Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 135 884,54 грн. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на наступні обставини: 1. 06.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 901041655. За Договором факторингу № 28/1118-01 право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 901041655 перейшло до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС». 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 901041655 від 06.05.2021 в на суму 34 852,04 грн., з яких: 19 160,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 692,04 грн. - сума заборгованості за відсотками. Тому, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість у розмірі 34 852,04 грн. за кредитним договором № 901041655 від 06.05.2021 року. 2. 06.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» та Відповідачем було укладено договір позики № 0984676058. 22.06.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та Позивачем укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до умов якого Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 75 232,50 грн., з яких: 7 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 68 232,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Тому, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість у розмірі 75 232,50 грн. за договором позики № 0984676058 від 06.05.2021 року. 3. 06.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879. 24.12.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Позивачем укладено договір факторингу № 24122021, відповідно до умов якого Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Тому, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість у розмірі 12 000,00 грн. за договором фінансового кредиту № 2456614843/678879 від 06.05.2021 року. 4. 20.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та Відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021. 18.01.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Позивачем укладено договір факторингу № 18012022, відповідно до умов якого Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 800,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Тому, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість у розмірі 13 800,00 грн., за договором фінансового кредиту № 12126-05/2021 від 20.05.2021 року. З огляду на викладене, Позивач просив стягнути з Відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 135 884,54 грн. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 17.07.2023 року ухвалою суду (т.1 а.с. 142) постановлено відкрити провадження по справі та провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 04 серпня 2023 року о 11 годині 00 хвилин. 04.08.2023 року, 04.09.2023 року в судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на електронну адресу суду було направлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує (т.1 а.с. 146-147). 04.08.2023 року, 04.09.2023 року Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву та будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило (т.1 а.с. 144, 153). 04.09.2023 року, згідно з ст. ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. 04.09.2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було постановлено заочне рішення по справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з Відповідача на користь Позивача 135 884,54 грн. (т.1 а.с. 157-173). 26.09.2023 року, не погоджуючись з заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2023 року, Відповідачем через свого представника було подано заяву про його перегляд (т.1 а.с. 175-191). 02.11.2023 року Позивачем до суду було подано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2023 року (т.1 а.с. 208-239). 08.11.2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі за ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 20 грудня 2023 року о 12 годині 30 хвилин. Зобов`язано Відповідача надати суду відзив на позов із доказами, які обґрунтовують її правову позицію. Зобов`язано Позивача надати суду заперечення на відзив з доказами, які обґрунтовують його правову позицію (т.2 а.с. 152-153). 09.11.2023 року від представника Відповідач надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (т.2 а.с. 170-185). Вказував, що Позивачем не доведено факт відступлення Позивачу права вимоги до Відповідача за договорами факторингу. Крім цього, зазначив, що Позивачем, на підтвердження перерахування Відповідачу коштів за кредитними договорами, не надано належних доказів - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. Також, представник Відповідача вказав, що позовна заява містить невірний розрахунок заборгованості за кредитними договорами, оскільки відсотки за користування кредитом нараховані у тому числі і за період, коли строк кредиту вже припинився. 20.12.2023 року судове засідання було відкладено задля повторного виклику сторін по справі (т.2 а.с. 167). 02.11.2023 року від представника Позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі (т.2 а.с. 89, зворот). 09.11.2024 року від представника Відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі (т.2 а.с. 192). Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом. 1) 06.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 901041655. Пунктом 1.1. договору № 901041655 встановлено, що кредит надається в сумі 19 160,00 грн. Відповідно до пункту 1.2 договору кредит надається строком на 70 днів. Пунктом 1.4 договору передбачено, що за користування кредитом Відповідач сплачує 0,65 % на добу. У паспорті споживчого кредиту продубльовано дані умови кредитування і додатково вказано, що процентна ставка є фіксованою (т. 1 а.с. 37-40). У матеріалах справи міститься платіжне доручення від 06.05.2021 року про перерахування суми кредиту 19 160,00 грн. за договором № 901041655 на карту [NUMBER] (т.2 а.с. 9). За Договором факторингу № 28/1118-01 право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 901041655 перейшло від «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС». Даний факт підтверджується додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 31.12.2020 року та витягом з реєстру прав вимоги № 144 від 27.07.2021 року (т.2 а.с. 18-24), підписаним електронним підписом директора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клінт) та Позивачем (Фактор) укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року (т.1 а.с. 24) підтверджується, що саме за договором факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Позивачу було передано право вимоги до Відповідача за договором № 901041655. Платіжним дорученням № 18921 від 25.10.2022 року (т.2 а.с. 17) підтверджується, що Позивач сплатив ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року. Отже, матеріалами справи підтверджується, що наразі у Відповідача утворилася заборгованість за договором № 901041655 і Позивач має право вимагати у Відповідача погасити дану заборгованість. 2) 06.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» та Відповідачем було укладено договір позики № 0984676058. Договором позики № 0984676058 встановлені наступні умови кредитування: розмір кредиту - 7 000,00 грн., строк користування кредитом - 30 днів; відсоткова ставка за один день користування кредитом - 1,75%; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 3 675,00 грн. У паспорті споживчого кредиту продубльовано дані умови кредитування і додатково вказано, що процентна ставка є фіксованою, а орієнтовна загальна вартість кредиту становить 10 675,00 грн. Перерахування суми кредиту в розмірі 7 000,00 грн. на карту [NUMBER] підтверджується квитанцією за номером операції 88666068 (т.1 а.с. 59). 22.06.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» (Клієнт) та Позивачем (Фактор) укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Фактору право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню та інші платежі. Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 року (т.1 а.с. 45) підтверджується, що саме за договором факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 року від ТОВ «ІНФІНАНС» Позивачу було передано право вимоги до Відповідача за договором позики № 0984676058. Платіжним дорученням № 18420 від 24.06.2022 року (т.2 а.с. 65) підтверджується, що Позивач сплатив ТОВ «ІНФІНАНС» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 року. Отже, матеріалами справи підтверджується, що наразі у Відповідача утворилася заборгованість за договором позики № 0984676058 і Позивач має право вимагати у Відповідача погасити дану заборгованість. 3) 06.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879. Пунктом 1.1. договору про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879 встановлено, що фінансовий кредит надається в сумі 3 000,00 грн. Відповідно до пункту 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів. Пунтом 1.3 договору передбачено, що за користування кредитом Відповідач сплачує 2,5 % на добу. Додаток № 1 договору про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879 містить орієнтовну загальну вартість кредиту - 5 250,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума кредиту; 2 250,00 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом. Крім цього, закріплено, що процентна ставка є фіксованою. У матеріалах справи міститься інформаційна довідка оператора платіжних послуг ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 528/05 від 16.05.2023 року з підтвердженням того, що 06.05.2021 року о 16 год 20 хв за допомогою платіжного сервісу була проведена успішна транзакція з перерахування 3 000,00 грн. на карту [NUMBER] (т.2 а.с. 12). 24.12.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (Клієнт) та Позивачем (Фактор) укладено договір факторингу № 24122021, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Фактору право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню та інші платежі. Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 24122021 від 24.12.2021 року (т.1 а.с. 76) підтверджується, що саме за договором факторингу № 24122021 від 24.12.2021 року від ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» Позивачу було передано право вимоги до Відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879. Платіжним дорученням № 17866 від 24.12.2021 року (т.2 а.с. 39) підтверджується, що Позивач сплатив ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором факторингу № 24122021 від 24.12.2021 року. Отже, матеріалами справи підтверджується, що наразі у Відповідача утворилася заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879 і Позивач має право вимагати у Відповідача погасити дану заборгованість. 4) 20.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та Відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021. Пунктом 1.1. договору про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021 встановлено, що фінансовий кредит надається в розмірі 3 000,00 грн. Відповідно до пункту 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів. Пунтом 1.3 договору передбачено, що за користування кредитом Відповідач сплачує 3 % на добу. Додаток № 1 договору про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021 містить орієнтовну загальну вартість кредиту - 5 700,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума кредиту; 2 700,00 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом. Крім цього, закріплено, що процентна ставка є фіксованою. У матеріалах справи міститься інформаційна довідка оператора платіжних послуг ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 2236/10 від 18.10.2023 року з підтвердженням того, що 20.05.2021 року о 16 год 10 хв за допомогою платіжного сервісу була проведена успішна транзакція з перерахування 3 000,00 грн. на карту [NUMBER] (т.1 а.с. 241). 18.01.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (Клієнт) та Позивачем (Фактор) укладено договір факторингу № 18012022, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Фактору право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню та інші платежі. Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022 року (т. 1 а.с. 89) підтверджується, що саме за договором факторингу № 18012022 від 18.01.2022 року від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Позивачу було передано право вимоги до Відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021. Платіжним дорученням № 17966 від 20.01.2022 року (т.2 а.с. 52) підтверджується, що Позивач сплатив ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором факторингу № 24122021 від 24.12.2021 року. Отже, матеріалами справи підтверджується, що наразі у Відповідача утворилася заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 18012022 від 18.01.2022 року і Позивач має право вимагати у Відповідача погасити дану заборгованість. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач вказувала, що Позивач не надав належних та допустимих доказів підписання Відповідачем кредитних договорів та не надав доказів перерахування суми кредиту Відповідачу. Водночас, Відповідач у відзиві прямо не заперечувала той факт, що дійсно підписувала та кредитні договори та дійсно отримувала кредитні кошти. У матеріалах справи відсутні будь-які заяви Відповідача до фінансових установ, які надавали кредит, або до правоохоронних органів з тим, що треті особи отримали доступ до електронних даних Відповідача, скористалися ними і неправомірно надали згоду на отримання кредиту. Таким чином, зміст спірних правовідносин полягає у стягненні з Відповідача заборгованості за кредитними договорами, укладеними між Відповідачем та фінансовими установами, які в подальшому відступили Позивачу своє право грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами. 2. Мотивувальна частина. Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Норми матеріального права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 1054 ЦК Украі?ни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Дані норми свідчать про те, що обов`язок позичальника щомісячно виплачувати проценти до дня повернення позики у разі відсутності іншої? домовленості сторін, може бути застосований? лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК Украі?ни право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК Украі?ни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. - Ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України - Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. - Ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України - якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. Крім цього, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком відсотковоі? ставки з`ясуванню підлягають дотримання визначеноі? договором процедури підвищення відсотковоі? ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додатковоі? угоди); діі? позичальника щодо прии?няття пропозиціі? кредитора тощо (постанова КЦС ВС від 23 травня 2018 року, справа № 310/80/16-ц) Згідно з пунктом 6 Розділу IV (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч. 4 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Закон України від 22.11.2023 № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинність 23.12.2024 року. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Норми процесуального права. Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Висновки суду. Щодо факту відступлення права вимоги за кредитними договорами Позивачу. З огляду на наведені норми матеріального права, суд дійшов до висновку, що матеріалами справи підтверджено право Позивача вимагати у Відповідача оплати заборгованості за кредитними договорами. Зокрема, Позивачем до матеріалів справи додано договори факторингу, витяги з реєстру боржників, платіжні документи про оплату відступлених йому прав вимоги. Щодо факту перерахування Відповідачу кредитних коштів. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитних договорів між фінансовими установами та Відповідачем, так само як і підтверджено факт перерахування Відповідачу кредитних коштів. Зокрема, Позивачем надано копії кредитних договорів, в яких зазначено суми кредитів, строки кредитування, проценти за користування кредитом тощо. Також, Позивачем надані платіжні документи та інформаційні довідки оператора платіжних послуг про те, що суми кредитів були перераховані Позивачу. З наданих Позивачем доказів вбачається, що кредит за чотирма різними кредитними договорами, укладеними з різними фінансовими установами, був перерахований на одну і ту саму платіжну карту [NUMBER] . Суд зауважує, що навіть якби кредит було перераховано Відповідачу помилково, то вона мала право відмовитися від кредиту та повернути кошти кредитодавцям на підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» (Споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів). Водночас, Позивач у відзиві на позов прямо не заперечувала проти підписання кредитних договорів, а лише зазначила, що Позивачем не надано достатніх та належних доказів такого підписання. Тобто, та обставина, що Відповідач отримала кредит, не спростована. Більш того, Відповідач не заперечувала заборгованість на суму тіла кредиту, а заперечувала проти розрахунку відсотків, оскільки вони нараховані після спливу строку кредитування. Враховуючи надані Позивачем документи про перерахування Відповідачу сум кредитів, суд приходить до висновку, що Відповідачу кредитні кошти дійсно були перераховані. Щодо розрахунку заборгованості. Кредитним договором № 901041655 встановлено, що кредит надається в сумі 19 160,00 грн. строком на 70 днів з відсотками за користування - 0,65 % на добу, процентна ставка - фіксована. Договором позики № 0984676058 встановлено, що кредит надається в сумі 7 000,00 грн. строком 30 днів з відсотковою ставкою за один день користування кредитом - 1,75%, процентна ставка - фіксована. Договором про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879 встановлено, що фінансовий кредит надається в сумі 3 000,00 грн. строком на 30 днів з процентною ставкою сплачує 2,5 % на добу, тип процентної ставки - фіксована. Договором про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021 встановлено, що фінансовий кредит надається в розмірі 3 000,00 грн. строком на 30 днів з процентною ставкою 3% на добу, тип процентної ставки - фіксована. З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів суд прийшов до висновку, що заборгованість Відповідача щодо суми кредиту за всім договорами є підтвердженою, тому позов у частині стягнення з Відповідача на користь Позивача основної суми кредиту підлягає задоволенню. У той же час, застосовуючи до спірних правовідносин ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, п. 6 Розділу IV (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про споживче кредитування», враховуючи, що в кредитних договорах визначена фіксована, а не змінювана процентна ставка, суд приходить до висновку, що проценти за користування кредитом повинні розраховуватися протягом строку кредитування, визначеному в кожному договорі, наступним чином. За кредитним договором № 901041655. Оскільки сума кредиту становить 19 160,00 грн., то за один день користування кредитом Відповідач повинна сплатити 124,54 грн. (19 160,00 грн. Х 0.65%). За 70 днів користування кредитом Відповідач повинна сплатити 8 717,80 грн. (124,54 грн Х 70 днів). Отже, за кредитним договором № 901041655 з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 27 877,80 грн. (19 160,00 грн. - основна сума боргу та 8 717,80 грн. - заборгованість за відсотками). За договором позики № 0984676058. Оскільки сума кредиту становить 7000,00 грн., то за один день користування кредитом Відповідач повинна сплатити 122,50 грн. (7000,00 грн. Х 1.75%). За 30 днів користування кредитом Відповідач повинна сплатити 3675,00 грн. (122,50 грн Х 30 днів). Отже, за договором позики № 0984676058 з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 10 675,00 грн. (7 000,00 грн. - основна сума боргу та 3 675,00 грн. - заборгованість за відсотками). За договором про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879. Оскільки сума кредиту становить 3000,00 грн., то за один день користування кредитом Відповідач повинна сплатити 75,00 грн. (3000,00 грн. Х 2.5%). За 30 днів користування кредитом Відповідач повинна сплатити 2250,00 грн. (75,00 грн Х 30 днів). Отже, за договором про надання фінансового кредиту № 2456614843/678879 з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі - 5 250,00 грн. (3 000,00 грн. - основна сума боргу та 2 250,00 грн. - заборгованість за відсотками). За договором про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021. Оскільки сума кредиту становить 3000,00 грн., то за один день користування кредитом Відповідач повинна сплатити 90,00 грн. (3000,00 грн. Х 3%). За 30 днів користування кредитом Відповідач повинна сплатити 2700,00 грн. (90,00 грн Х 30 днів). Отже, за договором про надання фінансового кредиту № 12126-05/2021 з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі - 5 700,00 грн. (3 000,00 грн. - основна сумою боргу та 2 700,00 грн. - заборгованість за відсотками). Суд наголошує на тому, що відповідно до вказаних кредитних договорів проценти за користування кредитом починають нараховуватися за підвищеною процентною ставкою, якщо позичальник не погасить заборгованість протягом строку кредитування. Водночас, відповідно до кредитних договорів кредитодавці визначили процентну ставку, як фіксовану. Дані обставини свідчать про те, що підвищення процентної ставки фактично є мірою відповідальності позичальника за несвоєчасне погашення кредиту, що заборонено пунктом 6 Розділу IV (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про споживче кредитування». У матеріалах справи відсутні докази того, що кредитодавці письмово повідомляли позичальника про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка, як цього вимагає ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України. Водночас, вимога про стягнення з Відповідача платежів у порядку ст. 625 ЦК України поза межами строку кредитування Позивачем не заявлялася. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивач просив стягнути з Відповідача 135 884,54 грн., а суд задовольнив позовні вимоги частково - на суму 49 502,80 грн, що складає 36,43% від заявлених, то витрати по сплаті Позивачем судового збору покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених вимог - в розмірі 782,23 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial