Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У лютому травні 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ, бюро) звернулось Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у розмірі 61421,38 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.11.2021 о 13 год. 15 хв. в Київській обл., с.Требухів на перехресті вул.Гоголівська-Свердлова, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Jeep Compass», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2022 року у справі №361/9925/21 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент скоєння вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілої була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №201974164). У зв`язку із настання вищезазначеної події, власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ із відповідною заявою про виплату відшкодування. Позивач вказував, що він у відповідності до вимог підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодував потерпілій особі у встановленому законом порядку оцінену шкоду в розмірі 59921,38 грн. Окрім того, згідно платіжного доручення №1107734 від 06.12.2021 МТСБУ понесло витрати у розмірі 1500 грн на сплату встановлення розміру заподіяння шкоди. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно з приписами статті 38.2 вказаного вище Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2023 для розгляду цивільної справи №760/10151/23 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження шляхом направлення на адресу його зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими до неї документами. Проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку направлена судом поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За правилами частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з наступного. Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 05.11.2021 о 13 год. 15 хв., в Київській обл., Броварський р-н, с.Требухів на перехресті вул.Гоголівська-Свердлова, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Jeep Compass», д.н.з. [NUMBER] , в порушення пункту 16.12 Правил дорожнього руху не надав перевагу в русі іншому транспортному засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який наближався праворуч, унаслідок чого здійснив з ним зіткнення, а під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги пункту 16.12 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини установлені постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2022 року у справі №361/9925/21, за якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченою статтею 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказаний вище автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] на праві приватної власності. Враховуючи ті обставини, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке призвело до пошкодження вказаного вище автомобіля [PERSON] , суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Убачається, що на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля «Jeep Compass», д.н.з. [NUMBER] ,, не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ. Цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу №201974164 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 зазначеного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 09.11.2021 [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди . На замовлення МТСБУ, 26.11.2021 суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем [PERSON] складено Звіт №39/11/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN-код) [NUMBER] , складає 59921,38 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ 20% на замінні складові та матеріали складає 67985,66 грн, а вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ 20% на замінні складові та матеріали складає 59921,38 грн. Встановлено, що МТСБУ по справі №81062 видано наказ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] », відповідно до якого позивач здійснив виплату за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди на користь останньої у розмірі 59921,38 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №884853 від 20.07.2022. Окрім того, згідно платіжної інструкції №1107734 від 06.12.2021 МТСБУ оплачено послуги аваркома (експерта) по справі №81062, згідно рах.№31-11-21 від 26.11.2021, т.з. [NUMBER] , в розмірі 1500 грн. Доказів відшкодування відповідачем на користь МТСБУ здійсненої останнім виплати, відповідачем суду не надано. Згідно пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно положень частин першої, другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно частин першої, другої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до вимог частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 1191 ЦК України, особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі відшкодування, що сплачене. Як передбачено положеннями підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, оскільки МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а станом на час розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано шкоди, та за відсутності будь-яких заперечень з приводу суми відшкодування, суд дійшов висновку що позовні вимоги МТСБУ до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в сумі 59921,38 грн. та витрат, понесених позивачем за визначення розміру шкоди у розмірі 1500 грн. підлягають задоволенню. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Тому, відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved