Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] в особі представника Прядка О.О. , звернулася до суду з позовом про зміну способу присудження аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.05.2014 р. на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі - 500 гривень щомісячно на 1/4 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, із урахуванням індексації, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що зросли споживчі ціни у декілька разів, тому раніше встановлений судовим рішенням розмір аліментів вже є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дитини.Рекомендований розмір аліментів у 2023 році складає 2833 грн. і дорівнює мінімальному прожитковому мінімуму для утримання дитини відповідного віку . Відповідач ухиляється від сплати аліментів в добровільному порядку та лише після арешту коштів боржника у виконавчому провадженні відповідач став перераховувати аліменти, а після скасування арешту знов припинив здійснювати платежі. Зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей не має, його матеріальне становище покращилось і він на даний час проходить службу і отримує високу заробітну плату. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Удовиченко В.А. в судовому засіданні частково не погодившись з позовом посилається на те, що станом на січень 2023 року він не мав заборгованості із сплати аліментів та перераховував кошти не щомісячно, а періодично одним платежем, спілкується з дитиною, яка проживає на теперішній час закордоном. З початком війни [PERSON] не працює, не служить, одружений, має двох малолітніх дітей та не заперечує проти збільшення розміру стягнутих аліментів на користь позивача до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Сторони [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.08.2012 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на доньку в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 03.05.2012 р. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.05.2014 р. задоволено позов [PERSON] і зменшено розмір аліментів, які стягуються на користь позивача з 800 грн. щомісячно до 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. На примусовому виконанні у Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавчий лист № 2012/3983/2012 від 25.10.2012 про стягнення аліментів. За наданим державним виконавцем розрахунку, станом на 04.01.2023 заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. При вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини. Таким чином , особа, яка одержує аліменти , може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника, позивачці належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка обмежилася наданням суду копій свідоцтва народження дитини, копії рішення суду від 14.05.2014 р. про зменшення розміру аліментів. Будь-яких доказів матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дитини, її стану здоров`я, позивачкою надано не було, хоча це є її процесуальним обов`язком.Не посилається також [PERSON] на зміни матеріального або сімейного стану. За приписами ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] від повторного шлюбу має двох малолітніх дітей- [PERSON] , 2013 року народження і [PERSON] , 2019 року народження.Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.01.2014 р., на користь [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , 2013 року народження у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Як випливає з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу за період з 01.01.2021 по 30.09.23 по фізичній особі [PERSON] , відповідача працював за цивільно-правовими договорами, його загальний заробіток за 2021 рік склав 2168грн. 76 коп, за січень 2022 р.-216 грн., з лютого 2022 р. відсутня інформація про його доходи. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач не працює та на службі не перебуває. Відповідач не заперечував проти часткового задоволення позовної вимоги [PERSON] та згоден оплачувати аліменти надочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє малолітніх дітей, [PERSON] працездатний, має дохід, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів до 1/6 частини від всіх видів заробітку , оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дітей, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання. Крім того, така зміна способу стягнення аліментів відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. Доводи представника позивача про збільшення розміру аліментів до та їх стягнення з урахуванням індексації суперечать вимогам сімейного законодавства, яке передбачає індексацію при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі ( ч.1 ст. 184 СК України). За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судвважає на необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Щодо вирішення судом питання про відшкодування позивачеві понесених судових витрат на професійну правничу допомогу,суд виходить з наступного. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір № 32/23 від 30.09.2023 про надання професійної правничої допомоги , рахунок на оплату № 2 від 30.09.2023 за представництво адвоката у цивільному судочинстві у кількості 2,5 годин на суму 2500 грн., з розрахунку 1000 грн. за годину роботи, платіжну інструкцію. Адвокат Прядко О.О. брав участь у судовому засіданні 30 січня 2024 р. 35 хвилин, що становить , виходячи з тарифу за годину роботи -583 грн. Позовні вимоги задовольняються частково. Беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви представника позивача і стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування витрат на професійну правничку допомогу у розмірі 437 грн. 50 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial