Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Представник виконавчого комітету Коломийської міської ради, як органу опіки та піклування (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), про позбавлення [PERSON] , [INFO] , що проживає по [ADDRESS] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 12 грудня 2023 року. 12 грудня 2023 року підготовче засідання у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.01.2024 року о 15:00 год. В судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач, відповідач, і треті особи просили суд розглянути справу без їх участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників справи. Позиція позивача. [PERSON] є матір`ю [PERSON] ( [INFO] ), однак відмовилась від нього в КНП «КЦРЛ КМР СП «Пологовий будинок». З часу народження дитини, вона жодного разу не поцікавилась своїм сином, не приходила в службу у справах дітей, в Коломийський пологовий будинок, і не питала де перебуває дитина, який стан його здоров`я. Мати зникла з життя свого сина, повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не цікавилась ні станом здоров`я, ні місцем його перебування. У зв`язку із чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позиція відповідача суду не відома. Правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] дійсно є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.10 - свідоцтво про його народження; а.с. 13 медичне свідоцтво про народження; а.с. 14 витяг з Державного реєстру актів цивільного тану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133,135 Сімейного кодексу України), однак 23 листопада 2022 року [PERSON] подала добровільно заяву головному лікарю Коломийського пологового будинку про передання її дитини на державне забезпечення чи усиновлення (а.с. 8). У зв`язку із чим комунальне некомерційне підприємство «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради надала інформацію міському голові [PERSON] , що в вказаному пологовому будинку [PERSON] відмовилась від дитини, яку народила [INFO] , у зв`язку із чим просили створити комісію для підтвердження виявлення факту відмови від дитини, написання акту, з подальшою реєстрацією дитини та видачі свідоцтва про народження (а.с. 7), а також було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовився забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я (а.с.9). Згідно з висновком органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав» [PERSON] : доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] . При цьому підставою для цього вказується те, що пані [PERSON] не просто не забрала дитину з поголового будинку без поважної причини, а взагалі відмовилась від неї, і з часу народження дитини та більше вже ніж шість місяців, вона жодного разу не поцікавилась своїм сином, не приходила в службу у справах дітей, в Коломийський пологовий будинок, і не питала де перебуває дитина, який стан його здоров`я, тобто не виявила батьківського піклування (а.с.18-19). Оцінка судом правовідносин сторін спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між виконавчим комітетом Коломийської міської ради, як орган опіки та піклування, як законним представником дитини, та [PERSON] , виник цивільно-правовий спір з приводу права дитини на отримання належного батьківського піклування про неї матір`ю, якому кореспондує обов`язок її забезпечувати таке піклування. Оцінка суду щодо права дитини. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, право дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. В силу положень частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини 1 статті 164 цього кодексу. А згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько чи мати дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. А встановлені судом обставини прямо вказують на те, що пані [PERSON] не забрала свою дитину з пологового будинку, відмовилась від неї, без будь-якої поважної причини, а після цього протягом більше року не виявляли щодо неї будь-якого батьківського піклування. Зважаючи на це, суд вважає, що право [PERSON] , на належне батьківське піклування та виховання матір`ю, дійсно порушується і порушується саме відповідачем. І тому, вважаючи встановлене достатньою підставою для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав відносно її сина, позов слід задовольнити у повному обсязі. При цьому приймаючи таке рішення суд виходить із того, що невиконання батьківських обов`язків відповідачем має системний, триваючий і безперервний у часі характер. Повний текст рішення складено тільки 14 лютого 2024 року, у зв`язку із перебуванням судді Коваленка Д.С. на лікарняному після постановлення короткого рішення. Таким чином,

Outcome: approved