Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2023 відбулось ДТП в м. Ужгороді на перехресті вул. Української та Гагаріна (Карпатської України) за участю автомобіля марки Хонда Сівік, номерний знак [NUMBER] , яким він керував, та автомобіля марки BMW 750, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Кредо», поліс №214907847. Вказує, що на підставі поданих відповідачу документів про виплату страхового відшкодування Страхова компанія «Кредо» прийняла рішення про визнання події страховим випадком та виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 66 323,88 грн., однак зазначену суму не виплатила. Водночас, згідно з висновком експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.08.2023, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яким керував позивач, становить 124 557,67 грн., в тому числі ПДВ 20 759,61 грн. Отже, розмір страхового відшкодування належний позивачу до виплати становить 100 598 грн. (124 557,67 грн. - 20 759,61 грн. ПДВ 3200 грн. франшизи). На вимогу сплатити позивачу зазначену суму відповідач не відповів. Крім того, позивач зауважує, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 Закону). Тому, позивач просить стягнути з відповідача і пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.09.2023 до дня ухвалення рішення суду. Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на суму невиплаченого страхового відшкодування з 01.09.2023 до дня ухвалення рішення суду, а також 1 723,8 грн. витрат за підготовку експертного висновку та судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явився та подав заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі та задоволити позов. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов, заяв чи клопотань не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 липня 2023 року близько о 22 год. 08 хв. в м. Ужгород по вул. Гагаріна/Українська, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «BMW 750», номерний знак [NUMBER] , порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме: на виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «HONDA CIVIC», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. З дослідженої копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2023 року встановлено, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевказаних обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.07.2023 року. Вказана постанова суду набула законної сили 04.09.2023 року. За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Кредо», що підтверджується роздруківкою з веб-сайту МТСБ України, відомості про що знаходяться за веб адресою https://policy-web.mtsbu.ua/Search/ByPolicyNum?md=2EC9153EB16E1F732F53190CD33E7E2469 52F58777A9B4D834F958377A8A39BF180B5DB18634BDD2C7CFE2B50782F022F2C2E7B54898F77D2DA3FC7CFDE681DF. З доданого до матеріалів справи листа ТзДВ «СК «КРЕДО» №2116 від 06.09.2023 вбачається, що відповідач таким листом повідомив, що розмір франшизи складає 3200 грн., а страхове відшкодування визначене у розмірі 66\~323,88 грн., яке буде виплачене відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, відповідач визнав свій обов`язок виплати страхового відшкодування позивачу, однак доказів здійснення оплати такого не надав, чим порушив право позивача на отримання страхового відшкодування. Одночасно, згідно доданого до матеріалів справи висновку експерта №СЕ-19/107-23/7800-АВ від 31.08.2023 судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «HONDA CIVIC», номерний знак [NUMBER] , становить 124\~557,67 грн. Відповідач не спростував правильність висновку експерта, заперечення проти зазначеного висновку не подав. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача тільки 100\~598 грн. страхового відшкодування, а тому суд не може виходити за межі позовних вимог. Однак, така вимога сплатити позивачу зазначену суму залишена відповідачем без належного реагування. Згідно з ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів. За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України. Згідно з частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам надані такі роз`яснення: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (вчинення ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи. В даному випадку третьою особою є позивач, як потерпілий. За такого, судом встановлено, що саме з вини особи, цивільна відповідальність якої була застрахована у відповідача, трапилася ДТП, тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь страхове відшкодування у розмірі 100\~598 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої на суму заборгованого страхового відшкодування, трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Суд приймає до уваги те, що станом на 29.08.2023 відповідач володів усіма потрібними документами та заявами позивача для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, а отже період прострочення виплати страхового відшкодування слід рахувати з 01.09.2023 по 08.02.2024 (дату ухвалення рішення). За такого, суд вважає, що з відповідача слід стягнути за період з 01.09.2023 до 08.02.2024 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на загальну суму 12\~701 грн. згідно вказаного у позовній заяві розрахунку. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, то з відповідача за період з 01.09.2023 по 08.02.2024 слід стягнути три проценти річних у розмірі 1\~331 грн., а також 2\~538\~грн. інфляційних втрат. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень про стягнення збитків, завданих ДТП, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що позивачем було оплачено проведення транспортно товарознавчої експертизи, вартість якої згідно листа директора Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України становить 1\~720,8 гривень. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути вартість проведеної транспортно товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/7800-АВ від 31.08.2023.

Outcome: approved