Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що товариство є теплопостачальною організацією, як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Постачання теплової енергії є комунальною послугою та обов`язком заявника як виконавця такої послуги. Відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке вбудовано у перший поверх житлового будинку загальною площею 57,8 кв.м. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» не надходило документів про рішення власників вказаного будинку про обрання моделі договірних відносин відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.11.2021 з ФО [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. В будинку [ADDRESS] встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії за показанням якого у період з 01.11.2021 по 31.03.2023 відповідачем було спожито теплову енергію у розмірі 11,35 Гкал на загальну суму 59596,02 грн. Відповідач не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, оплату за отримані послуги не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість у вказаній сумі. Заборгованість за абонентське обслуговування складає 177,61 грн. 26.05.2023 позивачем було направлено претензію відповідачу щодо сплати заборгованості у розмірі 59773,63 грн, яку відповідач не отримав. Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства та наявності заборгованості з оплати за отримані послуги, позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 9532,48 грн, пеню у розмірі 2692,88 грн та 3% річних у розмірі 2212,33 грн. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача зазначені суми заборгованості, інфляційні втрати, 3% річних та пеню. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не надав заперечень проти заочного вирішення справи. \~ \~ \~ \~29 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній\~цивільній справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» до останнього передано об`єкти теплопостачання в тому числі в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу. Тобто позивач є виконавцем послуги з теплопостачання для будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 58,7 кв.м. вбудованого в перший поверх житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 січня 2011 року. Відповідач зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідачем не укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою нежитлового приміщення. Із акту введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 20 серпня 2019 року видно, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] встановлено вузол обліку теплової енергії та дозволено його експлуатацію. 07.09.2022 проведено повірку засобу вимірювальної техніки та встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ. Повірка дійсна до 07.09.2026. Встановлено, що позивачем регулярно та відповідно до тарифів на теплову енергію надавалися комунальні послуги, що підтверджується актами про надання теплоносія від 27.10.2021 від 05.11.2022, актами про припинення подачі теплоносія від 01.04.2022 та від 23.03.2023, а також відповідними рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021/2022 та 2022/2023. Фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2021 по 31.03.2023 склало: листопад 2021 15,90 Гкал, грудень 2021 20,61 Гкал, січень 2022 21,60 Гкал, лютий 2022 17,63 Гкал, березень 2022 16,81 Гкал, листопад 2022 11,65 Гкал, грудень 2022 16,90 Гкал, січень 2023 18,31 Гкал, лютий 2023 16,67 Гкал, березень 2023 9,64 Гкал. Позивачем протягом грудня 2021 року до квітня 2023 року направлялись відповідачу рахунки- фактури щодо вартості послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг). Згідно з наданим до суду детальним розрахунком суми грошових зобов`язань станом на 22.05.2023 за [PERSON] значиться заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 177,61 грн, заборгованість за постачання теплової енергії склала 59596,02 грн. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання з оплати комунальних платежів, позивачем за період з 03.01.2022 по 17.10.2023 нараховано компенсацію за інфляцію в сумі 9532,48 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 2213,33 грн та пеню в розмірі 2692,88 грн. За вихідним номером №4088/30 від 26.05.2023 відповідачу направлялась претензія щодо необхідності сплати заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 59773,63 грн, яку відповідач не отримав. Заборгованість не сплатив. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами\~ЦК України,\~ЖК України,\~Закону України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за № 1198. Статтею 322\~ЦК України\~ передбачено,\~що власник\~зобов`язаний\~утримувати майно,\~що йому\~належить,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~ Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Відповідно до\~ст. 4 ЖК України\~ до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. В розумінні\~Закону України «Про теплопостачання»\~та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до\~Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно зі \~ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно зі \~ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, додержання вимог\~договору та\~нормативно-правових\~актів. Згідно з п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення нежитлового приміщення\~ №1 зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримував теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до\~ст.ст. 19, 19-1 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, послуги з \~постачання теплової енергії належать до комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 1 ч.2 ст. 8 вказаного Закону закріплює обов`язок надання комунальної послуги виконавцем. При цьому, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання»). \~ \~Відповідно до\~ч.ч.\~1-2\~ст.\~12\~Закону №\~2189-VIII\~надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах.\~ Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.\~ \~ \~ \~ \~Пунктами 2, 5 частини другої статті 7\~Закону «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,\~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 14 вказаного Закону передбачена можливість укладення трьох різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка самостійно обирається співвласниками багатоквартирного будинку, виключно на підставі рішення, прийнятого відповідно до закону. Як передбачено\~ч.5\~ст.\~13\~Закону,\~у разі\~якщо співвласники\~багатоквартирного будинку\~не прийняли\~рішення про\~вибір моделі\~договірних відносин\~та не\~уклали з\~виконавцем комунальної\~послуги відповідний\~договір (крім\~послуг з\~постачання та\~розподілу природного\~газу і\~послуг з\~постачання та\~розподілу електричної\~енергії),\~з ними\~укладається індивідуальний\~договір про\~надання комунальної\~послуги,\~що є\~публічним договором\~приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внесених Законом України №1060-ІХ від 03.12.2020 (набрав чинності 01.05.2021), плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Як видно із роздруківки з офіційного сайту АТ «Криворізька теплоцентраль», 01.10.2021 товариством на вебсайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль» не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] добровольчої армії про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 з ФО [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та з 01.11.2021 позивачем здійснено нарахування плати за абонентське обслуговування. Відповідно до п.5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п.34 Типового договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Встановлено, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] , відповідач ухиляється від оплати за отриманні послуги, які надаються до нежитлового приміщення №1 у вказаному житловому будинку. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ та інших споживачів. При цьому, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 за №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів». Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Як визначено приписами Правил №830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині, обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями засобів вимірювальної техніки. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. В будинку [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, прилад-розподілювач не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення. Згідно з показами приладу комерційного обліку та обрахунками позивача, відповідачем в період з 01.11.2021 по 31.03.2023 було спожито 11,35 Гкал на загальну суму 59596,02 грн. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. На підставі ст.ст.12, 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Встановлено,\~що позивач\~свої обов`язки\~з постачання\~теплової енергії\~виконував,\~доводи позивача\~щодо розміру\~заборгованості нічим\~не спростовуються\~і ці\~обставини слід\~вважати доведеними,\~суд вважає\~доведеним факт\~утворення заборгованості\~з \~оплати за\~надані послуги\~позивачем за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та погоджується з наданим розрахунком заборгованості відповідача за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, включно, у розмірі 59596,02 грн. Судом досліджені всі докази наявні у справі, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідач відзив на позов не надав та не довів перед судом неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості за надані комунальні послуги. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, три відсотка річних від простроченої суми та пені, суд зазначає таке. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Аналогічне положення щодо сплати пені у разі несвоєчасного здійснення платежів передбачено і п.п.44, 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача за період з 03.01.2022 на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 2213,33 грн, інфляційних втрат в розмірі 9532,48 грн, нарахованих на суму несплаченої заборгованості, пені в розмірі 2692,88 грн та надав відповідні розрахунки. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України, а нарахування пені відповідає умовам типового договору. Однак постановою\~Кабінету Міністрів\~від 5\~березня 2022\~р.\~№ 206\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану»,\~було визначено,\~що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р.\~№ 64\~Про введення воєнного стану в Україні, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином нарахування позивачем 3% річних від простроченої суми, інфляційних втрат та пені за період з 24.02.2022 не відповідає вимогам вищевказаної постанови. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене та розрахунки позивача, суд доходить висновку, що підлягають стягненню з відповідача нараховані до 24.02.2022 3% річних від простроченої суми в розмірі 973,95 грн, інфляційні втрати в розмірі 5490,31 грн та пеня в розмірі 1184,97 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача щодо наявності заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію та її розміру нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial