Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 630067279 у розмірі 39813,30 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 12.12.20213 [PERSON] уклала угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630067279. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачці кредит, а відповідачка зобов`язувалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання відповідачкою умов договору остання зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Таким чином, позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачці кредиту, а відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 39813,30 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачки. Відповідачка [PERSON] не скористалася правом на подання відзиву. Разом з тим, представником відповідачки адвокатом Усенком А.В. надано додаткові пояснення, з яких вбачається, що відповідачка просить відмовити в задоволенні позову, так як заперечує укладення кредитного договору № 630067279 та наявність заборгованості. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2023 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 33/ На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідачки 20 жовтня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідачки /а.с. 34/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2023 позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.11.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 35/. Ухвалою суду від 07.11.2023 судове засідання відкладено на 23.11.2023 /а.с. 42/. Ухвалою суду від 23.11.2023 судове засідання відкладено на 12.12.2023 /а.с. 46/. Ухвалою суду від 12.12.2023 судове засідання відкладено на 08.01.2024 /а.с. 52/. 05.01.2023 представником відповідачки адвокатом Усенком А.В. подано пояснення щодо позову /а.с. 56-60/. Ухвалою суду від 08.01.2024 судове засідання відкладено на 30.01.2024 /а.с. 62/. Розгляд справи по суті відбувся 30.01.2024 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Усенко А.В. подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. В поданих поясненнях позов заперечили та в задоволенні такого просили відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.12.2013 між позивачем та відповідачкою [PERSON] шляхом акцептування публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у рамках продукту «Максимум-готівка» укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630067279, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між нею та банком /а.с. 4/. Як вбачається зі змісту оферти, позивачем зазначено наступні умови угоди, а саме: найменування продукту: «Максимум-готівка»; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 75000 грн; процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою запропоновано встановити у розмірі 15 % річних; тип процентної ставки -фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн; платежі з повернення кредиту позивач пропонує здійснювати відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує внести в тарифах, які є невід`ємною частиною договору; щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа банк» на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» /а.с. 4/. 12.12.2013 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» /а.с. 4/. З довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» судом встановлено, що [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, а саме: сума/ліміт кредиту становить 75000,00 грн, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання умов договору, максимальна сума кредиту 75000,00 грн, реальна процентна ставка 4,8%, сума щомісячного платежу 292 грн, про що свідчить її підпис на згаданій довідці. Окрім того, подала заяву від 12.12.2013 про відкриття поточних рахунків у ПАТ «Альфа-Банк» /а.с. 6 на звороті/. Судом також встановлено, що 12.12.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа страхування» та відповідачкою укладено договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, відповідно до якого сторони досягли письмової згоди на використання в майбутньому аналогу власноручного підпису клієнта, відтвореного засобами копіювання, зразок якого міститься в пункті 1 до цього договору для вчинення на підставі договору правочинів (договорів/угод тощо) та/або підписання будь-яких інших документів, підписання яких відповідно до умов договору можливе із використанням аналогу власноручного підпису клієнта. Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, скріплення печаткою та діє до моменту припинення строку дії договору /а.с. 5/. 12.12.2013 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) підписано заяву (акцепт) № 227.630067279.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування /а.с. 5/. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що також підтверджується копіями виписок із рахунку за період з 12.12.2013 по 10.02.2023 /а.с. 11-22/. З даної виписки прослідковується, що відповідачка користувалася кредитними коштами, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а також часткового погашала кредитну заборгованість, що свідчить про визнання останньою факту укладення кредитного договору між нею та позивачем та обізнаність про умови кредитування. 30 листопада 2022 року відбулася заміна найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань /а.с. 29/.. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за договором від 12.12.2013. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору на спеціальних умовах. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.\~527\~Цивільного кодексу\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов`язку не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальницею [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання нею коштів та наявність заборгованості. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Всупереч вищенаведеному, відповідачкою не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором. Суд критично оцінює доводи відповідачки про відсутність факту укладення між сторонами договору № 630067279 від 12.12.2013, оскільки такі не підтверджені відповідними доказами та спростовуються матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком у сумі 39813,30 грн /а.с. 10/. Позивачем 03.07.2023 на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, відповідно до якої АТ «Сенс Банк» вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 39813,30 грн, однак дана вимога залишилась відповідачкою без виконання та належного реагування /а.с. 23/. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Згідно з частиною п`ятою статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268\~ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.01.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 30.01.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 09.02.2024.

Outcome: approved