Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

18 вересня 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до\~Суворовського районного\~суду м.Одеси\~з позовною\~заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/4236046 від 26 листопада 2021 року, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем, яка станом на 06 вересня 2023 року складала 128120,63 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачем вказано,\~що 26\~листопада 2021\~року [PERSON] \~уклав з\~АТ «Креді\~Агріколь Банк»\~кредитний договір\~№1/4236046,\~за яким\~банк надав\~позичальнику кредит\~у сумі\~90000\~грн на\~споживчі цілі\~строком на\~72\~місяця,\~ а відповідач зобов`язався в порядку та на визначених договором умовах повернути його, сплатити відсотки за користування кредитом, комісію та інші платежі, передбачені договором. Банк належним чином виконав умови договору, однак через порушення зобов`язань у відповідача станом на 06 вересня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 128120,63 грн, з яких 79090,85 грн. строкова заборгованість; 9343,32 грн прострочена заборгованість; 1109,32 грн нараховані відсотки; 12160,06 грн - прострочені відсотки; 4230 грн комісія; 22187,08 грн. прострочена комісія. 23 січня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» і позивач уклали договір про відступлення права вимоги до відповідача за цими кредитними зобов`язаннями, про що було письмово повідомлено [PERSON] та запропоновано у добровільному порядку сплатити заборгованість. Оскільки заходи досудового врегулювання спору результатів не дали, то позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 128120,63 грн разом з понесеними судовими витратами. 12 жовтня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте судова повістка повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання». Судом враховується також судова повістка у вигляді смс-повідомлення, надіслана відповідачеві на зазначений ним номер телефону при оформленні кредитного договору. Отже він вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався, відзив на позов не надавав. Оскільки відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року на підставі Заяви-Анкети № 0700007-26112021-062 на отримання готівкового кредиту «Свобода» відповідач [PERSON] уклав з АТ «Креді Агріколь Банк», кредитний договір № 1/4236046, за умовами якого банк надає відповідачеві кредит у сумі 90000 грн на споживчі цілі строком на 72 місяці з 26 листопада 2021 року до 25 листопада 2027 року зі сплатою щомісячної процентної винагороди у розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка) з дня надання кредиту до повного погашення заборгованості, щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) у розмірі 2,35 % від суми кредиту, а відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно відповідно до графіку платежів повертати кредит зі сплатою процентної винагороди та інших платежів, передбачених договором. Позивач надав відповідачеві вказану суму кредиту на рахунок позичальника № [NUMBER] , що підтверджується випискою з рахунку. Проте свої зобов`язання стосовно щомісячного повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, відповідно до графіку платежів відповідач належним чином не виконував. За розрахунками АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість [PERSON] станом на 06 вересня 2023 року склала 128120,63 грн, з яких 79090,85 грн. строкова заборгованість; 9343,32 грн прострочена заборгованість; 1109,32 грн нараховані відсотки; 12160,06 грн - прострочені відсотки; 4230 грн комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 22187,08 грн. прострочена комісія за обслуговування кредитної заборгованості. 23 січня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» уклали договір № 3-2023 про відступлення права вимоги, за умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» передає, а ТОВ «Глобал Спліт» приймає право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача [PERSON] за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відступлення первісного кредитора здійснюється шляхом купівлі новим кредитором права вимоги, новий кредитор набуває права на всі суми, які він одержить від боржників на виконання вимоги. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу. Передача права вимоги за кредитним договором №1/4236046 від 26 листопада 2021 року відбулась 23 січня 2023 року відповідно до додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. 26 січня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» направив повідомлення про відступлення права вимоги за його кредитними зобов`язаннями до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу має право вимагати від нього погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1/4236046 від 26 листопада 2021 року. 08 червня 2023 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором із проханням сплатити вказану суму боргу. Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). За правилами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як встановлено судом, [PERSON] , уклавши кредитний договір, прийняв на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати процентів. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Законом України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV Закон України «Про захист прав споживачів» був викладений в новій редакції, яка запровадила законодавче регулювання права споживача в разі придбання ним продукції у кредит (стаття 11) та визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача внаслідок їх несправедливості (стаття 18). Натомість, в частині першій статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) передбачалося, що умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Тобто була закріплена інша правова конструкція недійсності умов договору. Аналізуючи викладене, п.1.4.2 кредитного договору, який встановлює обов`язок позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,35% від суми кредиту, є несправедливим, тому вимога про стягнення комісії не підлягає задоволенню . Отже, встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування грошима, на загальну суму 101703,55 грн, з яких 79090,85 грн. строкова заборгованість за кредитом; 9343,32 грн прострочена заборгованість за кредитом; 1109,32 грн нараховані відсотки; 12160,06 грн - прострочені відсотки. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: partial