Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивачі звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначають, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , також позивачі вказують, що після його смерті залишилося спадкове майно, яке складалося із житлового будинку. Після смерті батька позивачі вчасно прийняли спадщину, в зв`язку з чим оформили право власності на частину майна, а право власності на житловий будинок успадкувати за законом не змогли, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно не зареєстровано в установленому законом порядку. В зв`язку з вищевикладеним просять суд визнати за ними в порядку спадкування за законом, право приватної власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке за життя належало [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просила розглядати позов без їх участі за наявними у справі документами (а.с. 39-40). Представник відповідача Коломацької селищної ради Харківської області в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи без його участі (а.с. 53-55). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб суд приходить до висновку про доцільність розгляду справи у підготовчому провадженні. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, а також врахувавши позиції сторін, викладені у їх заявах, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 404, [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 22). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 23 березня 1983 року та [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16, 20). Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 22 листопада 2003 року [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2003 зареєстрували шлюб, про що Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис за №1930 (а.с. 21). Згідно довідок №95-96/02-31 виданих Коломацькою селищною радою вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок Згідно витягу з Спадкового реєстру за № 68044390 вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведено спадкову справу за № 1/2022 (а.с. 31). Відповідно до матеріалів спадкової справи №1/2022 вбачається, що позивачі після смерті [PERSON] , який помер [INFO] вчасно прийняли спадщину, а також успадкували частину спадкового майна, про що свідчать свідоцтво про право на спадщину (а.с. 66-86). Згідно договору про поділ спадщини від 16 листопада 2023 року вбачається, що позивачі склали договір про поділ спадкового майна належного їм відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України в рамках спадкової справи №1/2022, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки з кадастровим номером 6323255100:04:000:0047, площею 2,8471 га, що розташована на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області (а.с. 33). Також судом встановлено, що 12 грудня 2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] через ненадання правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності померлого [INFO] [PERSON] на вищевказаний житловий будинок (а.с. 30). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 02 листопада 1981 року виданого на підставі рішення виконкому Коломацької селищної ради народних депутатів від 11 серпня 1981 року за №107 та зареєстрованого Валківським БТІ в реєстровій книзі №3 за реєстровим №375 вбачається, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] відноситься до колгоспного типу двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 24). Згідно до інформації наданої Коломацьким МКПТІ вбачається, що власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 02 листопада 1981 року виданого на підставі рішення виконкому Коломацької селищної ради народних депутатів від 11 серпня 1981 року за №107 (а.с. 25). У відповідності до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. За приписами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст. 120-126 ЦК Української PCP. Положеннями ст.ст.120,123 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року), чинними на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до п. 6 Постанови пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність 20.06.2007 року, колгоспний двір припинив своє існування. З Цивільного Кодексу України вилучено статті, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718-XII, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Беручи до уваги вище перелічені обставини, а також те, що позивачі будучи спадкоємицями за законом після смерті свого батька, який за життя був єдиним членом колгоспного двору прийняли спадщину, що відкрилася після його смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів стосовно визнання за ними права власності на частину вказаного житловий будинку кожному.

Outcome: approved