Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. В свою чергу позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкодавця [PERSON] за заповітом. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач не подав заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що з перших днів введення воєнного стану перебував у лавах Збройних Сил України до вересня 2023 року. Крім того, йому до вересня 2023 року не було відомо про те, що [PERSON] склав на його ім`я заповіт. При цьому, позивач вважає зазначені вище обставини поважними причинами пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушений пред`явити відповідний позов, в якому просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 06.11.2023 року ухвалою суду (а.с.16-17) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, а також витребувано інформацію з Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області та Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області. 04.01.2024 року ухвалами суду (а.с.38-45) було додатково витребувано інформацію з Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області та продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів. В підготовче\~засідання позивач [PERSON] і його представник адвокат Трегубчак Ю.М. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце підготовчого засідання були своєчасно повідомлені належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка його представника адвоката Трегубчака Ю.М. від 22.01.2024 року (а.с.53). При цьому, раніше, а саме 03.01.2024 року, від до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, в якій останній також зазначив про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 19.01.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.52). При цьому, відповідач подав до суду заяви від 14.11.2023 року № 02-17/1473 (а.с.26) та від 03.01.2024 року № 02-17/23 (а.с.36) про визнання в повному обсязі позовних вимог позивача, в яких також просив суд розглянути справу в підготовчому засіданні без його представника та з ухваленням рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання встановлених цим Кодексом. В свою чергу, згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім цього, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що за життя, а саме 13.05.2021 року, [PERSON] , який був зареєстрований та проживав в смт Слобідка Подільського району Одеської області, склав заповіт, згідно якого усе своє нерухоме та рухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія відповідного заповіту, посвідченого посадовою особою виконавчого комітету Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 01. Згідно інформації від 14.11.2023 року, наданої Слобідською селищною радою Подільського району Одеської області за № 02-17/1472 (а.с.26), заповіт складений [PERSON] 13.05.2021 року не скасований та не змінювався. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.03.2022 року, актовий запис № 92 (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не подав заяви про прийняття спадщини. В свою чергу, згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Водночас із цим абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, в листі пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнавались: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок висловлений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Висновки суду - щодо перебування позивача на службі у складі Збройних Сил України, як поважної причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: Суд відзначає, що у вище згаданих правових висновках військова служба спадкоємця в Збройних Силах України визнавалась поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, але лише у випадку якщо така служба була строковою. Однак, у змісті позовної заяви позивач не зазначив конкретного виду військової служби, згідно ч.6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і\~військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, яку проходив за своїм твердженням. Згідно пункту 1 заяви Верховної Ради України схваленої постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року № 337-VIII, збройна агресія проти України розпочалась 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року № 1932-XII, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"» від 17 березня 2014 року № 1126-VII затверджено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». В свою чергу, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023 та від 06.11.2023 року № 734/2023, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року № 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX та від 08.11.2023 року № 3429-IX. У зв`язку з чим суд вважає, що в умовах особливого періоду пов`язаного із воєнним станом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути визнана військова служба спадкоємця у лавах Збройних Силах України або інших утворених відповідно до закону військових формувань. Про те сам факт проходження таким спадкоємцем відповідного виду військової служби підлягає доказуванню шляхом надання суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів існування такої обставини. Згідно ч.2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. В свою чергу позивач [PERSON] додав до своєї позовної заяви на підтвердження обставини проходження ним військової служби лише не завірену\~належним чином\~копію посвідчення\~військовослужбовця Сил\~територіальної оборони Збройних\~Сил України б/н (а.с.12), згідно змісту якого виданого 29.03.2022 року командиром військової частини [NUMBER] . Окрім того, також не завірена належним чином копія вище зазначеного посвідчення (а.с.31) була повторно подана позивачем [PERSON] , як додаток до своєї заяви від 01.12.2023 року (а.с.30). Відповідно першого речення ч.2 ст. 95 ЦПК Україна, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 95 ЦПК Україна, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Такий висновок викладений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 201/7705/19 (провадження № 61-13342св21). Але кількість поданих позивачем [PERSON] копій відповідного посвідчення жодним чином не впливає на його оцінку судом за умов, що жодна з цих копій не завірена ним належним чином. Водночас із цим суд вважає, що навіть сам оригінал такого посвідчення не є доказом проходження військової служби позивачем [PERSON] , оскільки належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом існування такої обставини завірена належним чином копія військового (офіцерського) квитка із записами про період і вид проходження військової служби та/або довідка форми 5 видана за місцем проходження військової служби. Однак, позивач [PERSON] не надав суду таких доказів. Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Водночас із цим ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з чим суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено проходження ним військової служби, а відтак суд не може останню прийняти як поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки саме її існування не доведено. - щодо необізнаності позивача про наявність заповіту, як поважної причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: Із змісту позовної заяви вбачається та обставина, що про існування заповіту, складеного [PERSON] , позивачу стало відомо лише у вересні 2023 року. Відповідно ст. 1255 ЦК України, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. Водночас із цим, відповідно до положень статті 63\~Закону України\~«Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з вимогами абзацу п`ятого підпункту 2.2 пункту 2 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, однією з підготовчих дій нотаріуса перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна є повідомлення про це тих спадкоємців, місце\~проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилась, про що свідчить лист-відповідь Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області від 17.01.2024 року № 19/01-16 (а.с.49), внаслідок чого у останньої не було відомостей про відкриття спадщини. Відповідно до інформації від 14.11.2023 року, наданої Слобідською селищною радою Подільського району Одеської області за № 02-17/1472 (а.с.26), повідомлення (виклик) спадкоємців після відкриття спадщини [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, у визначений судом строк не здійснювалось. Аналізуючи надані докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що необізнаність позивача [PERSON] про існування заповіту, складеного на його ім`я [PERSON] за свого життя, є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, суд також враховує ту обставину, що спадкоємці після смерті спадкодавця [PERSON] з заявами про прийняття спадщини в держконтору не звертались і спадкова справа не заводилась, про що також свідчить лист-відповідь Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 17.01.2024 року № 19/01-16 (а.с.49). Ураховуючи вище викладене та прийняте судом визнання позову відповідачем суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved