Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи його тим, що 22.07.2013 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надало кредит [PERSON] в розмірі 5500,00 грн. згідно заяви № 001-01784-220713. Відповідно до кредитного договору кредитні кошти надано на 50 місяців, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером №14 від 23.07.2013. 02.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» укладено договір №2253/К про відступлення прав вимог, з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Станом на дату звернення до суду з позовом, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 12079,54 грн., з яких: 714,86 грн. - основна сума заборгованості; 10768,71 грн. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту; 37,10 грн. - сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 558,87 грн. - сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 24.10.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи було вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 11.12.2023 справу було вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 08.01.2024. Ухвалою суду від 02.01.2024 позовну заяву було залишено без руху, 04.01.2024 усунуто недоліки позовної заяви. 08.01.2024 розгляд справи було відкладено на 30.01.2024 через відсутність відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, 08.01.2024 надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності (а.с.36-37). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що взяв 5500 гривень у ПАТ «Дельта Банк», однак пояснив що свої зобов`язання перед банком виконав, погасив кредит ще у 2014 році, однак надати квитанції немає можливості, так як пройшло вже більше дев`яти років. Вказав, що за ці роки банк жодного разу не звертався до нього з вимогою про стягнення заборгованості. З часу закінчення строку дії кредитного договору, а також укладення між банком та позивачем договору про відступлення прав вимоги пройшли строки позовної давності, у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 липня 2013 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» із заявою № 001-01784-220713, згідно з якою отримав кредит в сумі 5500,00 грн., з розміром процентної ставки 9,99% річних, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,49% в місяць, терміном на 50 місяців. Дана заява підписана особисто [PERSON] (а.с. 16-19). Згідно умов кредитного договору погашення кредитної заборгованості має здійснюватися щомісячно не пізніше 22 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів в сумі 327,00 грн. у відповідності до графіку платежів. Графіком платежів визначено дати погашення кредиту, суму платежів, їх складових частин. Останньою датою погашення кредиту є 22.09.2017 (а.с.17). Із заяви про надання/перерахування кредитних коштів від 22 липня 2013 року встановлено, що [PERSON] просив здійснити надання кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору № 001-01784-220713 від 22.07.2013 у сумі 5500,00 грн шляхом їх зарахування на рахунок № [NUMBER] , який відкритий в ПАТ «КБ «Надра» (а.с.15). Меморіальним ордером №14 від 23 липня 2013 року стверджується, що [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 5500,00 грн згідно з умовами кредитного договору №002-01784-220713 (а.с.6) 02.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» укладений Договір №2253/К про відступлення прав вимог з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Відповідно до п. 1 Договору про відступлення, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору. З Витягу з Додатку №1 до Договору 2253/К про відступлення права вимоги від 02.06.2020 року слідує, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №001-01784-220713, сума заборгованості станом на 02.06.2020 становить 11483,57 грн., яка складається з: 714,86 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 10768,71 грн. заборгованості за нарахованими процентами за кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Отже, до Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» на підставі договору №2253/К про відступлення прав вимоги від 02.06.2020 року перейшло право вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-01784-220713. Згідно зі статтями 525 та 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позовної заяви суд вбачає, що станом на дату звернення до суду, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 12079,54 грн., з яких: 714,86 грн. - основна сума заборгованості; 10768,71 грн. - заборгованість за нарахованими процентами по кредиту; 37,10 грн. - сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 558,87 грн. - сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що банк повністю виконав умови кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] кредит. Відповідач [PERSON] не заперечив проти отримання кредиту, однак зазначив, що кредитної заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» не має, не підтвердивши це відповідними доказами. В той же час, заявив вимогу про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Частина 3 ст. 267 ЦК України встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] договору, останній як позичальник зобов`язався повернути кредит та відповідні платежі 22.09.2017 року, що підтверджується графіком платежів (Додаток 1 до Заяви №001-01784-220713 від 22 липня 2013 року) (а.с.17). Таким чином, початком строку перебігу позовної давності є 23 липня 2017 року. Отже трирічний строк позовної давності для банку сплив 23 липня 2020 року. Проте, згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача лише 06.10.2023 року (згідно відмітки на поштовому конверті а.с.21), тобто поза межами строку позовної давності. При цьому подаючи позов, ТОВ «Профіт Файненс» не вказало поважних причин пропуску строку позовної давності, а з матеріалів справи не встановлено обставин, за яких би строк позовної давності переривався чи зупинявся. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем подано позов після спливу строків позовної давності, і відомостей які б свідчили про те, що сторони уклали письмовий договір про збільшення тривалості позовної давності відсутні, а тому враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності в задоволенні заявлених вимог позивача слід відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed