Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулася Слов`янська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є громадянином російської федерації, успадкував після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого у реєстрі 03.08.2018 за №2-970, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1414170500:01:002:0662 площею 0,0151 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] . Таким чином громадянин російської федерації [PERSON] набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована на території Святогірської міської територіальної громади, Краматорського району, Донецької області, та протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку з цим обов`язок - не відчужила земельну ділянку. Зазначений факт підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянина російської федерації [PERSON] на користь держави України. Посилаючись на наведені обставини та на положення ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України просить суд ухвалити рішення яким, конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] з кадастровим номером 1414170500:01:002:0662 площею 0,0151 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53296414141), шляхом припинення права власності, відомості про яку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 03.08.2018 за №27362126, та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Донецької обласної прокуратури, р/р №UA918201720343180002000016251, Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - Донецька обласна прокуратура витрати зі сплати судового збору в сумі 4026,00 грн. Представник Слов`янської окружної прокуратури, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, на офіційну електронну адресу суду від прокурора Слов`янської окружної прокуратури Кравченка Р.О. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просив суд їх задовольнити. Представник особи, в інтересах якої заявлено позов, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області будучи належним чином повідомлений про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав. Представником [PERSON] через систему «Електронний суд» направлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника та просила суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, як шляхом направлення судової повістки на адресу його реєстрації, так і публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участь не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області №57/1140 вих23 від 08.05.2023, за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області, згідно бази даних ЄІАС УМП ДМС України, [PERSON] , [INFO] , документований посвідкою на постійне проживання в Україні з 30.10.2017, з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон не звертався. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого у реєстрі 03.08.2018 за №2-970, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1414170500:01:002:0662 площею 0,0151 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 338763552 від 11.07.2023 слідує, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1414170500:01:002:0662 площею 0,0151 га, що розташована по [ADDRESS] зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого у реєстрі 03.08.2018 за №2-970 за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , громадянином російської федерації. Таким чином, з вказаних вище документів слідує, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на вищезазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення був громадянином російської федерації та проживав на території України на підставі посвідки на постійне проживання з 30.10.2017. Згідно листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 37203/31080-11-23/15.3 від 08.08.2023 наданого на запит Слов`янської окружної прокуратури щодо перевірки наявності актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляє, що за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькому регіону, не виявлено. Перевірку наявності актового запису про смерть проведено з 01.01.2016. Згідно листа від 12.05.2023 року №10-5-0.62-964/2-23 Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило Слов`янську окружну прокуратуру, що з позовом щодо конфіскації земельної ділянки з кадастровим номером 1414170500:01:002:0662 площею 0,0151 га, власником якої є іноземець не зверталося, у зв`язку з обмеженням фінансування для подання відповідних позовів до суду. 31 серпня 2023 року Слов`янська окружна прокуратура повідомила Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про те, що Слов`янською окружною прокуратурою відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прийнято рішення про звернення до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] , який є громадянином російської федерації, про конфіскацію на користь держави земельної ділянки з кадастровим номером 1414170500:01:002:0662 площею 0,0151 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53296414141), шляхом припинення права власності, відомості про яку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 03.08.2018 за №27362126, та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно з ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Разом з тим, за змістом ч.4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У разі невиконання вимоги щодо відчуження земельної ділянки настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно зі ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення та ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 ЗК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 03.08.2018 по теперішній час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфісковані земельні ділянки за рішенням суду підлягають продажу на земельних торгах. Ціна проданих на земельних торгах земельних ділянок, за вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, виплачується їх колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Щодо правомірності та пропорційності втручання прокурора у право власності відповідача необхідно враховувати наступне. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». У практиці ЄСПЛ (зокрема рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі Перший протокол), а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Так, звернення прокурора з вказаним позовом є законним, оскільки ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділено прокурора правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 року по справі №912/2385/18. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільний», «публічний» інтерес, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відбувається з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 12.09.2023, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони [PERSON] вчиняти певні дії стосовно спірної земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1342,00 грн., а всього 4026,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved