовою кореспонденцією, направлені на зареєстровані місця проживання відповідачів, повернуті засобами поштового зв`язку із позначками «адресат відсутній за вказаною адресою». З врахуванням даних обставин, а також норм п.4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідачі та третя особа вважаються належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Оскільки відповідачі належним чином повідомлялись про дату, час і місце судових засідань, жодного разу не з`явились в судові засідання, поважності причин неприбуття в судові засідання суду не повідомили, відзиву на позов не подали і представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи, суд на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України протокольною ухвалою від 19.01.2024 вирішив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, 07 травня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» (банк по договору) та [PERSON] (позичальник по договору) було укладено кредитний договір №VIM0GA0000002093. Відповідно до п.1.1. кредитного договору №VIM0GA0000002093, банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 07.05.2008 по 07.05.2018 включно, у вигляді не поновлюваної лінії (Кредит) у розмірі 11677,75 доларів США на наступні цілі: 10425,75 доларів США (сума визначена прописом) на споживчі цілі, 300,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 75,25 доларів США страхування майна, 50,00 доларів США особисте страхування, а також 1252,50 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Період сплати вважати період з «10» по «15» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 196,97 доларів США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до п.1.3. кредитного договору №VIM0GA0000002093, забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека будинку загальною площею 93,70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.4. кредитного договору №VIM0GA0000002093, при порушенні Позичальником зобов`язань із погашенням кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору №VIM0GA0000002093, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п.1.4. Договору за кожен день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати/виплати. Відповідно до п.5.4. кредитного договору №VIM0GA0000002093, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п. 4.1., 4.2., 4.3., здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне бути виконане Позичальником. Відповідно до п.6.1. кредитного договору №VIM0GA0000002093, даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.1.1, а також сплати страхових платежів, згідно п.п.2.1.3., 2.2.7. - набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредити в межах зазначених у них сум, і діє в обсяг виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором. Додаток №1 до кредитного договору №VIM0GA0000002093 містить інформацію про загальну вартість кредиту, Додаток №2 містить узгоджений сторонами графік погашення кредиту, зокрема, щомісяця по 196,97 доларів США з 15.06.2008 по 07.05.2018. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №VIM0GA0000002093, 07.05.2008 АТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель по договору) і [PERSON] (іпотекодавець по договору) уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №VIM0GA0000002093 перед Банком, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 93,70 кв.м, житловою площею 66,50 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру речових прав власність на нерухоме майно виданого Комунальним підприємством «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 05.05.2008 року під №18698349, на земельній ділянці знаходиться житловий кам`яний будинок, житлова площа 66,5 кв.м., загальна вартість майна складає 61537 гривень. Надане в іпотеку житлове майно належить Іпотекодавцю на підставі договору дарування. Відповідно до п.11 договору іпотеки, сторони визначили, що вартість Предмета іпотеки складає 76000,00 гривень. Відповідно до п.16.9 договору іпотеки, у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно з п.16.7 цього договору Іпотекодавець має право задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків,неустойки, витрат на утримання Предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Факт виконання Банком своїх зобов`язань в частині надання [PERSON] кредиту в розмірі 10000доларів США підтверджується заявою [PERSON] про видачу готівки №10 від 08.05.2008, ордером-розпорядженням про видачу (погашення) [PERSON] 08.05.2008 10000доларів США та випискою по рахунку [PERSON] . У порушення умов кредитного договору, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 03.05.2023 рахується заборгованість у розмірі 26232,43 доларів США, яка складається з: 6193,36 доларів США заборгованості за тілом кредиту; 2144,67 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом; 583,33 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 17311,07 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Також судом встановлено, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 26.02.2016 у справі №125/1528/15-ц задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» та присуджено до стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 7703,01 доларів США за кредитним договором №VIM0GA0000002093 від 07.05.2008. Як вбачається з тексту рішення та графіку погашення кредиту, предметом стягнення по рішенню від 26.02.2016 у справі №125/1528/15-ц була прострочена заборгованість, яка виникла станом на 14.04.2015. З матеріалів виконавчого провадження, долучених до матеріалів справи (а.с.2-7, том ІІ), судом встановлено, що рішення Барського районного суду Вінницької області від 26.02.2016 у справі №125/1528/15-ц станом на момент розгляду даної справи не виконано (докази протилежного матеріали справи не містять). Правовідносини між учасниками справи виникли із договірного зобов`язання (кредитного договору) та наслідків порушення для позичальника грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з умовами кредитного договору, кредитні кошти надаються на строк з 07.05.2008 по 07.05.2018 (п.1.1 кредитного договору). Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд погоджується зі визначеним позивачем розміром 2144,67 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, оскільки такі нараховано за період з 07.05.2008 по 08.05.2008, тобто за період кредитування. Також суд вважає підставним нарахування позивачем заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 583,33дол. США, оскільки такі нараховані в межах терміну дії кредитного договору, тобто за період з 07.05.2008 по 08.05.2008. Також суд погоджується з сумою нарахованої позивачем пені на підставі п.п.1.4, 5.1 кредитного договору, обчисленої за період з 21.04.2009 по 01.03.2020 в розмірі 17340,60 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, комісії та пені суду сторонами не надано. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №VIM0GA0000002093, 07.05.2008 АТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель по договору) і [PERSON] (іпотекодавець по договору) уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №VIM0GA0000002093 перед Банком, відповідач-1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 93,70 кв.м, житловою площею 66,50 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру речових прав власність на нерухоме майно виданого Комунальним підприємством «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 05.05.2008 року під №18698349, на земельній ділянці знаходиться житловий кам`яний будинок, житлова площа 66,5 кв.м., загальна вартість майна складає 61537 гривень. Надане в іпотеку житлове майно належить Іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого Чернівецькою державною нотаріальною конторою Вінницької області 20 липня 2002 року, в реєстрі №1924 та зареєстрованого в Могилів-Подільському міжрайонному БТІ 17 лютого 2005 року за №408 в книзі 3. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 76000,00 гривень. Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню в межах суми заборгованості 26232,43 доларів США, з яких: 6193,36 доларів США заборгованості за тілом кредиту; 2144,67 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом; 583,33 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 17311,07 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Що стосується адреси розташування предмету іпотеки варто що відповідно до п.2 ч.2 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 23 серпня 2023 року N 3334-IX, Чернівецький район - ліквідовано та утворено у Вінницькій області, Могилів-Подільський район, із адміністративним центром у місті Могилів-Подільський до складу якого входять території Чернівецької селищної ради. Також згідно довідки Чернівецької селищної ради №1165 від 23.11.2023 судом встановлено, що вулицю Леніна в смт.Чернівці перейменовано на вулицю Святомиколаївську. За адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , з 20.03.1979 року. Водночас згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строки дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувались, зокрема, Указом Президента України №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 листопада 2023 року, затвердженим Законом України №3429-IX від 08.11.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». У постанові від 22 червня 2022 року по справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21) Верховний Суд дійшов до висновку, що згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду підлягає зупиненню на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Що стосується позовної вимоги про виселення з будинку, що є предметом іпотеки, відповідача-2 [PERSON] , яка зареєстрована та/або проживає у будинку, то вказана позовна вимога не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За положеннями ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом ч.2 ст.40 Закону «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК УРСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Отже, частина друга ст.109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст.40 Закону № 898-IV, так і норма ст.109 ЖК УРСР. Аналогічний висновок висловлено в постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, та який підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18). Як вбачається з матеріалів справи, кредит надавався [PERSON] на споживчі цілі, предметом іпотеки визначено житлову будівлю, право власності на яку набуто іпотекодавцем [PERSON] в порядку договору дарування у 2002 році. Враховуючи, що позивачем не надано доказів можливості надання відповідачу іншого постійного жилого приміщення із зазначенням адреси такого приміщення (для її визначення у рішенні суду), що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про виселення громадян, то позовні вимоги про виселення [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивач заявив одну вимогу немайнового характеру виселення відповідачів, а також вимогу майнового характеру про звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п.п. 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2684 гривні. Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Позивачем заявлена вимога майнового характеру звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 26232,43дол. США, сплата судового збору здійснювалася 05.05.2023р., курс долара США, встановлений на 05.05.2023р., складає 36,5686гривень. Отже сума судового збору за вимогу майнового характеру складає: 14389,25грн. = 26232,43 дол. США * 1.5%*36,5686грн. Загальна сума судового збору, який підлягає сплаті за заявленим позовом складає: 17073,25грн.= 14389,25 грн. (вимога майнового характеру) + 2684грн. (вимога немайнового характеру). Позивач платіжним дорученням №ІНВ95В3ХКL від 05.05.2023 сплатив 14385,86грн., платіжним дорученням №1 від 05.05.2023 - 2684,00грн., платіжним дорученням №2 від 24.05.2023 - 3,39 грн. Таким чином, позивачем сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі відповідно до заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимоги немайнового характеру, а тому сплачений судовий збір в сумі 2684грн. суд відносить на рахунок позивача. Суд задовольнив позовні вимоги майнового характеру, визначивши загальну заборгованість за кредитним договором у сумі 26232,43дол. США, яка заявлена позивачем до стягнення, а позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки заявлена до відповідача-1 як іпотекодавця, відтак, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 14389,25гривень.

Outcome: partial