Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Довгун Н.В. звернулася до Горохівського районного суду Волинської області з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування вимог ствердила, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 вересня 2015 року рішенням суду розірвано. В даному шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року вирішено стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 25 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач офіційно не працював, добровільно не вживав заходів щодо сплати аліментів, мав заборгованість. В межах виконавчого провадження №64546352 в липні 2023 року стало відомо про те, що відповідач офіційно працевлаштований і за І квартал 2023 року отримав від в/ч [NUMBER] дохід в розмірі 154588,25 гривень. 14 липня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату відповідача. Однак, після цього у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, яку було стягнуто 02 листопада 2023 року. Представник позивача стверджує, що [PERSON] на даний час проходить військову службу та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Спільна дитина сторін [PERSON] є п`ятнадцятирічною дитиною, яка потребує значних фінансових витрат на утримання та має особливі потреби у постійному сторонньому догляді, так як є особою з інвалідністю. Враховуючи, що відповідач отримує заробітну плату, має постійний дохід, тому на даний час існує необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач скористався своїм правом та 09 січня 2024 року подав відзив на позов, у якому ствердив, що відповідачка, як і позивач мають рівні обов`язки щодо утримання спільної дитини. Вказує, що не відмовляється від сплати аліментів і буде їх сплачувати належним чином згідно з чинним законодавством, в той час як позивачка працювати не бажає та ігнорує будь-яку роботу. Також вказав, що на даний час він проходить службу в ЗСУ, проживає в цивільному шлюбі з іншою дружиною і в нього на утриманні є малолітній син [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене просив зменшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні, не заперечуючи позов в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку, позовні вимоги визнали частково, у розмірі 1/8 частки від доходу відповідача. При цьому зазначили, що розмір щомісячного доходу відповідача становить близько 20000 гривень, на утриманні в останнього є малолітня дитина. Відповідач не заперечив того факту, що їхня спільна з позивачкою дитина має проблеми зі здоров`ям та потребує постійного стороннього догляду. Також зазначив, що крім сплати аліментів іншої допомоги не надає. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 22 вересня 2015 року. Рішення набрало законної сили 18 листопада 2015 року (а. с. 9). В даному шлюбі в сторін по справі народилася дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 грудня 2008 року, виданим Бужанівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а. с. 8). Відповідно до рішення Горохівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь позивачки аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 11-12). На виконання вказаного рішення суду Горохівським районним судом Волинської області 15 лютого 2021 року видано виконавчий лист №155/1148/18 (а. с. 14). Відповідно до копії постанови від 18 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження №64546352, на підставі виконавчого листа №155/1148/18 [PERSON] звернулася до Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою про стягнення аліментів (а. с. 15). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 травня 2021 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 7). В даному шлюбі в позивачки народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 жовтня 2022 року (а. с. 24). Постановою державного виконавця від 14 липня 2023 року у виконавчому провадженні №64546352 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , який отримує дохід у військовій частині [NUMBER] (а. с. 17-18). Згідно з платіжною інструкцією №4658 від 02 листопада 2023 року з [PERSON] було стягнуто 7480,78 гривень, як стягнення за ВП №64546352 з виконання виконавчого листа Горохівського районного суду Волинської області №155/1148/18, виданого 15 лютого 2021 року (а. с. 18). Постановою державного виконавця від 03 листопада 2023 року у виконавчому провадженні №64546352 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , який отримує дохід у військовій частині [NUMBER] (а. с. 20-21). Відповідно до копії медичного висновку від 29 листопада 2018 року [PERSON] , [INFO] має діагноз дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія MACS V рівень GMFCS V рівень когнітивна недостатність підгрупа А. Висновок дійсний до 29 листопада 2024 року (а. с. 23). Згідно з довідкою №190 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді від 29 листопада 2018 року, [PERSON] , [INFO] потребує постійного стороннього догляду [PERSON] (а. с. 22). Згідно з відповідями Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, наданими на запити державного виконавця, відповідно, №167901048 від 06 липня 2023 року та №179935986 від 02 листопада 2023 року встановлено, що відповідач [PERSON] отримує від військової частини [NUMBER] дохід у вигляді заробітної плати. Сума нарахованого доходу за І квартал 2023 року становить 154588,25 гривень (а. с. 16, 19). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2023 року відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~181\~СК України\~способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Зазначене також роз`яснено судам у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вказаних норм закону, а саме те, що: «спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів», слід застосовувати в контексті змісту наведених норм, якими передбачено: обставини визначення способу стягнення аліментів; спосіб визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини; відповідні обставини, які підлягають перевірці та враховуються при визначенні способу та розміру стягнення аліментів. При цьому слід вважати, що ст. 192 СК України, у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки новела, що міститься у ст. 181 СК України не містить посилань чи тверджень, які б вказували на необхідність застосування ст. 192 СК України, тобто обставин, які б підлягали перевірці судом у випадку заявлення вимог про зміну саме розміру аліментів. Слід вважати, що законодавцем при констатації у вказаній частині статті «спосіб аліментів… змінюється…» вказано на необхідність, а не можливість здійснення зміни способу аліментів і це безальтернативне твердження вказує, також, і те, що обставини, перевірка яких передбачена при застосуванні ст. 192 СК України, у даному випадку значення не мають. Мають ж значення фактично згадані загальні обставини, які перевіряються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Фактично судом вирішується питання про стягнення аліментів новим способом, тобто у новій формі, з перевіркою обставин, що мають значення на час розгляду справи без перевірки обставин, що мали значення в минулому. Тобто спосіб стягнення аліментів встановлюється по новому з перевіркою нових, існуючих обставин. Окрім цього, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження №61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження №61-10880св19). У ч. 3 ст. 181 СК України, законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів. Із вказаної норми закону також, вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів. Отже, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що своєю чергою відповідає вимогам ч. 3 ст. 181 СК України. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач на даний час проходить військову службу та отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти. На даний час розмір аліментів, що ним сплачуються на утримання доньки становить 1500 гривень (відповідно до рішення Горохівського районного суд Волинської області від 16 жовтня 2018 року), що є фактично мінімальним розміром аліментів на дитину відповідного віку та очевидно не забезпечить достатні на належні умови проживання дитини. Суд враховує також те, що неповнолітня [PERSON] має діагноз «Дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія MACS V рівень GMFCS V рівень когнітивна недостатність підгрупа А», у зв`язку з чим вона потребує постійного стороннього догляду позивачки. Вказане захворювання вимагає значних фінансових витрат із сторони батьків, в тому числі позивача. При ухваленні рішення суд також враховує те, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, яка станом на сьогодні також потребує матеріального забезпечення зі сторони батька. Відповідач визнав заявлені позовні вимоги в розмірі 1/8 частки доходів, тобто, не заперечував щодо зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, має достатній дохід, його допомога дитині обмежується виплатою аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу та стягнення їх у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки така зміна способу стягнення аліментів відповідає закону та забезпечить якнайкращі інтереси дитини доньки [PERSON] та не порушить законні права іншої дитини відповідача на достатній рівень забезпечення зі сторони батька. Посилання представника позивача на те, що розмір аліментів повинен становить 1/4 частину від доходу (заробітку) відповідача, суд вважає не обґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами щодо саме такого розміру аліментів. У пункті 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року зазначено, що у випадку зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно копії посвідчення серія [NUMBER] , виданого 29 листопада 2023, відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Інвалідність встановлена довічно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивачка та відповідач звільнені від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial