Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якому просить стягнути з відповідача різницю невиплаченої вихідної допомоги при звільненні в сумі 133114 грн. 77 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 18 червня 2013 року працював в ДП «Адміністрація морських портів України», з 10 вересня 2020 року обіймав посаду заступника директора з майнової та договірної роботи юридичного департаменту управління ДП «АМПУ» на підставі наказу ДП «АМПУ» від 09 вересня 2020 року № 606-к. Указом Президента України від 24 квітня 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні», погодженого з Первинною профспілковою організацією правників ДП «АМПУ», встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 години 30 хвилин 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні. На підставі пункту 1 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 219-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] », позивачу припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами). Згідно з пунктом 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 219-к призупинено дію трудового договору, укладеного між позивачем та ДП «АМПУ», до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні. 29 грудня 2022 року позивача було звільнено з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників) згідно наказу ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення». Підпунктом 2.2 пункту 2 наказу № 490-к «Про звільнення» від 29 грудня 2022 року визначено виплатити вихідну допомогу позивачу у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до статті 44 К3пП України. Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 24.10.2023 про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, вихідна допомога [PERSON] нарахована у розмірі 64828 грн. 95 коп. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.06.2023 по справі № 758/11111/22 задоволено позов [PERSON] до ДП «АМПУ» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку в повному обсязі, зокрема: визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 219-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] »; стягнуто з ДП «АМПУ» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.08.2022 по 29.12.2022 (день звільнення) у розмірі 883113 грн. (без врахування податків та інших обов`язкових платежів). Посилаючись на неправильність розміру та періоду обрахованого відповідачем розміру середнього заробітку, зокрема у розмірі посадового окладу, а не у відповідності до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача суму невиплаченої вихідної допомоги при звільненні. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2023 року головуючим у справі визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді від 31 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, зокрема надання доказів сплати судового збору. 06 листопада 2023 року позивачем на виконання вимог ухвали судді від 31 жовтня 2023 року усунуто недоліки та надано докази сплати судового збору. Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву, позивачеві - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву подання відповіді на відзив. 17 листопада 2023 року представником відповідача, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на те, що у зв`язку з поновленням позивача на роботі, трудові відносини між сторонами не вважаються припиненими та продовжують діяти, позивач не вважається таким, що припинив трудові відносини з ДП «АМПУ», а також враховуючи, що вихідна допомога є разовим платежем та виплачується працівникові при остаточному звільненні, якого фактично не відбулось з огляду на поновлення позивача на роботі, відтак вважає відсутніми правові підстави для стягнення з відповідача вихідної допомоги при звільненні на користь позивача. Крім того, вважає помилковим доводи сторони позивача щодо порядку та періоду обрахунку розміру вихідної допомоги, зокрема вважає правильним обрахунок розміру вихідної допомоги виходячи з положень абз. 3 п. 4 Порядку № 100, тобто розмір доходу отриманий позивачем за два місяці, що передували звільненню, при цьому розрахунок слід проводити з установленої в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу позивача у розмірі 64829 грн. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити. 27 листопада 2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що оскільки відповідач звільнив позивача 29 грудня 2022 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, відтак у нього виник обов`язок сплати на користь позивача вихідної допомоги у розмірі не меншому від його середньомісячного заробітку в день звільнення, а саме 29 грудня 2022 року, а поновлення позивача на роботі з 30 грудня 2022 року не припиняє обов`язку відповідача сплатити різницю недоплачених коштів. 04 грудня 2023 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких викладено заперечення проти позовних вимоги аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в обґрунтування позовних вимог надав пояснення аналогічно викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в обґрунтування заперечень проти позовну надав пояснення аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 09 вересня 2020 року № 606-к [PERSON] , начальника відділу земельної та майнової роботи управління організації правової роботи юридичного департаменту апарату управління переведено на посаду заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату правління на постійно з 10 вересня 2020 року з посадовим окладом згідно зі статним розписом. Указом Президента України від 24 квітня 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався. Наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з веденням воєнного стану в Україні» встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 години 30 хвилин 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Виплату заробітної плати визначено проводити для працівників апарату управління ДП «АМПУ» у розмірі посадового окладу, встановленого у штатному розписі. На підставі пункту 1 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 219-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] », припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), а згідно з пунктом 2 Наказу ДП «АМПУ» № 219-к з 30 серпня 2022 року призупинено дію трудового договору, укладеного між позивачем та ДП «АМПУ», до відновлення можливості виконувати позивачем роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Наказом ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення» [PERSON] , заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління, звільнено відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗПП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників). Відповідно до п. 2.2 наказу ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення» департаменту бухгалтерського обліку апарату управління доручено виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст. 44 К3пП України. 29 грудня 2022 року ДП «АМПУ» було проведено повний розрахунок з позивачем, зокрема було виплачено вихідну допомогу у розмірі 64828 грн. 95 коп., що підтверджується копією повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, копією платіжної інструкції № 5374 від 29 грудня 2022 року, а також копією зарплатної/платіжної відомості № 110 від 29 грудня 2022 року. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року по справі № 758/2190/23 позов [PERSON] до ДП «АМПУ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Первинна профспілкова організація працівників ДП «АМПУ», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення»; поновлено [PERSON] на посаді заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління ДП «АМПУ» з 30 грудня 2022 року; стягнуто з ДП «АМПУ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2022 по 25.10.2023 у розмірі 645274 грн. 20 коп. У подальшому пунктом 1 наказу ДП «АМПУ» від 27 жовтня 2023 року № 415-к «Про поновлення [PERSON] » скасовано наказ ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення», а згідно пункту 2 вказаного наказу поновлено [PERSON] на посаді заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління ДП «АМПУ» з 30 грудня 2022 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що при здійснені розрахунку вихідної допомоги, яка була виплачена останньому, ДП «АМПУ» неправильно застосовано положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, та враховуючи, що позивач з 01.03.2022 по 30.08.2022 перебував на простої, а з 30.08.2022 по 29.12.2022 у стані призупинення дії трудового договору, то зазначений період виключається із розрахункового періоду відповідно до абз. 6 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, а тому правильним розрахунковим періодом має бути січень та лютий 2022 року. Надаючи правову оцінку доводам сторін суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Зважаючи на те, що наказом ДП «АМПУ» від 27 жовтня 2023 року № 415-к «Про поновлення [PERSON] » скасовано наказ ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к «Про звільнення», а згідно пункту 2 вказаного наказу поновлено [PERSON] на посаді заступника директора департаменту з майнової та договірної роботи юридичного департаменту апарату управління ДП «АМПУ» з 30 грудня 2022 року, суд дійшов висновку, що трудові відносини між сторонами не припинені та продовжують діяти. Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 по справі № 523/13833/17, у постанові від 20.01.2021 по справі № 522/18387/17, у постанові від 02.06.2021по справі № 204/3855/18 сформував правовий висновок, про те, що у зв`язку із скасуванням наказу про припинення трудового договору з позивачем за статтею 38 К3пП України, останній не вважається таким, що припинив трудові відносини з відповідачем, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті позивачу середнього заробітку, вихідної допомоги та моральної шкоди. Окрім того, у спірних правовідносинах також підлягає врахуванню правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, яка полягає у тому, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Велика Палата Верховного Суду, погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій, у контексті спірних правовідносин справи № 753/15556/15-ц зауважила, що, незважаючи на те, що після поновлення позивача на роботі підстава для виплати вихідної допомоги відпала, в силу вимог статті 1215 ЦК України ці кошти поверненню не підлягають. Таким чином, враховуючи, що наказ ДП «АМПУ» від 29 грудня 2022 року № 490-к про звільнення позивача було скасовано, позивача поновлено на роботі з 30 грудня 2022 року, а тому останній не вважається таким, що припинив трудові відносини з ДП «АМПУ», а також враховуючи, що вихідна допомога є разовим платежем та виплачується працівникові при остаточному звільненні, якого у даному випадку не було з огляду на рішення суду про поновлення на роботі, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з ДП «АМПУ» вихідної допомоги при звільненні. Що стосується доводів сторони позивача стосовно неправильності обрахування розміру вихідної допомоги суд зазначає наступне. Обчислення середньої заробітної плати працівника визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до аб. 3 п. 2 Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи (абз. 4 п. 2 Порядку). Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. У позовній заяві подією з якою позивач пов`язує необхідність у стягненні середнього заробітку є 29 грудня 2022 року, тобто день звільнення позивача. Так, Порядком передбачений загальний випадок розрахункового періоду для обчислення середнього заробітку - це останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. При цьому, Порядок визначає особливі випадки та послідовний механізм обчислення середньої заробітної плати у разі настання таких випадків: - якщо протягом останніх 2 календарних місяців працівник не працював, то середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні 2 місяці роботи; - якщо у працівника відсутній розрахунковий період (тобто протягом останніх 4 календарних місяців працівник не працював), то середня заробітна плата обчислюється відповідно до установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Таким чином, з урахуванням згаданих положень Порядку та, враховуючи той факт, що позивач з 01.03.2022 по 30.08.2022 перебував у простої, а з 30.08.2022 по 29.12.2022 у стані призупинення дії трудового договору, то до розрахунку середнього заробітку слід брати жовтень та листопад 2022 року, тобто два місяці, що передували звільненню, при цьому розрахунок слід проводити з установленої в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу позивача (абз. 3 п. 4 Порядку). З копії довідки про розрахунок середньоденного заробітку позивача від 23 серпня 2023 року № 10-04-01.01-26/83 посадовий оклад позивача складає 64829 грн. Таким чином, розмір вихідної допомоги при звільненні позивача склав 64829 грн. Суд зауважує, що стороною позивача помилково тлумачиться абзац 6 пункту 2 Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), метою чого є виключно визначення іншого розрахункового періоду для збільшення виплат, які не належать позивачу, зокрема, згідно з абзацом 6 пункту 2 Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Так, наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» з 01 березня 2022 року встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Відповідно до п. 5 вказаного наказу нарахування та виплата заробітної плати працівникам апарату управління ДП «АМПУ» за весь період дії простою проводиться в розмірі посадового окладу, встановленого у штатному розписі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем помилково обраховано розмір вихідної допомоги при його звільненні в сумі 197943 грн. 72 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці невиплаченої вихідної допомоги при звільненні в сумі 133114 грн. 77 коп., а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, відповідно до ст. 141 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed