Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи Департамент реєстраційних послуг ЗМР, Територіальна громада в особі ЗМР, приватний нотаріус Запорізького МНО Вельможко Н.О. про визнання приватизації недійсною, визнання недійсним розпорядження про передачу у власність нерухомого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] з 20.05.1987 року була зареєстрована та постійно проживала у квартирі [ADDRESS] , куди вона була вселена разом із наймачем [PERSON] , як його дружина. З 2016 року [PERSON] вимушена була працювати в Італії, при цьому не рідше 2 разів на рік [PERSON] приїжджала на 2-3 тижні до себе додому у квартиру [ADDRESS] . Під час чергового перебування позивача в Італії, [PERSON] , стверджуючи про непроживання [PERSON] за місцем її реєстрації з 2013 року, звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2021 року [PERSON] було визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі наведеного судового рішення [PERSON] зняв позивача з реєстраційного обліку її місця проживання та одноособово приватизував зазначену квартиру. 19.08.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2021 р. заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2021 р. було скасовано та призначено справу до розгляду, за результатами якого ухвалою Жовтневого районного суд у м. Запоріжжя від 23.11.2021 р. було залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, підстава, за якою [PERSON] була позбавлена права користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] та знята з реєстрації місця проживання у цій квартирі наразі скасована. [PERSON] також мала право на участь у приватизації вказаного майна. Оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] було набуте [PERSON] всупереч вимогам законодавства, тому і правовстановлюючий документ на цю квартиру, на підставі якого [PERSON] уклав договір купівлі-продажу квартири № 418 від 19.08.2021 р. із [PERSON] є незаконним, а отже має бути визнаний недійсним. [INFO] [PERSON] помер, його донька [PERSON] , як спадкоємець першої черги звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати недійсним розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району «Про приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] »; визнати недійсною приватизацію квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та скасувати свідоцтво про право власності за № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , видане 17.06.2021 р. районною адміністрацією ЗМР по Олександрівському району на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 19.08.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер: 418, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького МНО Вельможко Н.О., та припинити право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 418, виданого 19.08.2021 р. приватним нотаріусом Запорізького МНО Вельможко Н.О.; а також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~19.05.2023\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надав. Представник третьої особи Територіальної громади в особі ЗМР в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надав. Третя особа приватний нотаріус Запорізького МНО Вельможко Н.О. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв суду не надала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2021 року по справі № 331/24/21 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено; визнано [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району Мостового В. № 267р від 17.06.2021 р. «Про приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] » на підставі заяви від наймача [PERSON] передано в приватну власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 269719153 від 10.08.2021 р., [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 17, виданого 17.06.2021 р. Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району. Дата державної реєстрації: 23.06.2021 р. 19.08.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого [PERSON] продав і передав у власність, а [PERSON] купила та прийняла у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 50,00 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2020 року скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2021 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишено без розгляду. Ухвала суду набрала законної сили 09.12.2021 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2022 року. 27.06.2022 року приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Кріль О.М. подано заяву [PERSON] при прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , яка зареєстрована за № 26, та заведено спадкову справу № 10/2022. В попередніх судових засіданнях були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що [PERSON] та [PERSON] перебували у стосунках, разом мешкали, як родина за іншою адресою, не у спірній квартирі. [PERSON] була на заробітках в Італії, періодично приїжджала та перебувала в квартирі за адресою: [ADDRESS] , там знаходилися її речі, а після надання її в оренду іншим особам зупинялася у доньки. Іншого житла в [PERSON] немає. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Складовими права на житло є забезпечення умов з приводу можливості кожного громадянина мати житло і гарантовану непорушність права користування житлом. Статтею 345 ЦК України\~визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. ч. 3, 5\~ст. 9 ЖК України\~громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~визначено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Згідно із ч. 1\~ст.\~5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до положень\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, передбачених пунктами 1- 7 ч. 3\~ст. 71 ЖК України. Статтею 72 ЖК України\~визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Отже, умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження. Наслідком порушення вимог частини ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~є визнання приватизації недійсною. Як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] існував спір щодо користуванням останньою кватирою [ADDRESS] . На час приватизації [PERSON] вказаної квартири та видачі йому органом приватизації районною адміністрацією ЗМР по Олександрівському району свідоцтва про право власності на житло було чинним заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2021 р. про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування цією квартирою, що стало підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою. Як наслідок, [PERSON] одноособово набув спірну квартиру у власність у порядку приватизації. Однак у подальшому вказане заочне рішення суду було скасовано та позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою залишено без розгляду. Оскільки скасоване судове рішення жодних правових наслідків не породжує, [PERSON] не втратила право на проживання та користування квартирою [ADDRESS] . Відтак, позивач згідно з Законом України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» мала право на приватизацію квартири разом із [PERSON] , однак приватизація спірної квартири була проведена без згоди та участі позивача. Тому у зв`язку з порушенням права позивача на приватизацію житла, передбаченого Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», є законні підстави для визнання такої приватизації недійсною. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оскільки, свідоцтво про право власності на житло є актом індивідуальної дії та порушує права та інтереси позивача, а отже повинно бути скасовано судом в порядку цивільного судочинства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсними розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району «Про приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] »; визнання недійсною приватизації квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та скасування свідоцтва про право власності за № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , виданого 17.06.2021 р. районною адміністрацією ЗМР по Олександрівському району на ім`я [PERSON] , що є підставою для припинення права власності [PERSON] на це майно. Таким чином, приватизація квартири [ADDRESS] не могла бути здійснена одноособово [PERSON] без згоди [PERSON] , яка також мала право на проживання та користування цією квартирою, здійсненою приватизацією порушено її права. Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 19.08.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер: 418, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького МНО Вельможко Н.О. та припинення права власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 418, виданого 19.08.2021 р. приватним нотаріусом Запорізького МНО Вельможко Н.О., суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна\~мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан. ЦК\~України не пов`язує можливість застосування наслідків недійсності правочину з добросовісністю сторін правочину, і добросовісність сторони до уваги не береться. Сторони зобов`язані повернути усе, отримане за недійсним правочином лише тому, що правочин визнано недійсним. Приймаючи до уваги, що приватизація [PERSON] квартири [ADDRESS] є недійсною, суд вважає, що [PERSON] не мав законних підстав для укладення спірного договору купівлі-продажу. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 19.08.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] , серія та номер: 418, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького МНО Вельможко Н.О., слід визнати недійсним. Крім того, оскільки [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] , який визнається судом недійсним, то ефективному захисту порушених прав позивача відповідає припинення права власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 418, виданого 19.08.2021 р. приватним нотаріусом Запорізького МНО Вельможко Н.О. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання приватизації недійсною, визнання недійсним розпорядження про передачу у власність нерухомого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2977,20 грн.

Outcome: approved