Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

16.09.2022 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, з проханням: стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» суму доплати з страхової виплати в розмірі 26000 гривень, а також з [PERSON] , а після залучення його правонаступника, з [PERSON] суму компенсації моральної шкоди в розмірі 15000 гривень (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055764 від 03.12.2021 року 03 грудня 2021 року о 17:30 год. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, 64 по першій смузі руху, прямо, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при об`їзді острівця безпеки для пішоходів, не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] . під керуванням [PERSON] , який рухався в другій смузі руху, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. «б» п. 2.3. п. 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Хоча протокол був складений на позивача, він не погоджувався з викладеними поліцейським обставинами, вважав, що винуватцем ДТП був саме другій учасник ДТП - [PERSON] , що було встановлено постановою суду у справі №359/12704/21 від 11.01.2022, котра набула чинності. Також зазначив, що в ході оформлення матеріалів ДТП співробітниками поліції було встановлено, що відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність у АТ «СК «ІНГО» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР2147968. Позивач одразу звернувся до АТ СК «ІНГО» по виплату, бо був впевнений у своїй невинуватості в ДТП. 24.01.2022 він повторно Укрпоштою подав заяву в АТ «СК «ІНГО» про настання страхового випадку та виплату. Зазначив, що відповідач-2 направив оцінювача для визначення вартості матеріального збитку, проте відмовився видати копію акту, внаслідок чого позивач фактично був позбавлений можливості пред`явити вимоги про відшкодування конкретної суми збитку згідно пункту «в» ст.35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Термін для виплати страхового відшкодування пройшов, але відповідач-2 нічого йому не сплатив. Звертає увагу, що згідно зі ст.29 Закону, йому мають бути відшкодовані витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу на суму 26000 грн. Крім того, діями відповідача-1 пошкодженням транспортного засобу позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 15000 грн., яка виражається в пережитих з вини відповідача-1 негативних відчуттях внаслідок ДТП. Усвідомлення того, що його улюблений автомобіль «розбитий», викликає у позивача вкрай негативні емоції, падіння працездатності, порушує його щоденні життєві зв`язки. Ставши учасником ДТП, позивач зазнав стрес, спогади про який не покидають його до сих пір. Плани позивача на той день на наступні часи були порушені. Він змушений усвідомлювати, що його автомобіль, який був дуже дорогим для позивача майном, вже ніколи не буде колишнім, як до ДТП. Переляк від зіткнення автомобілів часом виражається у позивача в боязні їздити за кермом, деяку невпевненість на дорозі, з якою йому доводиться щодня боротися. Винуватець ДТП не приніс своїх вибачень, ніякої участі у вирішенні проблем позивача, що виникли через ДТП, не приймав. Позивач також зазначив, що його життєві плани повністю порушені. Він змушений пересуватися громадським транспортом, що приносить йому великі незручності, оскільки рух громадського транспорту обмежений з огляду на події у країні. Позивачу доводиться займатися пошуком якісного автосервісу, організацією ремонту машини, контролюванням робіт, шо також відніме час і приносить чимало негативних емоцій, переживань. 15.02.2023 до суду надійшов відзив поданий спадкоємцем померлого відповідача [PERSON] , його дружиною [PERSON] (а.с.46-52), за змістом якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з [PERSON] в сумі 15000 грн. Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначила, що [INFO] її чоловік [PERSON] помер, та 08.02.2023 за її заявою було відкрито спадкову справу. Вона є єдиним спадкоємцем та бере на себе зобов`язання померлого чоловіка, у разі їх наявності. Зокрема зазначила, що сума завданих матеріальних збитків є меншою від встановленого ліміту страхового відшкодування, а тому позивач правомірно звернувся із позовними вимогами про стягнення матеріальних збитків до страхувальника - АТ «СК «ІНГО», де була застрахована відповідальність відповідача -1. Також вказала, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди та обґрунтованості її розміру та доказів, які це підтверджують та є не співрозмірною із завданою на думку позивача шкодою. З урахуванням викладеного зазначила, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню. 23.02.2023 до суду надійшов відзив від представника АТ «СК «ІНГО» (а.с.54-58), відповідно до якого відповідач позов не визнає у повному обсязі та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до АТ «СК «ІНГО». Відповідач вважав необхідним зазначити, що між АТ «СК «ІНГО» та ТОВ «Автосервіс» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/2147968, за яким забезпечено автомобіль «Volkswagen LT46», д.н. [NUMBER] та вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду майну в розмірі 130000,00 грн. та франшизу в розмірі 0,00грн. Зазначив, що страховик не є безпосереднім завдавачем шкоди, а виступає стороною у договорі страхування та має права та обов`язки передбачені виключно договором та Законом. Звернули увагу, що відповідно до постанови по адміністративній справі №359/12704/21 від 11.01.2022 провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим позивач вважає, що автоматично винуватцем визнаний другий учасник ДТП [PERSON] . Відповідач не погоджується з такою думкою позивача, звертають увагу, що протокол щодо порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху в момент ДТП не складався, постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності не виносилось, під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія [PERSON] судова автотехнічна експертиза не призначалась. Вважали, що позов є недоведеним , оскільки на час подання позовної заяви про відшкодування шкоди, позивачем не надано доказів, якими встановлена вина [PERSON] у настанні ДТП, яка мала місце 03.12.2021. За таких обставин вважали, що в даному випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настає, а тому обов`язок сплатити страхове відшкодування у АТ «СК «ІНГО» не виникає. Також звернули увагу, що позивач зазначив, що автомобіль відремонтовано та в якості визначення розміру своїх позовних вимог посилається на заказ-наряд без номеру та дати на суму 26000,00грн., зі змісту якого неможливо встановити відповідність та необхідність проведення робіт та витрачених матеріалів по відновленню транспортного засобу, оскільки в наданих документах не зазначено вартість нормо-годин, кількість витрачених матеріалів та запчастин, перелік виконаних робіт, а вказана загальна сума до сплати. Зазначили, що наданий наряд-заказ не може бути підставою для розрахунку суми страхового відшкодування та є неналежним доказом. Зазначили, що на виконання вимог Закону представником відповідача -2 було оглянуто транспортний засіб позивача та складено протокол огляду транспортного засобу №4500425 від 14.12.2021 з фотографіями, та ремонтну калькуляцію. За результатами огляду було встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat Tipo» д.н. [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП від 03.12.2021 складає 12384,92 грн. Крім того, зазначили, що обов`язок страховика прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, настає у разі подання потерпілим заяви про страхове відшкодування та за наявності інших документів, зазначених у ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 25.01.2022 за вхідним №407 АТ «СК «ІНГО» отримало від позивача повідомленні про ДТП від 03.12.2022, в додатках до якого не було надано заяву на виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим листом від 27.01.2022 АТ «СК «ІНГО» повідомило [PERSON] про необхідність подання заяви на виплату страхового відшкодування, яку до цього часу подано не було. Ухвалою суду від 03.01.2023 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, та призначено до підготовчого засідання (а.с.38-39). Ухвалою суду від 23.02.2023 було зупинено провадження у справі з метою залучення правонаступників померлого [PERSON] (а.с.80-81). Ухвалою від 25.07.2023 було поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с.89). Ухвалою суду від 27.09.2023 було витребувано від Березанської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №20/2023, що буда відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.95-96). Ухвалою суду від 19.10.2023 було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСЕРВІС» відомості про те, чи перебував [PERSON] станом на 03 грудня 2021 року у трудових відносинах з ТОВ «АВТОСЕРВІС» та чи знаходився він станом на 17:30 год. 03 грудня 2021 року при виконанні своїх обов`язків водія автобуса (а.с.136-137). Ухвалою суду від 19.10.2023, занесеною до протоколу підготовчого засідання, було витребувано з архіву Бориспільського міськрайонного суду Київської області справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] (а.с.133-134). Ухвалою від 14.12.2023 було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.156-157, 159). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, зазначив, що з вини водія [PERSON] , який здійснював маневр перестроювання у смугу руху, по якій він рухався, сталась дорожньо-транспортна пригода та був пошкоджений його автомобіль. Він повідомив АТ «СК «ІНГО» про дорожньо-транспортну пригоду та після проведеного огляду здійснив ремонт автомобіля, звернувшись на СТО, оплатив його вартість та отримав долучене до позовної заяви наряд-замовлення, яке підтверджує сплачену за ремонт суму 26000 грн. Також йому завдана моральна шкода, яка має бути відшкодована спадкоємцем водія [PERSON] , з вини якого сталася ДТП. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що за життя чоловіка, який був учасником ДТП, не було визнано його вину, таких доказів позивачем не надано. Їй відомо, що чоловік працював водієм в ТОВ «АВТОСЕРВІС», при цьому керував власним автобусом. Через місяць після ДТП він звільнився. Докази перебування чоловіка у трудових відносинах з ТОВ «Автосервіс» у неї відсутні. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння та розмір заявленої моральної шкоди. Представника відповідача АТ «СК «ІНГО» в судовому засіданні позов не визнала з наведених у відзиві підстав, вважала, що доказів того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , позивачем не надано, а також не доведено розмір заподіяної матеріальної шкоди. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, справи №359/12704/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо [PERSON] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на праві власності належить автомобіль марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] (а.с.15). 03 грудня 2021 року о 17:30 год. в м. Бориспіль Київської області по вул.Київський шлях, 64, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Ця обставина сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи №359/12704/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо [PERSON] , зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №055764 від 03.12.2021, схемою місця ДТП та даними про пошкодження транспортних засобів, складеними за участі водіїв [PERSON] та [PERSON] , а також постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року у вказаній справі №359/12704/21, якою провадження в справі про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення (а.с.16-19). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , яким керував та власником якого був [PERSON] , була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО» за полісом №АР/2147968, що повністю визнано відповідачами, та в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Як визнано сторонами, згідно з укладеним договором АТ «СК «ІНГО» та страхувальником ТОВ «Автосервіс» договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/2147968, за яким було забезпечено автомобіль «Volkswagen LT46», д.н. [NUMBER] , ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну третім особам, дорівнював встановленому Національним банком України розміру - 130000 гривень. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що сторони вважали недоцільним повторне витребування доказів у ТОВ «АВТОСЕРВІС». Крім того, позивач [PERSON] заяви про заміну відповідача, або залучення співвідповідачем ТОВ «АВТОСЕРВІС» не подав, а відповідач [PERSON] жодних належних доказів перебування її чоловіка у трудових відносинах з ТОВ «АВТОСЕРВІС» не надала. Сторонами визнано, що позивач [PERSON] повідомив страховика - відповідача АТ «СК «ІНГО» про дорожньо-транспортну пригоду від 03.12.2021, та що представником АТ «СК «ІНГО» було проведено огляд належного позивачу автомобіля марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , за результатами якого складено Протокол огляду транспортного засобу №4500425 від 14.12.2021(а.с.59), а також здійснено фотографування пошкоджень (а.с.60-62). Згідно з наданою відповідачем АТ «СК «ІНГО» ремонтною калькуляцією від 21.02.2023 (а.с.63) вартість ремонту автомобіля марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] складає 12384,92грн. Таким чином, позивач [PERSON] та АТ «СК «ІНГО» дотрималися вимог п.п.33.1.5 п.33.1 ст.33 та п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про дорожньо-транспортну подію, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а також щодо направлення страховиком свого представника (працівника або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків. Як стверджує позивач, належний йому на праві власності автомобіль марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , що був пошкоджений внаслідок ДТП за участі водія [PERSON] , був відремонтований, на підтвердження чого йому видано Замовлення-наряд б/н мережі станцій «Царапин нет», вартість ремонту згідно з наданим наряд-замовленням становить 26000,00грн. (а.с.20). Разом із з цим зі змісту Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надійшло страховику 25.01.2022 (а.с.64-65) встановлено, що вказане повідомлення позивача [PERSON] не є заявою про страхове відшкодування. Доказів направлення страховику такої заяви позивачем надано не було, як і не надано доказів фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, оскільки надане позивачем Замовлення-наряд б/н мережі станцій «Царапин нет» не є таким належним і допустимим доказом. Суд також звертає увагу, що доказів направлення позивачу листа з відповідними роз`ясненнями щодо необхідності подання заяви на виплату страхового відшкодування для подальшого розгляду страхової справи (вих. №4500425 від 27.01.2022), копія якого долучена до відзиву (а.с.66), відповідачем АТ «СК «ІНГО» суду також надано не було. Згідно з постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року (справа №359/12704/21) провадження у справі про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення (а.с.16-19). Постанова суду щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за фактом ДТП, що мало місце 03.12.2021 за участі застрахованого транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] та належного позивачу на праві власності автомобіля марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , не виносилася. Як визнано сторонами, протокол про адміністративне правопорушення щодо водія [PERSON] працівниками поліції складений не був. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.51). Згідно з матеріалами спадкової справи №20/2023, відкритої у Березанській державній нотаріальній конторі, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , встановлено, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті померлого чоловіка є залучена судом до участі у справі дружина померлого - [PERSON] (а.с.103-132). Згідно з виданими їй Свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної конторою, [PERSON] у порядку спадкування набула право власності рухоме і нерухоме майно, у тому числі автомобіль марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , яким керував спадкодавець [PERSON] під час ДТП (а.с.115-124), при цьому у суду не виникає сумнівів, та сторонами не заперечується, що вартість успадкованого майна є достатньою для відшкодування зазначеної позивачем моральної шкоди. Право особи на відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, визначено ст.ст.22,23 ЦК України. За загальним правилом, в силу вимог ст.ст.1166, 1167 ЦК України завдана шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому за змістом ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В цьому зв`язку слід зазначити що відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Так, згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В силу вимог ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати визначений ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, згідно з п.36.2 цієї статті страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: -у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Зокрема, в силу вимог п.32.1 ст.32 відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Встановлено, що позивач не надав доказів звернення з заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки долучений до позовної заяви опис вкладення у якому значиться «заява про виплату, випадок (а.с.22), не відповідає змісту повідомлення та зазначених у ньому додатків, яке фактично було зареєстроване страховиком 25.01.2022 (а.с.64-65). Як визнано відповідачем АТ «СК «ІНГО» рішення про виплату чи відмову у здійсненні страхового відшкодуванням за повідомленням [PERSON] страховиком не приймалося. Відповідач заявлені позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та недоведеними. . Зважаючи на ці обставини судом було неодноразово звернуто увагу сторін, що доказування вини водія [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди та у заподіянні шкоди позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , має здійснюватися на загальних підставах, з дотриманням принципу змагальності сторін. У тому числі роз`яснено необхідність та порядок призначення судової автотехнічної експертизи для встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди та встановлення, чи були допущені водієм [PERSON] порушення вимог Правил дорожнього руху та чи знаходяться вони в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. А також роз`яснено необхідність та порядок призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою встановлення розміру заподіяного позивачу матеріального збитку, зважаючи на те, що між позивачем та АТ «СК «ІНГО» виник спір у тому числі щодо дійсної вартості відновлювального ремонту та фактично понесених позивачем витрат в зазначеній ним сумі 26000,00грн. Відповідних клопотань учасниками справи заявлено не було, наслідки не вчинення відповідних процесуальних дій сторонам роз`яснені та зрозумілі. Проаналізувавши надані суду сторонами та витребувані судом письмові докази суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того факту, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , а отже не доведено, що мав місце страховий випадок, який зобов`язував відповідача АТ «СК «ІНГО» виплатити позивачу страхове відшкодування заподіяної йому шкоди, а [PERSON] , як правонаступника відповідача [PERSON] , виконати зобов`язання померлого спадкодавця та відшкодувати позивачу заподіяну моральну шкоду. Так, досліджена у судовому засіданні постанова Бориспільського міськрайонного суду від 11.01.2012 (а.с.16-21) не містить таких висновків. Зі змісту постанови встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055764 від 03.12.2021 року, 3 грудня 2021 року о 17:30 год. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський шлях, 64, по першій смузі руху, прямо, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при об`їзді острівця безпеки для пішоходів, не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в другій смузі руху, внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. «б» п. 2.3, п. 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Також у постанові зазначено, що, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши надані до суду письмові пояснення наданні учасниками на місці ДТП, суддя дійшов висновку, що вина [PERSON] у порушенні вимог п.п. «б» п. 2.3, п. 13.3 ПДР України не знайшла свого підтвердження. Зокрема зазначено, що з дослідженої схеми місця ДТП, яка була складена безпосередньо на місці ДТП в присутності двох водіїв, підписана ними без зауважень або доповнень, що також підтверджується і відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, а тому вважається такою, що відповідає фактичним обставинам події, вбачається, що на ній зображена ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: вул. Київський шлях, 64 в м. Бориспіль Київської області, в напрямку руху вул. Старокиївська (в напрямку м. Харків). Так, місце ДТП, являє собою дорогу, яка має три смуги руху в одному напрямку руху, із відповідною горизонтальної дорожньою розміткою. Вказаною схемою зафіксовано напрямки руху транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, при цьому: автомобіль марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , - в крайній правій смузі руху, а автомобіль марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , - в другій (середній) смузі руху. Ширина правої крайньої смуги руху від бордюрного каменю до лінії дорожньої розмітки становить 3,7 м, а середньої смуги руху - 3,8 м. Також схемою зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення: автомобіль марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , повністю знаходиться у своїй смузі руху, паралельно проїзній частині, переднє та заднє праві колеса розташовані на відстані 2,7 м від бордюрного каменю. Це в свою чергу свідчить про те, що водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , рухався в правій крайній смузі руху, прямо, не змінюючи напрямку свого руху. При цьому, відстань даного автомобіля із правого боку до острівця безпеки для пішоходів становить 0,7 м. Наведені дані дають підстави безумовно стверджувати те, що водій [PERSON] під руху не об`їжджав перешкоду - острівець безпеки для пішоходів, оскільки вона не знаходилася безпосередньо перед його авто, а була на відстані 0,7 м від його правого боку. Це також підтверджується і поясненнями [PERSON] , наданими ним на місці ДТП та під час судового засідання. В той же час, як вбачається зі схеми місця ДТП автомобіль марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , в кінцевому положенні розташований під кутом у середній смузі руху, орієнтований передньою частиною в крайню праву смугу руху, при цьому права сторона автомобіля вже знаходиться у правій крайній смузі руху: переднє праве колесо - на відстані 3,4 м, а заднє праве колеса - на відстані 3,6 м від бордюрного каменю. Також, зазначена схема ДТП містить опис пошкоджень автомобілів, а саме: автомобіль марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , - заднє ліве диск-колесо, заднє ліве крило, задні ліві двері; лівий поріг; автомобіль марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , - переднє праве крило, переднє праве диск-колесо. Дані пошкодження на автомобілях, беззаперечно підтверджують зазначений, водієм [PERSON] , механізм дорожньо-транспортної пригоди. Таке розміщення транспортних засобів на дорозі, характер та локалізація пошкоджень на автомобілях, з врахуванням місця зіткнення (крайня права смуга руху), вказує на те, що водій автомобіля марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , рухався в крайній правій смузі руху, не змінюючи напрямок руху, в той час як водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , на момент зіткнення, змінював свій напрямок руху, намагаючись виконати маневр перестроювання із середньої смуги руху, де він рухався, в крайню праву смугу руху. Крім того, суддя звертає увагу, що у своїх поясненнях, наданих як на місці ДТП, водій [PERSON] підтвердив факт того, що він виконував маневр перестроювання в крайню праву смугу із середньої смуги руху. Таким чином, з`ясуванням умов дорожньої обстановки, а саме відомостей, які зафіксовані в схемі місця ДТП, відеозаписі, розміщення транспортних засобів на дорозі після ДТП, характер та локалізація пошкоджень на транспортних засобах, напрямок руху автомобілів, їх місця зіткнення, характеру розташування транспортних засобів відносно один одного, а також характер дій обох учасників пригоди, з урахуванням наданих ними пояснень, судом встановлено, що з технічної точки зору при механізмі розвитку даної автопригоди, який вбачається з матеріалів даної справи, причиною настання пригоди не була не відповідність вимогам п. 13.3 ПДР України, дій водія автомобіля марки «Fiat Tipo», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , оскільки останній не об`їжджав перешкоду - острівець безпеки для пішоходів, а рухався у своїй смузі руху (крайня права), прямо, не змінюючи свого напрямку руху. З огляду на це, суддя дійшов висновку, що водій [PERSON] не міг передбачити, що водій автомобіля «Volkswagen LT46», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, у середній смузі руху, розпочне виконувати маневр перестроювання в смугу руху, де рухався [PERSON] . Таким чином, у даному випадку, [PERSON] , на думку суду, керував транспортним засобом, із дотриманням ПДР України. Також зазначено, що, аналізуючи матеріали справи суддя дійшов висновку, що уповноваженим органом, який складав протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не зібрано достатньо належних та допустимих доказів, які б свідчили про невідповідність дій останнього вимогам правил дорожнього руху, порушення яких ставиться йому у провину. Згідно з висновками судді, наведеними у постанові, у матеріалах справи містяться розбіжності щодо фактичних обставин справи, між висновками працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] та поясненнями [PERSON] , а також письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , в яких останній особисто підтвердив, що виконував маневр перестроювання, що робить очевидним, що працівники поліції дійшли помилкового висновку про те, що водій [PERSON] , рухаючись у своїй смузі руху, об`їжджав острівець безпеки для пішоходів. Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суддя дійшов висновку про не доведеність порушення водієм [PERSON] вимог ПДР України, а тому відсутня подія адміністративного правопорушення. У цьому зв`язку суд звертає увагу, що закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо водія [PERSON] , суддя зазначив про недоведеність порушення водієм вимог ПДР. Під час розгляду цієї цивільної справи, суд також проаналізував дані, зафіксовані на Схемі місця ДТП та звернуто увагу, що водії [PERSON] та [PERSON] на місці пригоди вказували різні місця зіткнення транспортних засобів і це протиріччя не було усунуто в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки водій [PERSON] під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо водія [PERSON] не був опитаний, автотехнічна експертиза за клопотанням [PERSON] призначена не була. Крім того, позивач також не зміг пояснити, по якій причині він зупинив транспортний засіб на відстані 9,5 м від вказаного ним місця зіткнення, зупинившись ближче до краю проїзної частини порівняно із місцем, де за його твердженнями відбулося зіткнення транспортних засобів. Водночас, в силу вимог пп. «а» п.2.10 Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Згідно зі схемою місця ДТП зазначено, що стан покриття - мокре; сліди гальмування не зафіксовані Також суд звернув увагу, що розмітка, яка розділяє смуги руху, у яких рухалися транспортні засоби під керуванням водії [PERSON] та [PERSON] в місці зіткнення, на які вони вказали на схемі ДТП, відсутня, а ширина смуг є очевидно меншою, ніж зазначено на схемі. Так, згідно з вказівками на схемі ширина трьох смуг проїзної частини вул.Київський шлях (напрямок руху в сторону вул.Старокиївська) в місці до примикання виїзду з права на вул.Київський шлях становить 10,7 м : 3,2 м (крайня ліва)+ 3,8 м (середня, по якій рухався водій [PERSON] ) + 3,7 м. (крайня права, по якій рухався водій [PERSON] ). Разом із з цим, ширина зазначених трьох смуг проїзної частини вул.Київський шлях на ділянці дороги, де за вказівками водіїв відбулося зіткнення, становить : 3,2 (крайня ліва смуга) + 5,3м (відстань від розмітки, що відділяє крайню ліву смугу руху до краю острівця безпеки) + 2,0м(відстань від краю острівця безпеки до краю проїзної частини, до тротуару) = 10,5 м. Крім того, в поясненнях водія [PERSON] , долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення №359/12704/21 зазначено, про те, що йому треба було забрати пасажира на зупинці «Міський парк». Він глянув у дзеркала, переконався, що нікого нема, став перестроюватися на зупинку, тут удар з правого боку, він став зразу, його обганяла машина з правої сторони і зачепила автобус, яким він керував. Так, основними завданнями автотехнічної експертизи, зокрема, є: - установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди; - установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП. Проте, сторонами, зокрема позивачем, клопотання щодо призначення автотехнічної експертизи заявлено не було. Підстави, для звільнення позивача від доказування, передбачені ст.82 ЦПК України відсутні. Зважаючи на ту обставину, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що дорожньо-транспортна пригода 03.12.2021, внаслідок якої належний йому на праві власності автомобіль отримав механічні пошкодження, сталася з вини іншого водія [PERSON] , підстави для задоволення позовних вимог до відповідачів АТ «СК «ІНГО» та [PERSON] відсутні, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Інші документально підтверджені витрати по справі не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed