Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтувала тим, 12 березня 2010 року уклала шлюб з [PERSON] , мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На цей момент відповідач проживає окремо, а неповнолітні діти разом із з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є фізично здоровою та працездатною особою, має стабільний заробіток. Крім того, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. У зв`язку з цим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дітьми повноліття. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 26.12.2023 року. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 27.12.2023 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позиція учасників провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 \~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ: Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, копії посвідчення [NUMBER] , [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с. 11 - 15). Згідно з довідкою Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області №170 від 01.12.2023 року вбачається, що діти проживають разом із позивачкою в с.Рудня Ковельського району (а.с. 16). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що відповідач зареєстрований в с.Галина Воля Ковельського району (а.с. 20). Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік»\~(станом на момент звернення позивача до суду) також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом, для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. З огляду на вищевикладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, відсутність на утриманні інших осіб, інші обставини, що мають істотне значення, передбачені ст.182 СК України. Разом з тим суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків, відповідно до якого обоє з батьків зобов`язані брати участь у матеріальних витратах на дитину, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дитини не суперечить вимогам статей 182, 183 СК України. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, отже суд вирішив прийняти визнання відповідачем позову. У зв`язку з наведеним, заявлені позовні вимоги є підставними і доведеними. Таким чином, в силу вимог\~ст. 180 СК України\~та фактичних обставин справи суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім і таким, що відповідає потребам дитини та водночас не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Аліменти на утримання неповнолітніх дітей підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто починаючи з 26.12.2023 року. Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. На підставі ст. ст.\~84,\~141,\~180,\~182,\~183,\~184,\~191 СК України,

Outcome: approved