Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2013 року у справі №1715/21188/12, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. Припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (справа № 1715/21188/12). У разі наявності заборгованості за вказаним рішенням, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Здійснити розподіл судових витрат. Позивач зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 19 вересня 2009 року по 09 лютого 2016 року (рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.01.2016 р. по справі № 569/14926/15-ц про розірвання шлюбу). Під час шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Після розлучення позивач вийшла заміж вдруге, у зв`язку з чим змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - [PERSON] . Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2013 р. по справі № 1715/21188/12 було призначено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] : на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття; на утримання [PERSON] в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 71238645 від 09.03.2023 року розпочалось примусове стягнення аліментів на підставі виконавчого листа від 07.03.2023 р. № 1715/21188/12. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 246605 від 24.10.2023 р. сума боргу становить 14 969,46 грн. Починаючи з 2018 року відповідач сплачував аліменти в розмірі, який є нижчим ніж розмір мінімальних аліментів, встановлених законом. Іншої допомоги на утримання дитини відповідач не надавав. Відповідач є працездатним, інший утриманців не має. Зазначає, що розмір аліментів, присуджених до стягнення вищезазначеним рішенням від 29.04.2013 року, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Рівень витрат на дитину постійно зростає, дитина потребує значних витрат, які позивач не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Подав до суду письмові заперечення в яких зазначає, що власного нерухомого майна та грошових заощаджень відповідач немає. Відповідно до Епікрізу №10951 КНП «Центральної міської лікарні» Відповідача має діагноз - Хребетно-спінальну травму, Компресійний перелом тіла Тh12хр, III ст формування клину Урбана. Нижній дистальний помірний монопарез зліва (822.0), в 2020 році проведено оперативне втручання - транспедукулярна фіксація перелому тіла ТМ2хр хребця стабілізуючою системою. Зазначає, що відповідач також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , від другого шлюбу відповідно до Рішення Костопільського районного суду від 26 грудня 2019 року по справі №564/3083/19 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. Таким чином твердження позивачки що відповідач є працездатним і немає інших утриманців не відповідає дійсним обставинам справи, тобто не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Відповідачем здійснюються заходи щодо допомоги їхній з позивачкою дитині зокрема в 2014, 2015 році працюючи за кордоном ним неодноразово переводились кошти на ім`я позивачки. Сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинені і дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю. Проте, увесь час, починаючи з дня народження дитини, відповідач не припиняв її утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у її вихованні, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки відповідачу та позивачці не вдалося домовитись про порядок та спосіб виконання обов`язку щодо утримання дитини, відповідач погоджується на визначення способу утримання дитини, як стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що ґрунтується на законі. Одночасно просить суд врахувати, що вже близько десяти років він не має постійного місця роботи, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не має, пільгами не користується, у власності, володінні, користуванні земельних ділянок, паїв не має. Вважає, що розмір аліментів які він спроможний надати на утримання дитини з урахуванням його матеріального становища має бути 1500 гривень на дитину щомісячно. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні витрат понесених позивачем на правничу допомогу, оскільки вони є завищені. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2016 року у цивільній справі №569/4926/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2013 р. по справі № 1715/21188/12 було призначено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] : на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття; на утримання [PERSON] в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого від 17 березня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 березня 2018 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Нормою ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Відповідно до Епікрізу №10951 КНП «Центральної міської лікарні» відповідача має діагноз - Хребетно-спінальну травму, Компресійний перелом тіла Тh12хр, III ст формування клину Урбана. Нижній дистальний помірний монопарез зліва (822.0), в 2020 році проведено оперативне втручання - транспедукулярна фіксація перелому тіла ТМ2хр хребця стабілізуючою системою. Відповідно до рішення Костопільського районного суду від 26 грудня 2019 року по справі №564/3083/19, відповідач [PERSON] також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , від другого шлюбу у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. Суд вважає, що з врахуванням всіх обставин в сукупності в позивача є всі підстави для зміни розміру аліментів, з урахуванням інфляції та зміни рівня життя, а відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, відповідатиме чинному законодавству. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно частини третьої зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 04.10.2023р., рахунок №33 від 04.10.2023р. в якому зазначено суму гонорару адвоката за підготовку заяви про зміну способу аліментів 3500грн., квитанція №04/10 від 04.10.2023 року на суму 3000грн., квитанція №4 від 31.01.2024р. на суму 3000грн. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує складність справи, яка є малозначною та розглядається у спрощеному провадженні, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений представником на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги, які позивач поніс підлягають до часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2500.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial