Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 183911974, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 20 червня 2021 року, у розмірі 87393 грн., яка складається з 22000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 65393 грн. заборгованості по відсоткам, і заборгованість за кредитним договором № 3547604696/729088, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» 10 вересня 2021 року, у розмірі 8000 грн., яка складається з 2000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6000 грн. заборгованості по відсоткам. Мотивувала позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і уклав 20 червня 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора MNV3SP52 кредитний договір № 183911974, а 10 вересня 2021 року звернувся до ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» і уклав за допомогою електронно-цифрового підпису R70519 кредитний договір № 3547604696/729088, отримавши кредити на споживчі потреби. Вказала, що відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Зазначила, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір відступлення прав вимоги № 28/1118-01, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до відповідача, а 20 жовтня 2022 року між ТзОВ «Таліон Плюс» і ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20102022, відповідно до якого, а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 183911974, про що останнього було повідомлено. 19 квітня 2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 19042022-Є, відповідно до якого, а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, він набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3547604696/729088, про що останнього було повідомлено. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 04 грудня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився цього ж дня, про що розписався у заяві. 12 січня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого позовні вимоги заперечив, вказав, що [PERSON] жодних кредитів не оформлював, кошти не отримував та вважає, що позов не обґрунтований, оскільки позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви доказів на підтвердження надсилання відповідачу пропозиції (оферти) укласти електронний договір, а також відсутні докази того, що відповідач надіслав свою відповідь про прийняття цієї пропозиції (акцепт). [PERSON] не отримував жодних листів на електронну пошту та смс-повідомлень на мобільний телефон з паролями чи кодами, не входив на сайт первісних кредиторів і не вводив там логінів чи паролів особистого кабінету, а тому не підписував договорів електронно-цифровим підписом. Зазначені у кредитних договорах одноразовий електронний ідентифікатор та електронно-цифровий підпис не належить відповідачу. Крім цього, до позовної заяви не долучено фінансових документів, які би підтверджували отримання [PERSON] кредитних коштів. Зазначив, що повідомлень про відступлення прав вимоги від первісних кредиторів та позивача відповідач не отримував, доказів чого не містить дана цивільна справа, а отже ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем. Додатково зазначив, що розрахунки відсотків, які містяться в позовній заяві, є невірними, оскільки згідно п. 1.7 кредитного договору № 183911974 від 20 червня 2021 року кредитна лінія надається на 30 днів. Доказів продовження вказаного строку позивачем не надано. Зауважив, що у п. 1.9.1 вищевказаного договору зазначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховують виключно на період строку, визначеного у п. 1.7. договору, щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 146 процентів річних, що становить 0,40 процентів від суми кредиту за кожен день користування таким Отже, вірним розрахунком заборгованості за відсотками за користування кредитом № 183911974, є 2640 грн. У відповідності до п. 1.2 кредитного договору № 3547604696/729088 від 10 вересня 2021 року кредит надається строком на 30 днів, п.1.3. передбачає, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Отже, вірним розрахунком заборгованості за відсотками за користування кредитом № 3547604696/729088, є 1500 грн. З огляду на наведене просив відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надав підтверджуючі документи. 16 січня 2024 року від представника позивача Волянська К.Я. надійшла відповідь на відзив, згідно якого мотиви відзиву на позовну заяву заперечила. Вказала, що у кредитних договорах дотримано процедуру підписання таких за допомогою електронних ідентифікаторів/електронно-цифрових підписів. Відсотки за користування кредитами первісними кредиторами розраховано вірно відповідно до положень кредитних договорів, які підписані відповідачем. Зазначила, що при укладенні кредитний договорів, [PERSON] власноруч зазначено рахунок позичальника на який і було перераховано кредитні кошти. Також вказала, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором. Просила долучити до матеріалів справи письмові докази. 16 січня 2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача Волянської К.Я. про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою від 17 січня 2024 року у задоволенні вищевказного клопотання відмовлено. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 20 червня 2021 року [PERSON] уклав з ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредитний договір № 183911974, шляхом підписання такого одноразовим електронним ідентифікатором MNV3SP52, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 22000 грн, які надіслані на його банківську карту згідно платіжного доручення № 26666d-3c2e-4119-ae01-b14136a7c03b від 20 червня 2021 року. Строк кредитування становить 30 днів, зі сплатою 649 відсотків річних від суми боргу та 839,50 відсотків річних при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, які нараховуються не більше, як на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, отож покликання сторони позивача про безпідставність нарахування відсотків за вказаний період не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Щодо покликань представника [PERSON] про неналежність одноразового електронного ідентифікатора відповідачу, то такі не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, оскільки в кредитному договорі № 183911974 вказано номер телефону [NUMBER] , на який 20 червня 2021 року о 19 год. 58 хв. 31 сек. відправлено оферту та 26 червня 2021 року о 19 год. 58 хв. 52 сек. прийнято акцепту, який належить [PERSON] , про що також вказано його представником [PERSON] під час зазначення особистих даних про відповідача у відзиві на позовну заяву. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 183911974 від 20 червня 2021 року. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи(боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З позовної зави вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір відступлення прав вимоги № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, проте копія вказаного договору в якості доказу суду надана не була. 31 грудня 2020 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладена Додаткова угода № 26 до вищезазначеного Договору факторингу, відповідно до якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги, що зазначені в Реєстрах прав вимоги. Витягом з реєстру прав вимоги № 158 від 02 листопада 2021 року підтверджується, що ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 183911974 ТзОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого останнє набуло право вимоги до відповідача. 20 жовтня 2022 року між ТзОВ «Таліон Плюс» і ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20102022, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, які є невід`ємною частиною цього договору. Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТзОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 183911974, згідно якого заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором становить 87393 грн., яка складається з 22000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 65393 грн. заборгованості по відсоткам. Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитних договорів, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 183911974 від 20 червня 2021 року є обґрунтованою, однак такою, що підлягає задоволенню частково, зокрема, виходячи з наступного. З долучених до матеріалів представником позивача відповіді на відзив доказів, а саме розрахунку заборгованості первісним кредитором ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором № 183911974 від 20 червня 2021 року, встановлено, що відповідачем 20 липня 2021 року сплачено кошти у розмірі 2640 грн., 19 серпня 2021 року у розмірі 10626 грн., 21 вересня 2021 року у розмірі 35 грн., що дає підстави вважати про часткове здійснення платежів по вищевказаному кредитному договору, а відповідно укладення такого саме відповідачем. Окрім цього, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 02 листопада 2021 року становить 65129 грн. та складається з 22000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 43129 грн. заборгованості по відсоткам. Отже, на момент передання права вимоги до [PERSON] по кредитному договору №758475831 від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» сума заборгованості позичальника (боржника) становила 65129 грн. та складається з 22000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 43129 грн. заборгованості по відсоткам, що також підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 158 від 02 листопада 2021 року. Відтак, подальше нарахування ТзОВ «Таліон Плюс» процентів за користування кредитом за кредитним договором № 183911974 від 20 червня 2021 року є безпідставним, оскільки до матеріалів позову не надано доказів на підтвердження права даної юридичної особи на здійснення даної діяльності. З огляду на вказане, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором № 183911974 від 20 червня 2021 року становить 65129 грн. та складається з 22000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 43129 грн. заборгованості по відсоткам. Судом встановлено, що 10 вересня 2021 року [PERSON] уклав з ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитний договір № 3547604696/729088, шляхом підписання такого одноразовим електронним цифровим підписом R70519, а також додатку № 1 до даного договору, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 2000 грн. строком на 30 днів, зі сплатою 912,5 відсотків річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 відсотків на добу, процентна ставка фіксована. У випадку невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту відсотки нараховуються не більше, як на 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення, отже покликання сторони позивача про безпідставність нарахування відсотків за вказаний період не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Щодо покликань представника [PERSON] про неналежність електронного підпису відповідачу, то такі не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредиторів подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону [NUMBER] , який також зазначений представником відповідача [PERSON] під час зазначення особистих даних про відповідача у відзиві на позовну заяву, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем, кредитні договори не були би укладені між сторонами. Мотиви покликань представника [PERSON] про те, що до позовної заяви не долучено жодних фінансових документів про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача спростовуються наданою стороною позивача інформаційною довідкою Вих. № 2452/10 від 18 жовтня 2023 року про успішне зарахування коштів на банківську карту № [NUMBER] , яка також зазначена відповідачем у кредитному договорі № 3547604696/729088 від 10 вересня 2021 року. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 3547604696/729088 від 10 вересня 2021 року. 19 квітня 2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 19042022-Є, відповідно до умов якого ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, які є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року та Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступило на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3547604696/729088. На підтвердження позовних вимог представником позивача подано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3547604696/729088 від 10 вересня 2021 року, згідно якого станом на 31 серпня 2023 року заборгованість відповідача становить 8000 грн., яка складається з 2000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6000 грн. заборгованості по відсоткам. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено , що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт набуття ним права грошової вимоги відносно [PERSON] за Кредитним договором № 3547604696/729088, укладеним 10 вересня 2021 року, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Слід також зазначити, що згідно положень статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості від ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс», а в свою чергу від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також від ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані в кредитних договорах, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 183911974 від 20 червня 2021 року у розмірі 65129 грн., яка складається з 22000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 43129 грн. заборгованості по відсоткам, за кредитним договором № 3547604696/729088 від 10 вересня 2021 року в розмірі 8000 грн., яка складається з 2000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6000 грн. заборгованості по відсоткам. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial