Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися 11.12.2023 в суд із позовом до Виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просять визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 64,8 м2, житловою площею 52,1 м2 допоміжна площа 12,7 м2 з відповідною частиною господарських будівель: господарська будівля з літньою кухнею, погріб, вбиральна та споруд, а також право власності на 1/3 частину даного будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за [PERSON] , [PERSON] за кожним як членом колишнього колгоспного типу двору. Свої позовні вимоги мотивують тим, що будинок в [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , [INFO], членами двору були [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], сини голови двору, а тому їм належало по 1/3 частці даного двору. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку. [PERSON] було складено заповіт на все належне їй майно на користь онуки, [PERSON] . Внаслідок звернення [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , було зареєстровано спадкову справу № 109/2023, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] з врахуванням того, що частка померлої в майні колгоспного двору не визначена, а крім голови двору, [PERSON] , були ще інші члени двору, а саме [PERSON] , [PERSON] . Вказують, що позивач [PERSON] прийняла після смерті [PERSON] спадщину, оскільки не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті, крім того проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця. Вона єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] . І так як [PERSON] належала на праві власності 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як голові колгоспного типу двору, а тому просять визнати право власності за [PERSON] на 1/3 частину в даному будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , водночас за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 даного майна за кожним як членами колишнього колгоспного типу двору. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 31 січня 2024 року о 10 год. 00 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любові Вікторівни належним чином завірену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи № 109/2023, яка зареєстрована після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що позовних вимог не заперечують, при вирішення справи покладаються на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи № 109/2023, яка зареєстрована після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Крехів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 26.10.2013 року. Позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Крехів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 12.12.1996 року. Позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Крехів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 12.12.1996 року. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області 27.08.2013 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач [PERSON] змінила на [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу 27 серпня 2013 року у виконавчому комітеті Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, про що було складено відповідний актовий запис № 4. Тобто суд констатує, що дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Крехівською сільською радою Жовківського району Львівської області 12.12.1992 року, стверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Крехівською сільською радою Львівської області 02.11.1970 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Тобто судом встановлено, що позивач [PERSON] є внучкою [PERSON] , а остання відповідно є бабою позивача [PERSON] . З копії свідоцтва про право особистої власності, яке видане виконкомом Крехівської сільської ради 10.10.1989 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 290 від 30.09.1989 року та записаного 10.10.1989 року в реєстрову книгу за № 128, вбачається, що будинок [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Викладеним у виписці з погосподарської книги № 2 Крехівської сільської ради № 593, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.11.2023 року, стверджується, що господарство за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок домогосподарства [ADDRESS] , станом на 30.06.1990 року належало до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , [INFO], членами двору були [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], сини голови двору, тобто позивач 2 та позивач 3 у справі. Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 та 15.04.1991 належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] , а членами двору [PERSON] та [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991, то відповідно їм належало по 1/3 частці даного двору. Із копії заповіту, який 21 жовтня 2016 року посвідчено [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 38, вбачається, що [PERSON] , на випадок своєї смерті, зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла своїй онучці, [PERSON] , [INFO] , тобто позивачу 1 у справі. По даних Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, що підтверджується записом старости Крехівського старостинського округу № 6 від 07.06.2023 року. [PERSON] померла [INFO] , про що 31.03.2023 року було складено відповідний актовий запис № 37, що підтверджується викладеним у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 31.03.2023 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Викладеним у довідці № 594, яка видана 22.11.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що померла [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті, [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки № 590, яка видана 22.11.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що позивач 1 [PERSON] , внучка [PERSON] , була зареєстрована з 27.10.2016 року та проживала разом із своєю бабою, [PERSON] , на день її смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Викладеним у довідці № 589, яка видана 22.11.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , станом на 30 березня 2023 року проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в наступному складі сім`ї: [PERSON] , [INFO], внучка, [PERSON] , [INFO], правнук, [PERSON] , [INFO], правнук, [PERSON] , [INFO], син. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Тобто суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті баби, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з [PERSON] на день її смерті, тобто станом на 30.03.2023 не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із [PERSON] , чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після її смерті, з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено. Малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей у [PERSON] на час її смерті судом не встановлено. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом враховує, що внаслідок звернення позивача [PERSON] до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , було зареєстровано спадкову справу № 109/2023, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74171420 від 02.10.2023. Приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна постановою № 27/01-16 від 02 жовтня 2023 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] з врахуванням того, що частка померлої в майні колгоспного двору не визначена, а крім голови двору, [PERSON] , були ще інші члени двору, а саме [PERSON] , [PERSON] . Із довідки № 2248, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 25.05.2023 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 64,8 м. кв., в тому числі житловою площею 52,1 м. кв., зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Крехівської сільської ради 10.10.1989 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 290 від 30.09.1989 року та записаного 10.10.1989 року в реєстрову книгу за № 128. Дубліката свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок не видавався. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Крехів належить до Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як встановлено судом, в позивачів відсутній правовстановлюючий документ на частку майна померлої [PERSON] . З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 24.05.2023 та з довідки-характеристики № 2249, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 25.05.2023 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1967 рік, площа забудови 86,5 м.кв., загальна площа житлового будинку 64,8 м. кв., житлова площа 52,1 м. кв. Допоміжні приміщення та їх площі: два коридори 3,9 м.кв., 4,2 м.кв., кладова 4,6 м.кв. При будинку є господарська будівля з літньою кухнею, погріб, вбиральня, споруди: ворота, хвіртка, огорожі, колодязь. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті баби, [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала разом із нею на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті. [PERSON] єдиний спадкоємець за заповітом. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку, немає. І так як [PERSON] належала на праві власності 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як голові колгоспного типу двору, а тому право позивача [PERSON] на спадкування за заповітом даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, суд враховує, що позивач [PERSON] , позивач [PERSON] були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та встановлених судом обставин справи за ними кожним підлягає визнанню право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved