Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у листопаді 2023 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення нею двадцяти трьох років. Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в подальшому подружні стосунки між сторонами не склалися, незважаючи на те, що сторони проживають разом в одній квартирі, відповідач участі в утриманні дітей не бере, тому позивач змушена була звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. 30.09.2023 старша донька досягла повноліття та продовжує навчатися в ВСП «Оптико-механічний фаховий коледж Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка» на денній формі навчання, проте не має змоги влаштуватися на роботу, оскільки здобуває освіту на платній основі, що складає щороку 11800 грн 00 коп., при цьому відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід, але є працездатною та здоровою людиною, а тому може працювати. 12.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на те, що його повнолітня дочка є працездатною та дієздатною людиною, цілий день знаходиться вдома, оскільки навчання здійснюється у дистанційному режимі, а тому може спробувати забезпечити себе, при цьому позивач повністю забезпечує сплату житлово-комунальних послуг, однак зовсім не мотивує дітей до самостійності та взагалі відсторонилася від здійснення свої материнських обов`язків по утриманню дітей, а лише перекладає такі обов`язки на відповідача, крім цього відповідач зазначив, що твердження проте, що він не регулярно сплачує аліменти не відповідають дійсності, він сплачує аліменти, підтвердженням чого є відсутність заборгованості по сплаті аліментів, а тому вважає, що донька може себе забезпечити самостійно, зважаючи на що сума у розмірі 11800 грн 00 коп. не є не під`ємною, внаслідок чого позовна заява задоволенню не підлягає. 22.12.2023 позивач подала відповідь на відзив, де висловила свою позицію, що не погоджується із твердженнями відповідача, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідач є працездатною особою та має змогу працювати, однак він хоче брати участь в утриманні своїх дітей, чим підтверджуються його думка щодо того, щоб дитина сама собі заробляла на навчання, також він не несе будь яких матеріальних витрат на утримання дітей, зокрема, на лікування, харчування, різноманітні курси на гуртки, мобільний зв`язок, канцелярське приладдя та багато іншого, що необхідне людині для загального розвитку, внаслідок чого позивач є байдужим та має майже споживацьке ставлення до своєї доньки. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 27-28). Ухвалою судді від 27.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 30-31). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 12.11.2004 між сторонами укладено шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1680 (а.с.5). У вказаному шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.3,4). 02.12.2022 Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ №759/17385/22 про стягнення із [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянки України, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , проживаючу: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.11.2022 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10-11). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2023 судовий наказ №759/17385/22 від 02.12.2022 залишено в силі (а.с.12), яку постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 залишено без змін (а.с.13-15). 19.08.2021 укладено договір №28 ОМК між замовником [PERSON] та Відокремленим структурним підрозділі «Оптико-механічний фаховий коледж Київського національного університету імені Тараса Шевченка» про навчання, згідно якого [PERSON] зарахована на перший курс денної форми навчання, формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою - видавнича справа та редагування, спеціалізація журналістика (а.с.16-19). Згідно договору №28/1 ОМК від 19.08.2021 укладеного між замовником [PERSON] та ВСП «Оптико-механічний фаховий коледж Київського національного університету імені Тараса Шевченка», вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 11800 грн 00 коп. за кожний семестр (а.с. 20-23). 19.08.2021 укладено додаткову угоду №28/1-1 ОМК між замовником [PERSON] та ВСП «Оптико-механічний фаховий коледж Київського національного університету імені Тараса Шевченка» про те, що строк навчання [PERSON] з 01.09.2021 по 30.06.2025 за спеціалістю 061 «Журналістика» (а.с.24-25), що також підтверджується довідкою №200/23/061 від 02.10.2023 (а.с.26). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За нормою ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до Постанови Верховного суду №753/20347/20 від 01.12.2021, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч. 2 ст. 200 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідач є особою працездатного віку, докази про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, також не встановлено наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача, на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду до припинення навчання, враховуючи положення ст. 199 СК України, тобто до 30.06.2025. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 23.11.2023. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. V. Розподіл судових витрат за загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 1073 грн 60 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial