Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 19467-01/2023 від 16.01.2023 року в сумі 58500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.01.2023 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] на умовах строковості, зворотності, платності було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 19467-01/2023, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", згідно з яким останній отримав кредитні кошти. 28.07.2023 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 28072023, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у порядку та строки, встановлені договором факторингу. Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 19467-01/2023 від 16.01.2023 року станом на дату відступлення права вимоги склала 58500,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15 000 грн. 00 коп. та заборгованості по відсотках у розмірі 43500 грн. 00 коп. Позичальник на\~користь нового\~кредитора жодних\~платежів станом\~на дату\~подання позовної\~заяви не\~здійснював,\~у зв`язку\~з чим\~позивач змушений\~звернутися до\~суду та\~просити стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~Кредитним договором\~№ 19467-01/2023\~від 16.01.2023\~року у\~розмірі 58500,00\~грн. та судовий\~збір у\~розмірі 2684,00\~грн. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.01.2023 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] на умовах строковості, зворотності, платності було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 19467-01/2023, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", згідно з яким [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 15000 грн. строком на 25 днів, тобто, до 09.02.2023 року (п.1.1, п. 1.2 договору). Як передбачено п. 1.3 договору про надання фінансового кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує Товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Судом також встановлено, що 28.07.2023 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 28072023, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, у порядку та строки, встановлені договором факторингу. Як зазначав позивач у позовній заяві, відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 19467-01/2023 від 16.01.2023 року станом на дату відступлення права вимоги склала 58500,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15 000 грн. 00 коп. та заборгованості по відсотках у розмірі 43500 грн. 00 коп. Оскільки позивач вважає, що боржник за вказаним кредитним договором у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Суд зазначає, що в даному випадку ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надало суду Договір факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року відповідно до п. 2 якого ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" відступило позивачу ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право вимоги до позичальників-фізичних осіб, перелік яких міститься в Реєстрі боржників, який є в Додатку №1 до Договору. Так, згідно з п. 1.1 Договору факторингу Реєстр боржників - це погоджений сторонами перелік боржників, їх кредитних договорів, договорів забезпечення, права вимог за якими відступаються за цим договором, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості, а також інших даних у разі їх наявності у клієнта, за формою, наведеною в Додатку № 1 до цього Договору. Тобто, вказаним Договором факторингу передбачено, що Додаток №1 до Договору факторингу містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобов`язань кожного з боржників з переліком їх особистих даних. У наданому позивачем в якості Додатку № 1 до Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року Реєстрі боржників наявний перелік боржників із зазначенням номеру кредитного договору, адреса реєстрації, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості. Також до позовної заяви надано Витяг з реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року щодо боржника [PERSON] . Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засади змагальності у цивільному судочинстві та обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду першої інстанції в установленому порядку і строки, обов`язкові для учасників процесу і суду в силу вимог п.4 ч.3 ст.2, статті 12, 81, 83 ЦПК. В той же час, суд вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити юридичний зв`язок Витягу з реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року року з Реєстром боржників № 1, який наведений в Додатку №1 до Договору факторингу, та який був би належним доказом наявності в позивача права вимоги до відповідача за вище вказаним договором про надання фінансового кредиту № 19467-01/2023 від 16.01.2023 року, укладеним між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та відповідачем, оскільки відомості про боржника [PERSON] у даному Реєстрі відсутні. В даному випадку, окрім Витягу з реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року, позивачем не надано будь-якого належного, достатнього і допустимого доказу на підтвердження факту наявності у позивача права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, та на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" в розмірі, який позивач вказав в своїй позовній заяві. Суд зазначає, що сам по собі Витяг з вищевказаного реєстру боржників суд не може взяти до уваги, оскільки такий документ формується одноособово позивачем, з можливістю внесення будь-яких даних, які фактично нічим не підтверджені. При цьому додаток № 1 до договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 року, що згідно умов цього договору має містити перелік боржників за договорами, право вимоги за якими виникло у позивача, не містить жодних даних щодо боржника [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 19467-01/2023 від 16.01.2023 року. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на їх недоведеність, у зв`язку з чим в задоволені позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати на сторону позивача у зв`язку із відмовою в позові у його повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed