Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивачки [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє представник [PERSON] , звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочок, які продовжують навчання, у розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) на кожну з них щомісячно до 13.06.2024. Також [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період встановлення їй третьої групи інвалідності до 01.12.2024. В позовній заяві посилались на те, що відповідач [PERSON] є батьком позивачок [PERSON] та [PERSON] . З 20.04.2005 до 14.03.2011 мати та батько позивачок перебували у шлюбі. Рішенням суду від 29.07.2009 з відповідача стягувались аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення позивачками повноліття, тобто до [INFO] . Позивачки навчаються в Мультипрофільному ліцеї Олександрійської міської ради та є ученицями 11 класу. Термін навчання 30.06.2024. 24.04.2015 [PERSON] була встановлена інвалідність з дитинства до повноліття. 16.11.2023 [PERSON] була встановлена третя група інвалідності на період до 01.12.2024. Відповідач відмовився від позивачок, як своїх дочок, що підтверджується його нотаріально завіреною заявою. [PERSON] працездатний, їздить на заробітки закордон, купує нерухоме майно, за місцем свого проживання відкрив станцію технічного обслуговування, має постійний заробіток, тому має можливість сплачувати аліменти на період навчання. Тому позивачки просять суд стягнути з відповідача на їх користь аліменти на їх утримання. Ухвалою від 29.11.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від позивачок щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Позивачки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без них, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280ЦПКУкраїни на підставі наявних у справі доказів. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Батьки позивачок [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20.04.2005 та рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 14.03.2011 у справі № 2-470/2011 шлюб був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією рішення суду. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 29.07.2009 у справі № 2-2412/2009 з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду від 22.09.2015 у справі № 398/1358/15-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно його дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 20.02.2015 [PERSON] у нотаріуса підтвердив свою згоду на позбавлення батьківських прав стосовно дочок [PERSON] та [PERSON] , про що підписав відповідну заяву. [PERSON] та [PERSON] навчаються у Мультипрофільному ліцеї Олександрійської міської ради в 11-Б класі, очікувана дата закінчення навчання 13.06.2024, що підтверджується довідками від 30.10.2023 №№ 106, 107. [PERSON] була визнана інвалідом з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . 16.11.2023 [PERSON] була встановлена третя група інвалідності до 01.12.2024, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії12 ААГ № 388496. У період з 2015 по 2023 [PERSON] періодично проходила лікування у зв`язку з наявними хворобами, що підтверджується копіями виписок з медичних карт, копією консультативного висновку та копією медичного висновку на дитину-інваліда віком до 18 років. З довідки КП «Житлогосп» від 30.10.2023 № 274 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1ст.\~15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199\~СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання має той з батьків з яким проживає син, дочка, які продовжують навчання, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.ст.199,200\~СК України обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів, як певний вік (від 18 до 23 років), продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі і наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічні положення закріплені у п.20постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст.182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У позовній заяві [PERSON] та [PERSON] зазначали, що відповідач [PERSON] постійно купує нерухоме майно, за місцем свого проживання відкрив станцію технічного обслуговування, однак доказів цього не надали. При вирішенні питання про стягнення та встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що позивачки є повнолітніми, продовжують навчання, у зв`язку з чим не мають власних джерел доходів та потребують матеріальної допомоги, зокрема, на навчання, харчування, витрати на проїзд, проживають разом з матір`ю, та перебувають на її утриманні, в той час як відповідач в матеріальному забезпеченні дочок участі не приймає, їх розвитком не цікавиться, у зв`язку із чим був позбавлений батьківських прав щодо них. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, не має будь-яких обмежень до працевлаштування, що характеризує його майновий стан, а також вказує на можливість надання матеріальної допомоги. Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, а також обов`язок щодо утримання повнолітньої непрацездатної дочки, яка потребує матеріальної допомоги батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочок, які продовжують навчання,слід задовольнити, та стягувати з відповідача на користь позивачів аліменти у розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходів) кожній щомісячно до закінчення ними навчання, а саме до 13.06.2024, а позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, як особи з інвалідністю, - задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на строк встановлення інвалідності до 01.12.2024, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітніх дочок відповідача. З системного аналізу положень норм ч. 1 ст. 191, 201 СК України вбачається, що аліменти на повнолітніх дочку, сина присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак, вимога позивачок підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 24.11.2023. З урахуванням положень ст.\~141\~ЦПК України судовий збір слід покласти на сторону відповідача.

Outcome: partial