Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 21.12.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1104. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.12.2013 року серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що вони з відповідачем з березня 2022 року не проживають однією сім`єю, спільного побуту не ведуть, не спілкуються. Мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім?ю, спільні інтереси відсутні, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Причиною розірвання шлюбу також є несумісність характерів, втрата почуття любові один до одного, що робить проживання у шлюбі неможливим. Позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе. Спору між подружжям про визначення місця проживання та утримання дитини не має. Майновий спір між сторонами відсутній. Ухвалою суду від 05.01.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання, в своїй позовній заяві просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч.2ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 грудня 2013 року, зареєстрованому Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1104. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.12.2013 року серії [NUMBER] . Шлюбні відносини між сторонами припинилися, сторони проживають окремо, спільний побут не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування. Ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206 св19 від 03.12.2020, відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Судовим розглядом встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує тривалий час, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю, отже їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у справі. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки сім`я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дощлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 4 ст.\~294\~ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище " [PERSON] ", а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved