Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Калуської міської ради від 30.07.2020 року №3319 «Про концепцію теплопостачання міста Калуша «Державне підприємство «Калуська теплоелектроцентраль-Нова» визнане централізованим постачальником теплової енергії для населення, бюджетних і інших установ для опалення, тобто для всіх категорій споживачів м.Калуша, які отримують теплову енергію від теплогенеруючої організації. 19.10.2020 року ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» розпочало постачання теплової енергії на багатоквартирний будинок [ADDRESS] . Відповідно до рішення Калуської міської ради №1664 від 13.10.2022 року у зв`язку із припиненням ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» шляхом приєднання до ТОВ «Костанза» з та переходом усіх майнових прав та обов`язків ДП «Калуська ТЕЦ-Нова», отриманням ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії суб`єктом господарювання ТОВ «Костанза», з метою забезпечення теплопостачання міста Калуша, міська рада визначила суб`єкт господарювання ТОВ «Костанза» в особі філії «Калуська ТЕЦ» виробником та централізованим постачальником теплової енергії для всіх категорій споживачів міста Калуша, які отримують теплову енергію від мереж, що належать Калуській міській територіальній громаді. Позивач зазначає, що відповідачу систематично з 19.10.2020 року безперебійно та в повному обсязі надавались послуги із постачання теплової енергії згідно із законодавчо визначеними нормами за адресою: м.Калуш, вул.Молодіжна,3/23. з 19.10.2020 року відповідачці надавалась послуга з постачання теплової енергії на підставі і відповідно до умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії, ДП «Калуська ТЕЦ-Нова», що є публічним договором приєднання. З 24.10.2022 року відповідачу надавалася послуга з постачання теплової енергії на підставі і відповідно до умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії ТОВ «Костанза», що є публічним договором приєднання. Відповідачка жодного разу не звернулася із заявою про непроживання за вказаною адресою чи з претензією про неякісні послуги чи їх відсутність, що мало б правову підставу на зменшення вартості спожитих послуг. Відповідачка не здійснює оплату за користування наданими послугами і заборгованість за отримані послуги станом на 30.09.2023 року становить 14315,94 грн., яка складається з 13386,71 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію та 929,23 грн. за абонентське обслуговування. Відповідачка відмовляється сплатити наявну заборгованість в добровільному порядку. Даний факт свідчить про недобросовісне ставлення боржника до виконання власних зобов`язань. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 14\~315,94 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Шляхом подання заяви 28.12.2023 року, відповідачка підтвердила, що отримала копію позовної заяви з додатками та буде готувати відзив на позовну заяву. Проте у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачкою не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачка не скористалася, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов слід частково задоволити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~житлово - комунальні послуги\~це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Судом встановлено, що рішенням Калуської міської ради від 30.07.2020 року №3319 «Про концепцію теплопостачання міста Калуша» визнано теплогенеруючу компанію «Державне підприємство «Калуська теплоелектроцентраль-Нова» виробником та централізованим постачальником теплової енергії для всіх категорій споживачів м.Калуша, які отримують теплову енергію від Калуської ТЕЦ з 01.10.2020 року. Відповідно до рішення Калуської міської ради №1664 від 13.10.2022 року у зв`язку із припиненням ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» шляхом приєднання до ТОВ «Костанза» та переходом усіх майнових прав та обов`язків ДП «Калуська ТЕЦ-Нова», отриманням ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії суб`єктом господарювання ТОВ «Костанза», з метою забезпечення теплопостачання міста Калуша, міська рада визначила суб`єкт господарювання ТОВ «Костанза» в особі філії «Калуська ТЕЦ» виробником та виконавцем послуги з централізованого опалення для об`єктів усіх форм власності м.Калуша, які отримують теплову енергію від мереж, що належать Калуській міській територіальній громаді. З договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» від 03.12.2021 року вбачається, що ТОВ «Костанза» набуло право власності на об`єкт малої приватизації єдиний майновий комплекс ДП «Калуська ТЕЦ-Нова». За умовами даного договору ТОВ «Костанза» є правонаступником майнових прав (крім права постійного користування земельними ділянками) і обов`язків ДП «Калуська ТЕЦ-Нова». За таких обставин ТОВ «Костанза» в особі філії «Калуська ТЕЦ» ТОВ «Костанза» набуло всіх майнових прав і обов`язків ДП «Калуська ТЕЦ-Нова», які існували на момент набуття права власності, в тому числі і право стягнення із споживачів заборгованості за отримані від ДП «Калуська ТЕЦ-Нова» послуги з постачання теплової енергії. Судом встановлено, що за квартирою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] за період з 01.10.2020 року по 31.10.2023 року значиться заборгованість на загальну суму 14315,94 грн., з яких: 13386,71 грн. заборгованість за теплопостачання, 929,23 грн. за абонентське обслуговування. З долученого до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу від 28.04.2021 року вбачається, що вищевказана квартира по [ADDRESS] належить відповідачці [PERSON] на праві приватної власності. Належність відповідачці на праві власності вказаної квартири підтверджується також відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №346586 від 04.12.2023 року. Статтями\~7\~та\~8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця є - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Статтею 179 ЖК України\~передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМ України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~постановою КМ України від 24.01.06 р. № 45, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1\~ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про житлово\~комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином згідно із зазначеними вище нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830\~(в редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей\~13\~і\~14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. У разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Аналогічний висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 904/7183/17 та в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16. З урахуванням вищенаведеного, хоч договір про надання послуг з теплопостачання між сторонами не укладався, водночас житлово-комунальні послуги за адресою [ADDRESS] надавались, а тому між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Крім того, з довідки Філії «Калуської ТЕЦ» ТОВ «Костанза» від 07.11.2023 року вбачається, що відповідачці для розрахунків за постачання теплової енергії та абонентське обслуговування присвоєно абонентський номер [NUMBER] . Згідно із ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як визначено\~ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених\~статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила в редакції чинній на час спірних правовідносин). Відповідно пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (далі - МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно\~зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №\~630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Згідно пункту 24 Правил № 830 визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою\~статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному\~статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно пункту 28 Правил № 830 споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до п. 38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Згідно пп. 13 п. 44 Правил № 830 споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Згідно ч. 6\~ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»\~обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. З 25 січня 2019 року набула чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Відповідно до розділу ІІ Методики (у редакції, чинній до 28 січня 2022 року) визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (Qопф.с), здійснюється згідно з розділом V цієї Методики. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Згідно розділу ІІ Методики (у редакції, чинній з 28 січня 2022 року) визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (Qопз.б.п) здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики. Розділом шостим «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ\~204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82 передбачено, що втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок боргу за надані відповідачу послуги з теплопостачання проведений позивачем з урахуванням вищевказаних Правил та Методики та були застосовані тарифи, які затверджені в установленому законом порядку. Відповідно до ч.1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно до ч.1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В порядку ч. 5-7\~ст.81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ Порядок\~оформлення претензій\~споживачем передбачений\~Правилами надання послуги\~з постачання\~теплової енергії,\~які затверджені\~постановою Кабінету\~Міністрів України від 21\~серпня 2019\~р.\~№ 830.\~А саме\~п.п.55-58\~ вказаних\~Правил передбачено,\~щоу разі\~ненадання послуги,\~надання її\~не в\~повному обсязі,\~несвоєчасно або\~надання послуги\~неналежної якості\~споживач має\~право викликати\~виконавця або\~його представника\~для проведення\~перевірки кількості\~та/або\~якості наданої\~послуги. Оформлення претензій споживачів здійснюється в порядку, передбаченому\~статтею 27\~Закону України Про житлово-комунальні послуги. Оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених\~статтею 28\~Закону України Про житлово-комунальні послуги. За результатами перевірки якості надання послуги складається акт-претензія відповідно до\~Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145. Виконавець зобов`язаний\~прибути на\~виклик споживача\~у строки,\~визначені в\~договорі,\~але не\~пізніше ніж\~протягом однієї\~доби з\~моменту отримання\~повідомлення споживача. У разі неприбуття виконавця в установлений строк або необґрунтованої відмови виконавця підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем та не менш як двома споживачами, які проживають (розташовані) у сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю рекомендованим листом. Виконавець протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта-претензії вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених у ньому, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем. Виконавець зобов`язаний повідомити у десятиденний строк споживачеві про вжиті за результатами задоволення його претензії заходи. Аналогічні положення містяться і в Законі України «Про житлово-комунальні послуги». А саме Ч.6 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Відповідно до ч.7 ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Водночас відповідачкою не надано суду жодних доказів про ініціювання нею такого характеру звернення до позивача з приводу складання відповідного акта, що свідчив би про\~неналежне надання або ненадання послуг виконавцем їй як споживачеві у спірний період. Згідно із\~ст.\~1\~Закону України\~«Про теплопостачання» - місцева (розподільча) теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Відповідно до змісту п. 22 Правил, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення ЦО до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконує свої зобов`язання щодо надання послуг ЦО відповідачеві, а остання зобов`язана оплачувати надані послуги. У разі наміру відповідача як споживача відмовитись від послуг позивача з ЦО, вона не позбавлена можливості у передбачений законом спосіб провести відключення належного їй приміщення від мережі теплопостачання. Зазначена вище правова позиція висловлена ВС України у справі № 6 -1706цс15 і відповідно до вимог ст. 360 - 7\~ЦПК України\~є обов`язковою для всіх судів України. Жодних належних доказів на підтвердження факту відключення квартири відповідачки від централізованого опалення, суду не було надано. Жодних належних доказів на спростування здійсненого позивачем розрахунку відповідачкою не надано. Водночас позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2020 року по 31.10.2023року. При цьому, як вказувалося вище, відповідачка набула право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , 28.04.2021 року, що підтверджується долученим до матеріалів справи договором купівлі-продажу. Однією з головних та обов`язкових умов для виникнення у власника житлового нерухомого майна обов`язку зі сплати вартості житлово-комунальних послуг, наданих за адресою такого житла, є наявність між таким власником та виконавцем житлово-комунальних послуг (іншим управненим суб`єктом) відповідних правовідносин у цій сфері, оформлених договором та/або підтверджених фактом отримання зазначених послуг власником майна. При цьому, у випадку переходу права власності на житлове нерухоме майно до нового власника, останній набуває права та обов`язки саме власника нерухомого майна, що належали попередньому власнику, а не борги останнього з оплати житлово-комунальних послуг, які надавались за адресою такого нерухомого майна. Виключенням є оформлення у передбаченій законом формі заміни боржника у зобов`язанні з оплати житлово-комунальних послуг. Відтак діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу квартири. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 28.04.2021 року, згідно з яким відповідачка стала власницею квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні ). Водночас, згідно розрахунку боргу, в наявний борг відповідачки включено також заборгованість за період з 01.10.2020 року по 27.04.2021 року, тобто заборгованість, яка виникла до моменту набуття відповідачкою права власності на квартиру. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з теплопостачання та абонентського обслуговування за вказаний період є необґрунтованими. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачаки заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, нараховані за період з 28.04.2021 року по 31.10.2023 року. Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 9144,20 грн. заборгованості за вказаний період, з яких 8328,11 грн. заборгованість за постачання теплової енергії; 816,09 грн. заборгованість за абонентське обслуговування. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ На\~підставі викладеного,\~ст.\~ст.\~7,\~8,\~9,\~13,\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~ Закону України «Про теплопостачання», ст. 162 ЖК України,ст.ст.526 ЦК України,

Outcome: dismissed