Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 03 січня 2024 року ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (далі позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №0540/07/26-N від 27.12.2007 року, нарахованої відповідно до статті 625 ЦК України як захід цивільної відповідальності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позичальником яким є [PERSON] , та АКБ «ФОРУМ» було укладено кредитний договір №0540/07/26-N від 27.12.2007 року, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 277750, 00 грн. 02.02.2009 року судовим наказом «№2н-101/09, що виніс Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, стягнуто з [PERSON] , 385057, 76 заборгованості за кредитним договором 15 грн за інформаційно- технічне забезпечення, та 850 грн судового збору. Станом на 03.01.2024 рік рішення суду залишається невиконаним. 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло право вимоги в тому числі за кредитним договором №0540/07/26-N від 27.12.2007 року У порушення умов кредитного договору №0540/07/26-N від 27.12.2007 року, вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України позичальник не виконував зобов`язання з своєчасної сплати платежів за кредитом, процентів за користування коштами за кредитним договором, у зв`язку з чим у позичальника виникла заборгованість в розмірі 68 882,216 грн., на яку нараховано захід цивільної відповідальності в розмірі 3% річних. Заяви ( клопотання) учасників справи. Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про отримання процесуальних документів в електронному вигляді. Фактичні обставини, встановлені судом 03 січня 2024 року ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (далі позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №0540/07/26-N від 27.12.2007 року, нарахованої відповідно до статті 625 ЦК України як захід цивільної відповідальності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позичальником яким є [PERSON] , та АКБ «ФОРУМ» було укладено кредитний договір №0540/07/26-N від 27.12.2007 року, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 277750, 00 грн. 02.02.2009 року судовим наказом «№2н-101/09, що виніс Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, стягнуто з [PERSON] , 385057, 76 заборгованості за кредитним договором 15 грн за інформаційно- технічне забезпечення, та 850 грн судового збору. Станом на 03.01.2024 рік рішення суду залишається невиконаним. 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло право вимоги в тому числі за кредитним договором №0540/07/26-N від 27.12.2007 року У порушення умов кредитного договору №0540/07/26-N від 27.12.2007 року, вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України позичальник не виконував зобов`язання з своєчасної сплати платежів за кредитом, процентів за користування коштами за кредитним договором, у зв`язку з чим у позичальника виникла заборгованість в розмірі 68 882,216 грн., на яку нараховано захід цивільної відповідальності в розмірі 3% річних. Оцінка Суду. Згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею\~ст. 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України\~передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~ст. 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект). Приписи\~ст. 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 зроблено висновок щодо можливості застосування положень\~ст. 625 ЦК України\~до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачене договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові від 06.03.2019 року у справі № 577/5360/15-ц Верховний Суд зробив висновок, що за змістом\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд вважає, що надані позивачем докази є обґрунтованими, а тому приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , належить стягнути на користь позивача кошти в сумі 68\~882, 26 грн. - 3% річних від простроченої суми. При цьому суд виходить з приписів ч.1, ч.5\~ст.81 ЦПК України\~та враховує, що відповідач не надала суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростували наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжної інструкції позивачем було сплачено 2\~684 грн. 00 коп. грн. судового збору. Також позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20\~000, 00 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги. Оцінивши надані адвокатом докази для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням їх розумної необхідності для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи і необхідність виконаних у ній послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 20\~000, 00 грн є неспівмірною, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2\~000, 00 грн. З цих підстав,

Outcome: partial