Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

04.10.2023 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на її користь в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди 4550,00 грн. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 14.09.2023 [PERSON] разом з її чоловіком [PERSON] знаходилася на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , власницею якого є мати позивачки [PERSON] . На присадибній ділянці вказаного домоволодіння між [PERSON] та її сусідом [PERSON] , що проживає в суміжному домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , виникла сварка, в ході якої останній ображав позивачку та її чоловіка нецензурною, брутальною лайкою. Позивачка зазначає, що вказані дії відповідача вона фіксувала на свій мобільний телефон, який [PERSON] вибив з її рук, в результаті чого мобільний телефон зазнав пошкоджень. [PERSON] змушена була завернутися в сервісний центр для ремонту належного їй мобільного телефону, вартість ремонтних робіт склала 4550,00 грн., які вона і просить стягнути з відповідача. 03.11.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання. У визначений судом строк від представниці відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Представниця відповідача зазначає, що під час вказаних у позовній заяві подій саме позивачка [PERSON] була ініціатором конфлікту з [PERSON] , з яким у неї тривалий час неприязні відносини, після чого звернулася до поліції та працівниками поліції складено протоколи про адміністративне правопорушення як відносно неї, так і щодо [PERSON] . Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі №583/4969/23 [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за, нібито, вчинення дрібного хуліганства, яку ним було оскаржено до Сумського апеляційного суду. Представниця відповідача звертає увагу на те, що наданий стороною позивача відеозапис події було знято без згоди [PERSON] , який заперечував проти проведення відео зйомки, що на її думку, є про вокативним, порушує право [PERSON] на приватне життя та особисту недоторканність. Крім того, після падіння телефону позивачки відеозйомка продовжувалась, що свідчить про його справність, а отже зазначаючи про протилежне [PERSON] має на меті ввести суд в оману. Таким чином, на переконання представниці, між діями [PERSON] та несправностями телефону[PERSON] відсутній причинно-наслідковий зв`язок,а у діях відповідача відсутній умисел на завдання шкоди.Також у відзиві зазначається щодо недопустимості як доказу наданого стороною позивача товарного чеку на підтвердження завдання[PERSON] матеріальної шкоди, оскільки він виписаний на ім`я [PERSON] , який не є стороною по справі, не містить ідентифікуючих ознак відремонтованого мобільного телефону. Крім того позивачкою не надано результатів діагностики вказано мобільного телефону, що підтверджував би необхідність заміни материнської плати та її дійсної вартості. Представниця відповідачки наголошує на тому, що [PERSON] не зверталась безпосередньо до [PERSON] з щодо відшкодування шкоди в добровільному порядку, натомість позивачка звернулась до суду із вказаним позовом з метою навмисного стягнення з відповідача матеріальної шкоди у більшому розмір. Позивачка та її представник у судовому засіданні вимоги за позовом підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та його представниця в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог,з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, врахувавши пояснення учасників справи, виходить з наступного. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що проживають у с. Куземин по сусідству з господарством позивачки та товаришують з родиною [PERSON] , а 14.09.2023 на прохання [PERSON] вони надали необхідний їй інвентар та пішли до господарства позивачки допомогти установити металеві стовпчики по межі із земельною ділянкою [PERSON] . У той час як свідки знаходилися у садку де збирали яблука, почули крики, побачили як їх сусід [PERSON] розмахує руками та в цей час вдарив по телефону, на який [PERSON] знімала події, після чого телефон упав і вдарився об лопату. [PERSON] підняла мобільний телефон і продовжила відеозйомку. У подальшому при перегляді зробленого відеозапису події з`ясувалося, що у телефоні відсутній звук та тріснув екран. Також інші сусіди говорили, що не можуть додзвонитися до [PERSON] . Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що у день події він з дружиною встановлював стовпчики на межі. До них підійшов [PERSON] , з якими раніше склалися неприязні відносини, почав кричати і виймати встановлені стовпчики. Позивачка взяла мобільний телефон, щоб зафіксувати таку поведінку відповідача як доказ, так як такі конфлікти між ними трапляються часто, але [PERSON] вибив з рук [PERSON] телефон, який впав та вдарився об лопату. [PERSON] підняла телефон і продовжила знімати, але потім з`ясувалося, що телефон отримав пошкодження, побився екран та пропав звук. Наступного дня він відніс телефон до сервісного центру, де після обстеження було встановлено пошкодження материнської плати та екрану, ремонт яких склав 4500,00 грн. З показів свідка [PERSON] , яка є дружиною відповідача [PERSON] , допитаної у судовому засіданні вбачається, що 14.09.2023 вона приїхала додому на обідню перерву та почула крик свого чоловіка з городу. Підійшовши на город побачила, що між її чоловіком та позивачкою виник конфлікт, який вона просила вирішити мирним шляхом, при цьому позивачка вела відеозйомку на телефон. Чи вибивав чоловік з рук позивачки телефон не пам`ятає. Встановлено, що 28.09.2023 [PERSON] звернулася до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, в якій зазначила, що 14.09.2023 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] нецензурно лаявся в її бік, чіплявся до неї та вибив з рук [PERSON] мобільний телефон, в результаті чого він зламався. Враховуючи викладене позивачка просила притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності, у зв`язку з наявністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та вжити щодо нього заходів, з метою недопущення вчинення ним подібних правопорушень відносно [PERSON] та її чоловіка на майбутнє (а.с. 10). Згідно талона-повідомлення єдиного обліку від 28.09.2023 заяву [PERSON] зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області за № 10075 (а.с. 11). Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2023 по справі № 583/4969/23, провадження № 3/583/1887/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн., стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 536,80 грн. На даний час постанова суду не набрала законної сили, так як оскаржена відповідачем та знаходиться на розгляді у Сумському апеляційному суді (а.с. 31). В обґрунтування позовних вимоги позивачкою надано копію квитанції № 21873 від 15.09.2023, відповідно до якої [PERSON] звернувся до СЦ «Гігабайт» щодо ремонту мобільного телефону марки «iPhone Xs», з описом причин несправності «після падіння немає звуку і не працює мікрофон» (а.с. 7). Згідно довідки від 15.09.2023, за підписом фізичної особи-підприємця [PERSON] , в результаті проведеної діагностики було встановлено, що в пристрої «iPhone Xs», який належить [PERSON] , пошкоджені материнська плата та захисне скло в результаті удару. Була проведена робота з розпаковки материнської плати та її відновлення, поклейка захисного скла, ціна ремонту склала 4550,00 грн. (а.с. 8). Як вбачається з копії товарного чеку № б/н від 15.09.2023 вартість розпайки материнської плати та захисного скла 4550,00 грн., напис на товарному чеку « [PERSON] » (а.с. 9). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою даної статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Вказаний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 925/1478/16. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами. Така правова позиція є сталою та висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12.08.2019 у справі № 200/12000/15-ц та постанові від 31.01. 2020 у справі № 718/2239/16-ц. В постанові Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 686/11256/16-ц зазначено, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Водночас потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також той факт, що саме відповідач є заподіювачем шкоди. Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 520/4080/16. Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях ст.1166 ЦК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Наведені положення унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань. В свою чергу, шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, який утворюють наступні елементи: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона. Так, суб`єктом є боржник; об`єктом - правовідносини по зобов`язаннях; об`єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб`єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що у деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Натомість, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц). Разом з тим, аналізуючи подані стороною позивача докази на підтвердження обставин позову суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили факт спричинення їй відповідачем матеріальної шкоди, в результаті його безпосередніх неправомірних дій. Так, звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначала, що 14.09.2023 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] в наслідок його хуліганських дій, пошкодив належний [PERSON] мобільних телефон, вартість ремонтних робіт якого склала 4550,00 грн. Натомість, суд вважає необґрунтованим посилання позивачки на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2023 по справі № 583/4969/23, провадження № 3/583/1887/23, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки предметом розгляду вказаної адміністративної справи є порушення громадського порядку та спокою громадян. Разом з тим, факту заподіяння [PERSON] матеріальної шкоди майну [PERSON] зазначеною постановою суду не встановлено. Крім того, згідно інформація з веб-порталу «Судова влада України» на розгляді Сумського апеляційного суду Сумської області перебуває апеляційна скарга представника [PERSON] - [PERSON] на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2023 по справі № 583/4969/23, провадження № 3/583/1887/23, судовий розгляд по якій призначено на 29.03.2024. Також не заслуговують на увагу суду посилання сторони позивача на відеозаписи події, оскільки вказаний відеозапис не містить доказів того, що безпосередньо [PERSON] вчинялись протиправні дії, внаслідок яких було завдано матеріальну шкоду позивачці. Зокрема відеозапис не містить посилання на пристрій, на який такий запис здійснювався та його технічні характеристики, у зв`язку з чим неможливо встановити прив`язку мобільного телефону позивачки до відеозапису події, що міститься на диску, а отже і причинно-наслідковий зв`язок дій відповідача з пошкодженням її мобільного телефону та заподіянням останній майнової шкоди. Покази свідків, у даному випадку, не можуть слугувати єдиним джерелом доказів на підтвердження позиції позивачки, враховуючи і ту обставину, що між сторонами наявні тривалі неприязні відносини, внаслідок чого між ними постійно виникають конфлікти, а свідки [PERSON] та [PERSON] перебувають у дружніх стосунках з позивачкою та її чоловіком [PERSON] . Свідчення [PERSON] є малоінформативними. З огляду на викладене, надані позивачкою докази не спростовують висновки суду щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням позивачці матеріальної шкоди у виді пошкодження її мобільного телефону марки «iPhone Xs» 14.09.2023. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Для судових витрат підлягає вирішенню у порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed