Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

31 жовтня 2023 року ФОП [PERSON] направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, який надійшов до суду 07 листопада 2023 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що між 19 жовтня 2022 року між ним і [PERSON] було укладено договір оренди обладнання № 19/2, відповідно до умов якого орендодавець передає, а [PERSON] приймає в тимчасове платне користування майно риштування, вишки, тури, запчастини, матеріали, устаткування тощо, яке належить позивачеві на праві приватної власності або іншого речового права. 19 жовтня 2022 року на виконання умов договору між сторонами було підписано акт приймання-передачі, вартість переданого в оренду майна складає 17\~090 грн. Позивач свої зобов`язання за договором оренди виконав, майно передав. Відповідач порушив умови договору, оренду не сплатив, предмет оренди не повернув. Просив стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором оренди у розмірі 129\~040 грн., яка складається із заборгованості за орендною платою у розмірі 24\~590 грн., штрафу за несвоєчасне повернення предмету оренди у розмірі 34\~180 грн., неустойки у розмірі 53\~180 грн. та вартість неповернутого майна у розмірі 17\~090 грн. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 жовтня 2022 року між ФОП [PERSON] і [PERSON] було укладено договір № 19/2 оренди обладнання, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування майно риштування, вишки, тури, запчастини, матеріали, устаткування тощо, яке належить позивачеві на праві приватної власності або іншого речового права. Ціна оренди (орендна плата) визначається в акті приймання-передачі обладнання. При передачі орендареві обладнання за цим договором сторони підписують акт приймання-передачі, який містить умови: дату підписання акту, яка засвідчує дату передачі майна, дату початку нарахування орендної плати, назву обладнання та його опис, відновну вартість обладнання, орендну плату, строк оренди обладнання, інші умови (а.с. 9-10). 19 жовтня 2022 року сторони підписали акт приймання-передачі (а.с. 11), відповідно до умов якого строк оренди складає 15 днів, вартість оренди обладнання на добу становить 110 грн., вартість оренди обладнання на весь строк становить 1\~650 грн., сума застави складає 5\~000 грн. 12 липня 2023 року позивач направив [PERSON] претензію від 10 липня 2023 року про припинення договору оренди № 19/2 від 19 жовтня 2022 року (а.с. 13-14), яку відповідач отримав 28 липня 2023 року (а.с. 17), яку залишено без задоволення. У статті 627\~ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 626, статті 629\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 759\~ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). У відповідності до ст.\~760\~ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Відповідно до частини 1 статті 763\~ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно з положеннями ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Таким чином, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, орендну плату не сплатив, з нього на користь позивача підлягає до стягнення, з урахуванням сплати застави у розмірі 5 000 грн., заборгованість у розмірі 24\~590 грн. (269 днів х 110 грн. 5\~000 грн. = 24\~590 грн.). Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасне повернення предмету оренди, неустойки та вартості неповернутого майна, суд приходить до такого висновку за наступних підстав. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного Згідно з\~положеннями ч.\~1,\~абз.\~1,\~2\~ч.\~2\~ст.\~551\~ЦК України\~предметом неустойки\~може бути\~грошова сума,\~рухоме і\~нерухоме майно. Якщо\~предметом неустойки\~є грошова\~сума,\~її розмір\~встановлюється договором\~або актом\~цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. У своїх позовних вимогах ФОП [PERSON] заявляє про стягнення із [PERSON] штрафу за несвоєчасне повернення предмету оренди у розмірі 34\~180 грн. та неустойки у розмірі 53\~180 грн. грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, позивачем заявлено вимогу про подвійне стягнення штрафу з відповідача за неналежно виконане зобов`язання за договором оренди, адже з аналізу ст. 549 ЦК України слідує, що неустойка включає в себе штраф і пеню, яка обчислюється у відсотковому виразі від суми грошового зобов`язання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із ціни договору оренди у розмірі 1\~650 грн., вартості майна у розмірі 17\~090 грн. та суми поточної заборгованості у розмірі 24 590 грн., становить у загальному розмірі 87\~360 грн. Розмір пені, яку позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача на його користь, виходячи з суми заборгованості у розмірі 24\~590 грн., відповідно до розрахунків, наданих позивачем, становить 87\~360 грн. Проте, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] до розміру основного зобов`язання за договором оренди № 19/2 від 19 лютого 2022 року до 24 590 грн. У задоволенні інших позовних вимог у цій частині позивачеві відмовити. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу і неустойки в іншій частині слід відмовити. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ФОП [PERSON] вартості неповернутого майна в розмірі 17\~090 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки умовами договору не передбачено зобов`язання орендаря відшкодувати вартість предмету оренди, позивачем не надано судові доказів знищення чи пошкодження майна, а також неможливості отримання його в натурі. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 290 грн. 40 коп. (а.с. 1). Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 491 грн. 80 коп. (49 180 грн. х 1 290 грн. 40 коп. : 129\~040 грн. = 491 грн. 80 коп.). Таким чином, загальна сума, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 49 671 грн. 80 коп. (49 180 грн. + 491 грн. 80 коп. = 49 671 грн. 80 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial