Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, у якому зазначила, що 04.11.2020 уклала із відповідачкою договір позики, за яким відповідачка отримала позику у 40000 доларів США, строком до 04.11.2022 року у [ADDRESS] . Відповідачка своїх зобов`язань за договором позики не виконала та позику у встановлений строк не повернула. Просила стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у 40 000,00 доларів США за договором позики від 04 листопада 2020 року. Ухвалою суду від 12.01.2024 р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи. Надала заяву в якій просила слухати справу у її відсутність та задовольнити позов. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, надала заяву про слухання справи у її відсутність, при цьому позов визнала у повному обсязі та зазначила, що у травні 2019 р. вона уклала шлюб з [PERSON] , після чого вирішили придбати квартиру, а оскільки коштів не вистачало це привело до взяття позики. Вони з чоловіком справно сплачували відсотки за договором позики. У 2022р. у зв`язку з початком війни таку сплату вони припинили. В жовтні 2022р. вона народила дитину, а її чоловік був вимушений виїхати за кордон для отримання в борг коштів у родичів. Чоловік повернутися не має можливості, оскільки він не громадянин України. В липні 2023р. вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та розділу майна, оскільки чоловік покинув її з немовлям. На даний час у неї є заборгованість за виконавчим провадженням у зв`язку з чим вона не може повернути кошти, які брала на придбання квартири. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 05 жовтня 2020 р. [PERSON] звернулася із заявою до [PERSON] про надання їй позики на придбання квартири за адресою [ADDRESS] у розмірі 40 000 доларів США. (а.с. 13) 04 листопада 2020 р. між позивачем та відповідачем було укладено простий письмовий договір позики, за яким [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000 доларів США в строк до 04\~листопада 2022\~р. Місцем виконання\~договору зазначено [ADDRESS] . (а.с.12) Згідно розписки від 04\~листопада 2020\~р.[PERSON] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] отримала від [PERSON] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США на придбання квартири. (а.с. 14) Відповідно до\~повторного свідоцтва\~про шлюб\~ [PERSON] та\~ [PERSON] зареєстрували\~шлюб 15\~травня 2019р.,\~про що\~вчинено відповідний\~запис за\~№234.\~Прізвища сторін\~після укладення\~шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 22) Як вбачається\~з договору\~купівлі продажу\~квартири від\~05\~листопада 2020р.\~посвідченого приватним\~нотаріусом ХМНО\~Бєлінською К.В.\~в р.№4776,\~4777,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] (Продавці)\~передали у\~власність,\~а [PERSON] (Покупець), зі згоди своєї дружини [PERSON] , прийняв у приватну власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. Продаж вчинено за суму 1401000, 00 грн. (а.с. 28) За витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~прав власності\~від 05.11.2020р.\~квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . (а.с. 29) У відповідність зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. За ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16 - Ц (провадження № 14 - 360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-Ц (провадження № 14 - 465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Виходячи зі\~встановлених обставин\~та наявних\~у справі\~доказів,\~суд вважає,\~що договір\~позики від\~04.11.2020р.\~та розписка\~відповідача [PERSON] від 04.11.2020р., власноручно написана та підписана нею, як боргові документи, свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору і засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Наданий до суду позивачкою [PERSON] оригінал вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом факту отримання [PERSON] від [PERSON] грошей у борг та волевиявлення позичальниці у строк до 04.11.2022 р. повернути борг. Також позивачкою і відповідачкою доведено факт невиконання боржницею даного боргового зобов`язання. З детального аналізу змісту договору позики\~в простій\~письмовій формі від 04.11.2020 р. вбачається, що при його складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме зазначено дату його укладення, прізвища, ім`я і по-батькові сторін, реєстраційні номери облікових карток платника податків та місце їх проживання, валюту позики, підтвердження укладання договору позики, підпис відповідачки [PERSON] про отримання вказаних коштів від [PERSON] із зобов`язанням їх повернути в обумовлений угодою строк. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 16.01.2019 р. у цивільній справі №373/2054/16-ц: «…гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.». Таким чином,\~судом встановлено,\~що між [PERSON] \~та [PERSON] укладено договір позики в простій письмовій формі. Відповідачка на час розгляду справи свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконала, позов визнала в повному обсязі. Тому вимоги позивача про стягнення несплаченої суми боргу у розмірі 40 000 доларів США є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивачка [PERSON] , є інвалідом 2-ї групи, і, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України стягує судовий збір з відповідачки [PERSON] на користь держави. Ціною позову є 40\~000 доларів США, що станом на дату звернення до суду 04.01.2024 року за офіційним курсом 38,1159 становило 1524636 грн. Судовий збір\~за подання\~майнового позову\~становить -\~1\~відсотокціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Таким чином з відповідачки слід стягнути судовий збір у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 15140,00\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved