Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

25.12.2023 до суду надійшов зазначений позов, у якому представниця позивача зазначає, що 24.07.2018 Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1489. Спільних дітей у подружжя немає. З грудня 2021 року спільного господарства не ведуть, кожен з подружжя живе своїм особистим життям та своїми інтересами, а відтак вважає примирення неможливим. Представниця позивача, посилаючись на викладені обставини та на ст. ст. 51, 105, 110 СК України, ст.ст. 27, 43,175, 177 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 24.07.2018, актовий запис № 1489. Ухвалою від 01.01.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 02.02.2024. Позивачка та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без їх виклику ( а.с. 20,21). Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. 09.01.2024 представниця позивача надіслала на адресу суду заяву, якою підтримує позовні вимоги та просить суд позов задовольнити ( а.с. 23-24). 16.01.2024 до суду надійшла заява відповідачки, якою вона не заперечує проти розірвання шлюбу та стверджує обставини викладені у позовній заяві ( а.с.25). З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, за відсутності відзиву, оскільки відповідачка своїм правом про заперечення проти позову не скористалася, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.07.2018 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1489 ( а.с. 11). Спільних дітей у подружжя немає. З грудня 2021 року сімейно-шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Кожен з подружжя живе своїм особистим життям та своїми інтересами. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбні стосунки з грудня 2021 року, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають [PERSON] та [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка так і дружини. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатила судові витрати у виді судового збору у розмірі - 1073,60 гривень, отже з відповідачки на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії.

Outcome: approved