Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

02.11.2017 року [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулися до суду з повною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. 23.02.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №530/Р від 23.02.2023 року, вказану цивільну справу передано судді Марків Ю.С. Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова Марків Ю.С. від 27.02.2023 року прийнято до провадження вказану цивільну справу. Позов мотивують тим, що їм та їх неповнолітнім дітям на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Квартира складається із двох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати та коридору - загальною площею 40,0 м.кв. Поверхом вище, у квартирі [ADDRESS] , що згідно свідоцтва про право власності та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно належить відповідачам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок недбалого користування відповідачами сантехнічними пристроями, невжиття ними заходів для підтримання їх у справному стані, 17.06.2017 року близько 16:00 сталося затікання води з їхньої квартири у квартиру позивачів, внаслідок якого пошкодило покриття стін та стелі, паркетне покриття підлоги, що підтверджується актом комісії ЛКП "Сокільницьке" від 02.08.2017 року. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 21.08.2017 року, вартість відновлювального ремонту, який необхідно здійснити для ліквідування наслідків залиття квартири становить 12031,00 грн. Відповідачі із даним висновком ознайомлені, однак відшкодовувати завдані збитки відмовилися. Окрім цього, зазначають, що внаслідок залиття квартири, власникам було завдана моральна шкода, яка полягала у порушенні звичного порядку життя сім`ї, переживаннях, погіршенні стану здоров`я. Враховуючи вищевикладене, просять стягнути з відповідачів 12031,00 грн у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 3000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, 640 грн. - судового збору, 2500 грн. - судових витрат за проведення експертного дослідження та 700 грн. - судових витрат на правову допомогу. Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачі подали до суду відзив, у якому вказали, що 17.06.2017 року ніякого затікання води з їх квартири у квартиру позивачів не було. Вказують, що акт від 02.08.2017 року складений ЛКП "Сокільницьке" є безпідставним та неправомірним, а експертний висновок, що зроблений на підставі акта є нікчемним. Крім цього, зазначають, що огляд квартири [ADDRESS] було проведено одноосібно інженером ЛКП "Сокільницьке" Журавською І.Б., а підписаний [PERSON] та [PERSON] . Також наголошує, що акт був складений без їх присутності, без свідків, без обстеження їх квартири для встановлення причини затоплення, а також складений через 55 календарних дій після факту незначного підтоплення, яке насправді відбулось 10.06.2017 року. Вказують, що 10.06.2017 року [PERSON] був присутній у квартирі [ADDRESS] для огляду квартири разом із позивачем та домовилися вирішити питання мирним шляхом, а саме зробити ремонтні роботи. 28.06.2017 року майстрами [PERSON] та [PERSON] зроблено попередній огляд квартири, після чого вони домовилися про дату ремонту, однак через тиждень [PERSON] та її чоловік [PERSON] відмовилися від ремонту, вказавши, що стіни ще не висохли. Окрім цього, зазначає, що мешканцями квартири [ADDRESS] , яка розташована на другому поверсі, було затоплено у 2006 році та 2016 році перший поверх гуртожитку, як наслідок паркетне покриття у квартирі зі щілинами, не лаковане та не шліфоване, а отже затоплення, яке сталося 10.06.2017 року і щілинами в паркеті квартири [ADDRESS] причинного зв`язку немає. 05.03.2018 року позивачі подали відповідь на відзив, у якому погодилися, що залиття мало місце 10.06.2017 року, однак решту зеперечень вважають надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Заперечують, що залиття квартири було незначним, оскільки під час залиття мешканців квартири [ADDRESS] не було вдома, а витікання води тривало довго. При підході до квартири [ADDRESS] вони побачили, що вода витікає через поріг у коридор загального користування, що свідчить про те, що вода у квартирі [ADDRESS] стояла на рівні 10-12 см. вище рівня підлоги по всій квартирі, окрім великої кімнати. [PERSON] та [PERSON] першими зайшли у квартиру [ADDRESS] , перекрили воду та почали вигрібати воду відрами разом із сусідами. 02.08.2018 року, коли у їх квартиру приходила комісія ЛКП "Сокільницьке", [PERSON] відмовилася від пропозиції взяти участь у огляді квартири та складанні акту. Окрім цього, 29.08.2017 року за заявою [PERSON] комісія ЛКП повторно оглянула квартиру [ADDRESS] та встановила ті ж самі пошкодження, що і першим актом. Щодо мирного вирішення конфлікту, то позивачі підтверджують обіцянку відповідачів провести ремонтні роботи, однак вказали, що для ремонту достаньо мішка гіпсу та відра фарби, але ремонт позивачі повинні робити власними силами. Окрім цього, відповідачі надіслали письмові поясненні, в яких вказали, що висновок експертного будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON] не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме неправильно застосовані норми Національного Стандарту України "Правил визначення вартості будівництва", а також завищено вартість будівельних матеріалів приблизно на 60%. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили такий задоволити. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у такому. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачам [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 01.11.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13870469 від 03.12.2013 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №96139517 від 02.09.2017, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 02.08.2017 року комісією ЛКП «Сокільницьке» у складі майстрів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було проведено обстеження квартири позивачів. Згідно з актом огляду комісією встановлено, що вийшов із ладу шланг під мийкою в кухні квартири [ADDRESS] і в результаті чого було затоплено квартиру [ADDRESS] , а саме: коридор стеля і стіни, паркет; кімната №1 стеля і стіни; кухня стеля обої, стіни обої бамбук, меблі; ванна кімната вся стеля; загальний коридор стеля і стіни. Окрім цього, комісією ЛКП «Сокільницьке» у складі майстрів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складено акт від 29.08.2017 року, відповідно до якого комісією проведено обстеження квартири [ADDRESS] та встановлено, що у вказаній квартирі на кухні під мийкою лопнув шланг, внаслідок чого було затоплено квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом нижче; у квартирі затоплено кімнату, кухню, коридор, туалет. Відповідно до висновку №12/08-17я експертного будівельно-технічного дослідження від 21.08.2017 року по заяві [PERSON] вартість відновлювального ремонту, який необхідно здійснити для ліквідування наслідків залиття квартири [ADDRESS] становить 12031,00 грн. До висновку долучено Таблицю №1 (фотофіксацію квартири [ADDRESS] ) та зведений кошторисний розрахунок вартості ремонту вказаної квартири. Перевіривши доводи відповідачів щодо належності та допустимості наявних у справі, поданих позивачем доказів, суд відзначає наступне. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76,у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.». Дослідивши акти обстеження від 02.08.2017 року та 29.08.2017 року, суд вважає, що істотних порушень, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність, не виявлено. Так, акти складені комісією з працівників ЛКП «Сокільницьке», яке обслуговує житловий фонд Франківського району м. Львова, підписаний працівниками ЛКП «Сокільницьке», затверджений відповідною посадовою особою - директором ЛКП «Сокільницьке». У акті зазначено, зокрема: виявлені при обстеженні пошкодження затопленої квартири, причину залиття; підстав вважати, що він містить будь-яку неправильну чи неправдиву інформацію, суд не має. Встановлено, що складені акти від 02.08.2017 року та 29.08.2017 року відповідають за формою та змістом вимогам, визначеним наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки в ньому зазначені всі відомості: дата та місце складання, члени комісії, місце залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття. Наголошуючи на неправильності зазначення в акті від 02.08.2017 року дату, коли відбулось затоплення квартири позивача, відповідачами не доведено належними та допустимими доказами, яким чином вказане впливає на сам факт затоплення, а також на розмір завданої позивачам матеріальної шкоди. Відтак, твердження відповідачів з цього приводу судом до уваги не береться. Таким чином, відповідачами не спростовано відомостей, викладених у актах. Суд зауважує, що відповідно до ст. 89 ЦПК України, надає оцінку актам обстеження у сукупності з іншими доказами. Зі змісту висновку №12/08-17я експертного будівельно-технічного дослідження від 21.08.2017 року по заяві [PERSON] вбачається, що при вивченні наданих на дослідження документів та співставленні з результатами візуального огляду, а саме характер і форми наявних слідів залиття встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулось через міжповерхове перекриття з квартири [ADDRESS] цього ж будинку. Також, експертом при візуальному огляді квартири [ADDRESS] було виявлено наявність слідів залиття в таких приміщеннях: - у кухні, на стелі, на шпалерах сухі плями темного кольору площею до 0,4 кв.м. та відставання шпалер площею 0,15 кв.м., на стінах відставання шпалер з бамбуку площею 3,06 кв.м.; - у коридорі на стелі, вздовж стику між плитами перекриття, суха пляма жовтого кольору площею до 0,2 кв.м., на стіні, що межує з житловою кімнатою під літ.4 сухі потьоки сірого кольору, на підлозі викривлення штучного паркету та збільшення щілин між паркетинами на площі до 1 кв.м.; - у ванній кімнаті на стелі сухі плями темно-сірого кольору з характерним запахом, схожим на плісняву, площею до 1 кв.м.; - у житловій кімнаті під літ.4 на стелі, вздовж стику між плитами перекриття суха пляма жовтого кольору по всій довжині кімнати та відставання оздоблювального шару (шпаклівки) площею до 0,05 кв.м., на стіні, що межує з коридором, під стиком між плитами перекриття сухі потьоки сірого кольору. Окрім цього, зі змісту висновку №12/08-17я експертного будівельно-технічного дослідження від 21.08.2017 року по заяві [PERSON] вбачається, що експертом встановлено, що для усунення наслідків затоплення необхідно провести внутрішні ремонтно-будівельні роботи по оздобленню приміщень, зокрема: - у коридорі, площею 5.1 кв.м.; - у ванній кімнаті, площею 3,3 кв.м.; - у кухні, площею 7,2 кв.м.; - у житловій кімнаті, площею 8,1 кв.м. Висновок експертного будівельно-технічного дослідження містить фотоматеріали пошкоджень квартири за адресою: [ADDRESS] , які підтверджують пошкодження, встановлені актом обстеження від 02.08.2017 року, а також містить детальний розрахунок розміру матеріальної шкоди, завданої позивачам внаслідок залиття їх квартири. Суд вважає, що даний висновок є належним доказом розміру збитків, заподіяних позивачам. Отже, як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем в ході розгляду справи на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку, встановленому законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивачів на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Вказані положення унормовують загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таке тлумачення зазначених норм закону відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 березня 2018 року у справі №668/10548/15-ц. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Суд також бере до уваги положення ч.ч.4,5 статті 319 ЦК України, відповідно до яких власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України, зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 151 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 та пунктом 5.1 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.06.2006, утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж опалення та теплопостачання є обов`язком власника квартири. Таким чином, обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів, що знаходяться у квартирі, у належному стані покладено на власника квартири. Суд вважає, що подані позивачами докази свідчать про те, що залиття квартири позивачів є виною саме відповідачів. Наведені докази у своїй сукупності спростовують твердження відповідачів щодо безпідставності заявлених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачі надали беззаперечні докази завдання їм шкоди внаслідок дій відповідачів, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями та завданням шкоди, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів в частині стягнення збитків в розмірі, визначеному експертним дослідженням - 12031,00 грн. У контексті оцінки доводів відповідачів суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Крім цього, статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, а також внаслідок ушкодження здоров`я. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що окрім матеріальної шкоди позивачам була завдана і моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях внаслідок пошкодження їх майна, незручностей, пов`язаних з необхідністю проведення ремонту квартири, що вимагають від позивачів додаткових зусиль для захисту свого права та відновлення пошкодженого житла, порушення звичайного способу життя позивачів. При цьому, визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 3 000,00 грн. суд вважає таким, що відповідає тяжкості та характеру правопорушення, глибині душевних страждань позивача, а також принципам розумності і справедливості. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до квитанції №290 від 29.09.2017 року [PERSON] сплачено Львівській обласній колегії адвокатів Шевченківського району 700,00 грн. за правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] 31.01.2018 року укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом юридичної консультації Шевченківського району м.Львова Львівської обласної колегії адвокатів Казуровою Лілією Василівною, відповідно до умов якого клієнт дає завдання, а адвокат зобов`язується надавати йому за плату правову допомогу. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачами суми стягнення з відповідачів судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Відтак, з врахуванням часу, необхідного на підготовку до даної справи та фактичне надання правової допомоги в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 700,00 грн., які підлягають до стягнення з відповідачів у рівних частинах, є розумною та не завищеною, а також відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. Щодо стягнення з відповідачів судових витрат за проведення експертного досліження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Як вже зазначалось, за ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Встановлено, що позивач понесла витрати за проведення по справі експертного дослідження №12/08-17я від 21.08.2017 року в розмірі 2500,00 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового кассового ордера №12/08-17 від 12.08.2017 року, та які підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах. Окрім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача в рівних частинах слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією №377 від 25.10.2017 року.

Outcome: approved