Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У листопаді 2023 року заявниця звернулась до суду з вище вказаною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що її син - [PERSON] , [INFO] , з дитинства є особою з інвалідністю та йому встановлена перша група інвалідності, підгрупа «А» безтерміново. За станом свого здоров`я [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, оскільки йому встановлений діагноз атиповий аутизм з важкою розумовою відсталістю внаслідок органічного ураження ЦНС в ранньому дитинстві. З 2013 року [PERSON] курсами отримує реабілітаційні послуги в Державній реабілітаційній установі «Всеукраїнський центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Віра, надія, любов». Вказувала на те, що її син не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може самостійно обслуговувати себе та орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи. Наведені обставини стали підставою для її звернення до суду з даною заявою. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] . Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, надала суду пояснення аналогічні змісту заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду. [PERSON] щодо якого вирішується питання про визнання його недієздатним в судове засідання не з`явився. Судова колегія, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наслідками розгляду справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та згідно копії свідоцтва про народження заявник [PERSON] є його матір`ю (а/с 6). Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи, підгрупа «А» (інвалід з дитинства) (а/с 11). Відповідно до довідки Державної реабілітаційної установі «Всеукраїнський центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Віра, надія, любов» від 06.11.2023 року №257, [PERSON] з 2013 року курсами отримує реабілітаційні послуги у вказаній установі. Зокрема, наказом по установі від 01.11.2022 року № 49 «Про зарахування до установи та початок курсу комплексної реабілітації (абілітації)» він зарахований до Державної реабілітаційної установи «Всеукраїнський центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Віра, надія, любов» для проходження курсу комплексної реабілітації, 24.0420.23 року завершено черговий курс комплексної реабілітації згідно з наказом по установі від 21.04.2023 № 9 «Про завершення курсів комплексної реабілітації та відрахування з установи». Наразі розглядається надання Михайлу реабілітаційних послуг за зверненням в порядку черговості. Згідно із медичною документацією [PERSON] встановлено клініко-функціональний діагноз: атиповий аутизм з важкою розумовою відсталістю внаслідок органічного ураження ЦНС в ранньому дитинстві. Відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії [PERSON] погребує постійного стороннього нагляду та догляду. Це зумовлено клінічними проявами основного захворювання і значним ступенем обмеження життєдіяльності. Дитина не вербальна, відсутнє внутрішнє мовлення, що обумовлює не здатність керування власною поведінкою, не здатна до умовиводів, не здатна до самообслуговування. Не в змозі усвідомлювати значення своїх дій та наслідків своєї поведінки, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях (а/с 15). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 31 від 29.12.2023 року, [PERSON] страждає психічним захворюванням у формі важкої розумової відсталості внаслідок ураження ЦНС з рідкими судомними нападами. Психічне захворювання, на яке страждає [PERSON] , носить стійкий характер. За своїм психічним станом, в силу наявного у нього стійкого психічного захворювання [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 28.03.1972 року в резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Вирішення інших питань (наприклад, про призначення опікуна або піклувальника) до компетенції суду не входить. Після набрання рішенням законної сили суд повинен надіслати копію його органові опіки та піклування для призначення опікуна або піклувальника. Разом з тим, ч. 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Так, у зв`язку з тим, що [PERSON] підлягає визнанню недієздатним над ним слід встановити опіку, проте, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутнє відповідне подання органу опіки та піклування, вирішення питання про призначення опікуна слід здійснювати в іншому судовому провадженні. Згідно ч. 5, 6 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved