Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

24.10.2023 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 30.09.2021 вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час подружнього життя у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . З березня 2023 року вона та відповідач проживають окремо, з цього часу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на сім`ю та утримання дитини. Знаючи, що дитина потребує піклування та догляду, відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та дружити, так як працює неофіційно, інших стягнень по виконавчих документах не має. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.09.2021 сторони зареєстрували шлюб у Чигиринському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 59, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.09.2021. Від шлюбу\~мають малолітнюдитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2021. Подружні відносини між сторонами не склалися, вони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та позивачки, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини 2 статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів встановлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оцінивши в сукупності наявні в справі докази, враховуючи, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дітей рівноцінно, відповідач є працездатною особою, доказів перебування на його утриманні інших осіб не надано, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд приходить до наступного. Положеннями частини 1 статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому таке право на утримання вона має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки є фізично здоровим та працездатним, інших аліментних зобов`язань немає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, а позивач цього потребує, то суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів слід розпочати із 24.10.2023. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. За вказаних обставин, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved