Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що відносини з її чоловіком [PERSON] останнім часом погіршилися, який зловживає алкогольними напоями та влаштовує конфлікти, під час яких його поведінка стає агресивною, погрожує фізичною розправою, в зв`язку з чим за її зверненням до поліції чоловіка неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. На даний час вона проходить програму реабілітації жертв від домашнього насильства та бажає уникати будь-якого спілкування з чоловіком, в зв`язку з чим просила видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , на строк 6 (шість) місяців із заборонами щодо: - перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - наближення на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; - особисто і через третіх осіб розшукування [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідування її в будь-який спосіб спілкування з нею; - ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В суді [PERSON] подану заяву підтримала і просила про її задоволення. Пояснила, що з 17 вересня 2016 року перебуває в шлюбі з [PERSON] , від якого мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Крім того, вона має двох дітей від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі діти перебувають в реабілітаційному центрі за кордоном. Вона постійно проживає разом з матір`ю в її будинку в с. Н. Дубечня. На даний час вона перебуває в реабілітаційному центрі для жертв домашнього насильства. На протязі двох останніх місяців стосунки з чоловіком значно погіршилися, останній після вживання алкогольних напоїв стає агресивним, застосовує насильство, погрожує фізичною розправою. Після чергової сварки 15 січня 2024 року чоловік зібрав свої речі та покинув житло, де він знаходиться на теперішній час їй невідомо. [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, до суду не прибув, причини неявки не повідомив, що розгляду справи не перешкоджає. Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2016 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З пояснень [PERSON] та матеріалів справи встановлено, що остання має двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружжя [PERSON] проживають у [ADDRESS] . Діти заявниці перебувають за кордоном на реабілітації. [PERSON] постійно зареєстрована за вказаною адресою. Відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] відсутні. [PERSON] вчинює домашнє насильство відносно своєї дружини, що підтверджується постановами Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року та повторно 24 листопада 2023 року, які набрали законної сили, про визнання [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 1 і ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу, даними довідки Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 28 грудня 2023 року. Згідно тверджень заявниці її чоловік з 15 січня 2024 року зібрав свої речі, вдома не проживає, його місцезнаходження їй не відомо. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 №2229-VIII (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї проти своєї жінки, яка на даний час проходить програму реабілітації жертв від домашнього насильства, бажає уникати будь-якого спілкування з чоловіком внаслідок зазначеного. Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про наявність обґрунтованих ризиків повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, яка за цих умов має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист від домашнього насильства й недопущення його повторних випадків, що є підставою до видачі обмежувального припису щодо [PERSON] строком на шість місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав із покладанням на нього обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Обираючи заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладаючи на нього обов`язки, суд бере до уваги конкретні обставини вчинення домашнього насильства, ризики його повторного вчинення, взаємовідносини подружжя, враховує те, що зазначені в заяві обмежувальні заходи передбачені законом, переслідують легітимну мету, є необхідними в демократичному суспільстві та які суд у цій справі визнає пропорційними для втручання в права, свободи та інтереси кривдника, якому внаслідок їх застосування шкода не заподіюється. Разом з тим судом встановлено, що [PERSON] не працює, не навчається, інші місця частого її відвідування є не визначеними, а відтак встановлення заборон у вказаній частині суд не вбачає, в зв`язку з чим заява в цій частині задоволенню не підлягає за необґрунтованістю. За таких обставин подана заява ґрунтується на вимогах Закону та підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного і

Outcome: partial