Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] у червні 2023 року звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, [PERSON] народилася [INFO] у смт.Лотошино Лотошинського району Московської області. На початку 1987 року [PERSON] разом з батьками [PERSON] та [PERSON] переїхала на постійне проживання у с.Юрївка Снігурівського району Миколаївської області, а згодом переїхала проживати у місто Львів, де і проживає по даний час, що підтверджується випискою з будинкової книги №228 від 14.02.2019. Громадянка України [PERSON] 25.02.1995 зареєструвала шлюб з громадянином України [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 31.08.2010 серії [NUMBER] . [INFO] у громадян України [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.03.1995 серії [NUMBER] . Таким чином, громадянка України [PERSON] з 1987 року постійно проживає на території України та не виїжджає за межі держави. [PERSON] звернулась до органів Державної міграційної служби з метою отримання паспорта громадянина України, проте отримала відмову в усній формі, з покликанням на те, що відсутнє підтвердження факту проживання на території України 24 серпня або 13 листопада 1991 року. На підставі зазначеного просить встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року). Ухвалою суду від 24 травня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали і надали пояснення аналогічні наведеним у заяві, та додатково пояснили, що заявниця разом з батьками і сестрами у 1983 році переїхала з м.Львова на постійне місце проживання у с. Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області. У 1988 році заявниця переїхала проживати до своєї бабусі у м.Львів, знявшись з реєстрації за адресою: с. Юр`ївка Снігурського району Миколаївської області, та продовжила навчання у кооперативному училищі. У жовтні 1991 року заявниця познайомилася з [PERSON] , з яким стала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 03.12.1991 заявниця отримала новий паспорт громадянина України. [INFO] заявниця народила сина у пологовому будинку м.Львова, а 25.02.1995 у відділі РАГС Залізничного району м.Львова вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який було розірвано у 2010 році. Приблизно у 1996 році заявниця втратила свій паспорт громадянина України. Між тим, з 12 грудня 1991 року [PERSON] не мала зареєстрованого місця проживання. З приводу втрати паспорта [PERSON] зверталася до СГІРФО Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області, однак їй видали довідку від 14.04.2011, згідно якої встановлено особу заявника, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Ствердили, що з 1978 року [PERSON] постійно проживає на території України. Просять заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судовому засіданні просила у задоволенні заяви відмовити через її необґрунтованість. Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За ч. 5 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так за ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. При цьому особи, зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у п. 2, - з 13 листопада 1991 року, а у п. 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 8 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, вказано, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка смт.Лотошино Лотошинського району Московської області, у 1983 році з батьками [PERSON] та [PERSON] переїхала з м.Львова на постійне місце проживання у с.Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області. У 1988 році [PERSON] , переїхала проживати до своєї бабусі за адресою: [ADDRESS] , знявшись з реєстрації за адресою: с.Юр`ївка Снігурського району Миколаївської області. У жовтні 1991 року заявниця познайомилася з [PERSON] , з яким з грудня 1991 року стала проживати без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у пологовому будинку м.Львова заявниця народила сина [PERSON] , а 25.02.1995 у відділі РАГС Залізничного району м.Львова зареєструвала шлюб з [PERSON] , який був розірваний у 2010 році. Приблизно у 1996 році заявниця втратила свій паспорт громадянина України, при цьому з 12 грудня 1991 року вона не мала зареєстрованого місця проживання. Наведене підтверджується показаннями заявниці та свідків [PERSON] , який є колишнім чоловіком заявниці, [PERSON] , яка є сестрою заявниці, та [PERSON] , які в судовому засіданні ствердили, що [PERSON] , [INFO] , з раннього дитинства постійно проживала на території України, в тому числі, як і на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), так і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року), а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.10.2001, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.08.2010, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.11.2023 та рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.02.2006 у справі № 2-460/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1991 року. В цей час у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони зареєстрували шлюб 25.02.1995 у відділі РАГС Залізничного району м.Львова. Згідно довідки від 16.11.2023 №01-17/628, виданої Ліцеєм №51 імені Івана Франка відділу освіти Галицького та Франківського районів Департаменту розвитку управління освіти Львівської міської ради, [PERSON] навчалася у середній школі №51 ім.І.Франка м.Львова з 1 по 6 клас ( з 01.09.1977 по 31.05.1983). З виписки з будинкової книги №2, №3 села с.Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області, виданої 14.02.2019 виконавчим комітетом Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка смт.Лотошино Лотошинського району Московської області, документована паспортом [NUMBER] , виданим 30.10.1986 Снігурським РВ УМВС України в Миколаївській області, з 21.01.1987 по 29.04.1987 була зареєстрована у с. Юр`ївка та що [PERSON] , [INFO] , уродженка смт.Лотошино Лотошинського району Московської області, документована паспортом [NUMBER] , виданим 03.12.1991 Снігурським РВ УМВС України в Миколаївській області, з 07.12.1991 по 12.12.1991 була зареєстрована у с. Юр`ївка, звідки вибула у м.Львів. Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання № 289 від 14.02.2019, виданої виконавчим комітетом Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , уродженка смт.Лотошино Лотошинського району Московської області, громадянка України, 12.12.1991 знята з реєстрації за адресою: село Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області за паспортом [NUMBER] , виданим 03.12.1991 Снігурським РВ УМВС України в Миколаївській області. Згідно акту від 18.02.2020, складеним ЛКП «Сигнівка», акту від 14.02.2023, складеним ТОВ УК «Нова оселя», [PERSON] [INFO] , без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Згідно довідки від 14.04.2011, виданої СГІРФО Снігурського РВ УМВС у Миколаївській області, [PERSON] , [INFO] , уродженка смт.Лотошино Лотошинського району Московської області, проживаюча за адресою: [ADDRESS] , дійсно зверталася до Снігурського РВ УМВС у Миколаївській області з приводу видачі паспорта у зв`язку з втратою паспорта. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої країни. Через відсутність документів, що посвідчує особу, заявниця знаходиться у вкрай вразливому становищі, адже позбавлена можливості реалізувати низку своїх фундаментальних прав і свобод: офіційно працевлаштуватися та отримувати дохід, отримати медичну допомогу і лікування, тощо. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог та вважає можливим встановити факт постійного проживання заявниці [PERSON] , [INFO] , на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, так і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved