Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.09.1996 року Лозівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис 352. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», направлений відповідачці, без вручення, відзиву до суду також не надходило. Ухвалою від 08.01.2024 року був здійснений перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до спрощеного позовного порядку з викликом сторін. Виклик відповідачки здійснювався шляхом розміщення оголошення. Позивач до суду не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 13.09.1996 року Лозівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис 352, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя сторін не склалося з причини виникнення між ними непорозумінь. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинилися та не підтримуються більше 5 років. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у ході судового розгляду не скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України. Оскільки, позивачем не заявляється вимога про стягнення судового збору з відповідачки, то суд не вирішує дане питання. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved