Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

28.12.2023 (згідно штампу на поштовому конверті) представник позивача - адвокат Голіней Лілія Дмитрівна, діючи в інтересах позивача, звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 26.06.2021 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у сторін дітей не народилося. Спільного нажитого майна у подружжя немає. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач регулярно набирає кредитів та тратить їх на свої потреби. При цьому жодним чином не забезпечуючи сім`ю. В результаті таких дій позивачку стали турбувати колекторські фірми погрожувати їй та вимагати від неї погашення боргу. Вказано, що у сторін різні погляди на сімейне життя та цінності, а тому проживання разом стало неможливим. Близько року сторони разом не проживають, втратили почуття взаємної поваги та любові, стали один одному чужими людьми, а тому примирення між ними неможливе. Шлюбні відносини мають формальний характер, а тому суперечить інтересам кожного з подружжя. Позивачка просила шлюб розірвати, стягнути судові витрати. 03.01.2024 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. 04.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. 15.01.2024 від представника позивача - адвоката Голіней Л.Д. до суду надійшла заява, відповідно до якої представник позивача просила розглянути дану справу без її участі та без участі її довірительки. Позовні вимоги підтримує. Терміну на примирення позивачка не потребує, оскільки шлюбні відносини припинилися вже досить давно. 25.01.2024 відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано письмове клопотання, відповідно до якого останній просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує повністю. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 29.01.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 26.06.2021 Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 червня 2021 року, про що складено відповідний актовий запис за №150, прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.-4). Як вбачається із змісту позовної заяви, за час спільного проживання у сторін дітей не народилося. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~СК України. Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Що стосується стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного: За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Таким чином суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. До позову додано договір про надання правничої допомоги № 60 від 28.12.2023, що укладений між [PERSON] та адвокатом Голіней Лілією Дмитрівною (а.с.-6-7). Представник позивача - адвокат Голіней Лілія Дмитрівна здійснює діяльність на підставі ордеру серії АТ №1057397 від 28.12.2023 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 60 від 28.12.2023 у Івано-Франківському міському суд; адвокатом складена та підписана позовна заява; участь у судовому засіданні сторона позивача не приймала (а.с. 5). Згідно з квитанцій серії АЕ №0865 від 28.12.2023, адвокатом Голіней Л.Д. прийнято від [PERSON] за надання правничої допомоги у справі про розірвання шлюбу 4000 грн. (а.с. 8). За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, а також з врахуванням заяви про визнання позову. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи заяву про визнання позову подану до початку розгляду справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved