Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~19.10.2017 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В позовній заяві вказував на те, що 08.10.2014 року о 18 год. 30 хв. [PERSON] керувала автомобілем «Тойота Ауріс», днз [NUMBER] в м.Харкові, на в`їзді Малопанасівському, при зміні напрямку руху, перестроюючись праворуч не впевнилася в безпеці, внаслідок чого допустила зіткнення з його автомобілем «Хюндай», днз [NUMBER] . Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 05.12.2014 року [PERSON] визнано винною у невиконанні п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП. У результаті зіткнення було пошкоджено автомобіль «Хюндай», днз [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого склала 16\~302,50 грн. В зв`язку з чим просив суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 16\~302,50 грн. \~ \~ \~ \~04.12.2017 року ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова відкрито провадження по справі. \~ \~ \~ \~03.03.2023 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави на підставі розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсутності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~24.05.2023 року судом закрито підготовче засідання, а справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~26.07.2023 року Київським районним судом м.Полтави винесено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 15.11.2023 року вищевказане заочне рішення скасовано. \~ \~ \~ \~23.01.2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Дідик О.Л. подано додаткові пояснення по справі, в яких вона просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] 25.01.2024 року надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Дідик О.Л. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки не визнала, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог просила відмовити. \~ \~ \~ \~Третя особа ПАТ «УСК «Гарант Авто» в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не відомі. \~ \~ \~ \~Враховуючи згоду адвоката Дідик О.Л. та наявні у справі докази, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності позивача та третьої особи \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши адвоката Дідик Л.О., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 08.10.2014 року о 18 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота Ауріс», днз [NUMBER] в м.Харкові, на в`їзді Малопанасівському, при зміні напрямку руху, перестроюючись праворуч не впевнилася в безпеці, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Хюндай», днз [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Постановою Ленінського районного суду м.Харкова №642/9494/14-п від 05.12.2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~Крім того, судом встановлено, що в результаті зіткнення було пошкоджено автомобіль «Хюндай», днз [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого склала 16\~302,50 грн., даний факт підтверджується рахунком-фактурою №АХО-01083 від 13.10.2014 року, виписаний Дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Харків». Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем вартості відновлювального ремонту в сумі 16302 грн. 50 коп. Дочірньому підприємству «Автотрейдінг-Харків». Позивачем не надано суду копії чеків, квитанцій про сплату даної суми. \~ \~ \~ \~Відповідно до норм статей 12, 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 ст. 77 ЦПК). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, провадження № 14-400цс19). Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. \~ \~ \~ \~За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та нести ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання із відповідним доведенням обставин, що стали причиною для звернення з позовом до суду. У той час, як суд зобов`язаний з`ясувати, в чому саме полягає порушення прав позивача. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та порушення відповідачем прав позивача, які б підлягали судовому захисту. А саме позивачем [PERSON] не було надано суду доказів на підтвердження розміру понесених ним витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а тому наведене зумовлює відмову у позові. У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст.141 ЦПК України).

Outcome: dismissed