Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника - адвоката Левшунова Д.С. звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Фонду соціального страхування України, третя особа: Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський Олександр Олександрович, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В позовних вимогах позивач просить: Визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення [PERSON] від 29.03.2023 № 79-к. 1. Поновити [PERSON] на посаді начальника відділу методології та звітності управління медичних та соціальних послуг виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. 2. Стягнути з Фонду соціального страхування України на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 31.03.2023 по дату винесення рішення виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 1650,29 грн. 3. Стягнути з Фонду соціального страхування України на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. 4. Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць. 5. Визнати незаконним та скасувати наказ «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16.01.2023 № 9-ОД. 6. Судові витрати стягнути з Відповідача на користь Позивача. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 20.01.2023 року позивача було попереджено про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням всього штату та чисельності працівників. З цих підстав інша робота не пропонувалась. Як зазначає позивач, під час попередження про звільнення вона не була ознайомлена з наказом №9-ОД від 16.01.2023 року. Наказом від 29.03.2023 № 79-к позивача було звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Позивач вважає своє звільнення незаконним так як фактично відбувається не ліквідація Фонду соціального страхування України, а реорганізація шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. Таким чином, позивача мали б перевести до Пенсійного фонду України, а не звільнити за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що при звільненні позивача було порушено норми ст.36 та ст.40 КЗпП України. Також, позивач вважає безпідставним посилання голови ліквідаційної комісії щодо неможливості позивача перевести до Пенсійного фонду України (працівники якого є державними службовцями), оскільки відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на державну службу без проведення конкурсу. З моменту попередження про звільнення і до моменту звільнення ні відповідач, ні Пенсійний фонд України, як правонаступник не пропонували вакантні посади та іншу роботу. Так як відповідача було припинено шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, у Фонду соціального страхування України та Пенсійного фонду України наявні всі правові підстави для забезпечення трудових прав позивача щодо продовження з позивачем трудового договору у правонаступника Фонду соціального страхування України та пропонування роботи в порядку переведення. Також позивач зазначає, що наказ №9-ОД від 16.01.2023 року є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що він суперечить положенням пунктів 1,2 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.61 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанові кабінету міністрів України від 27.12.2022 №1442 щодо приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України. Так як позивача було звільнено без передбаченої законом підстави, на підставі положень ст.235 КЗпП України має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, як вказує позивач, внаслідок незаконного звільнення їй заподіяні значні моральні страждання, порушено нормальні життєві зв`язки, стресові ситуації призвели до погіршення емоційного та психологічного стану, вона перебуває в постійній тривозі та не впевнена у майбутньому, а тому моральну шкоду оцінила в сумі 100 000,00 грн. В зв`язку з вище викладеним, позивач звернулась з позовом до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 18.04.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 05.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 10 травня 2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням сторін. 19.07.2023 від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника. Ухвалою суду від 19.07.2023 клопотання представника позивача про заміну відповідача на його правонаступника - задоволено. «Замінити відповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до Фонду соціального страхування України, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський О.О. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та скасування наказу на його правонаступника Пенсійний фонд України (м.Київ, вул.Бастіонна, 9).» 22.08.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Ухвалою суду від 23.08.2023 клопотання представника позивача про допит свідків - задоволено. Викликано в якості свідка [PERSON] . 04.09.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 02.10.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. 05.10.2023 та 05.12.2023 на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. 05.12.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, вислухавши сторони та врахувавши їх процесуальні заяви, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, з 01.08.2017 [PERSON] на підставі наказу від 01.08.2017 № 149-к призначена на посаду начальника відділу організації ранньої діагностики професійного захворювання департаменту медичних та соціальних послуг виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в порядку переведення з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. З 02.01.2018 [PERSON] на підставі наказу від 21.12.2017 № 856 переведено на посаду головного спеціаліста відділу організації надання соціальних послуг департаменту медичних та соціальних послуг виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. З 01.11.2018 [PERSON] на підставі наказу від 01.10.2018 № 113-к переведено на посаду начальника відділу методології та звітності управління медичних та соціальних послуг виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" викладено в новій редакції. Цей Закон набрав чинності з 1 січня 2023 року. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, визначено, що Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду припиняються, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України (п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону). Постановою Кабінету міністрів України №1442 від 27.12.2022 року «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» припинено з 1 січня 2023 р., реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, зокрема, Фонд соціального страхування України. Утворено комісію з реорганізації Фонду соціального страхування України (далі - комісія з реорганізації Фонду) тапризначено голову комісії з реорганізації Фонду - Бахматського Олександра Олександровича . До голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду на період до завершення їх реорганізації (п.6 Постанови). Згідно з п.7 Постанови, голові комісії з реорганізації Фонду необхідно забезпечити, зокрема, дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду. Таким чином, законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення Фонду соціального страхування України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації Фонду соціального страхування України. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майне. права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною п`ятою цієї етапі визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення де єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно із ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припиненні юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Рішення про припинення Фонду соціального страхування України, прийняте Верховною Радою України є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавалося. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. Наказом голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Олександра Бахматського№9-ОД від 16.01.2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» на виконання п.2 розділу VІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2022 року №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України»,

Outcome: dismissed