Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Представник позивача-адвокат Наразенко Р.А. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ -АКТИВ», третя особи: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] із отриманого SMS повідомлення дізнався про арешт власного рахунку у банківській установі. Із автоматизованої системи виконавчих проваджень стало відомо про наявність виконавчого провадження №67880707 від 14.12.2021, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. Представником позивача отримано копію виконавчого напису №41984 вчиненого 26.11.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі якого відкрито виконавче провадження №67880707 від 14.12.2021. Із оскаржуваного виконавчого напису встановлено,що з позивача стягується сума заборгованості в розмірі 13\~321,00 грн., в тому числі: -9500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; -3171,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат». Позивач вважає, що вище зазначений виконавчий напис є незаконним і необгрунтованим, вчинений з грубим порушенням норм законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Крім того, при вчиненні нотаріального напису не вбачається, що нотаріусу надані документи, які б свідчили про безспірність розміру зобов`язання. Тобто, нотаріусом вчинений виконавчий напис без наявності усіх передбачених законом документів, а також вчинений стосовно заборгованості, яка виникла більш ніж за три роки. До того ж, із постанови про відкриття виконавчого провадження та оскаржуваного напису вбачається, що 19.12.2019р. [PERSON] укладено кредитний договір №UP7803707 з ТОВ «Укрпозика». 28.12.2019 року між [PERSON] і ТОВ «Укрпозика» було підписано Спеіціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № UP7803707, за умовами яких: ліміт кредитної лінії 9500,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії 20\~000 грн.; сума кредиту-6500, 00 грн.; надана сума кредиту 9500,00 грн.; загальна вартість кредиту-11\~411, 00 грн.; процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту (підлягає оплаті до дати оплати) -1,40%; реальна річна процентна ставка 511%; процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту (починається з наступного дня після дати оплати)-1,5%; дата повного погашення 18.01.2020 року; штраф, якщо є 50%; періоди продовження 7 днів, 14 днів,30 днів зі сплатою процентів за період продовження відповідно 898,00 грн., 1729,00 грн., 3\~563 грн. Існування будь-якої заборгованості за кредитним договором позивач заперечує. Спірний виконавчий напис позивач не отримував також, як і не отримував жодної претензії та вимоги про погашення заборгованості. Під час виконання виконавчого напису нотаріус не звернув увагу на те,що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Кієва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів,за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.11.2021р., тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Крім того, між позивачем та відповідачем нотаріально посвідчений договір не укладався, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У зв`язку із наведеним, представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.11.2021 року приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за №41984 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» (код ЄДРПОУ 43024915) заборгованості в розмірі 13\~321,00 грн., судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 29.08.2023 задоволено заяву про забезпечення позову. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01.09.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.12.2023 витребувано з Київського державного нотаріального архіву належним чином засвідчені матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. зареєстрований в реєстрі за №41984 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» заборгованості в розмірі 13\~321,00 грн. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.12.2023 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву, у якій розгляд справи просив провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» на неодноразові виклики до суду в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями не звертався, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 3ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. У відповідності з вимогами частини 2статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №41984 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ" заборгованість в загальному розмірі 13\~321,00 грн., що включає в себе заборгованість за Кредитним договором № UP 7803707 від 19.12.2019: 9500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3171,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; а також плату за вчинення виконавчого напису - 650грн. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проведено за період з 18.01.2020 по 23.10.2021 (а.с.17). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. від 14.12.2021 (ВП №67880707) на підставі виконавчого напису №41984, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., відкрито виконавче провадження №67880707 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» заборгованості в сумі 13 321,00 грн. та основної винагороди приватного виконавця в сумі 1332,10 грн. Відповідно до\~ст. 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом пункту 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалу Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18). У контексті статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16.05.2018. Так, виконавчий напис було вчинено 26.11.2021, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Слід зазначити, що відповідачем також не спростовані доводи позивача про не отримання ним вимоги про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач була позбавлена можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості. Суд відзначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не надано суду будь-яких аргументів та доказів на спростування доводів позивача про відсутність підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] . Позивач нараховану суму заборгованості в розмірі 13 321,00 грн., що підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса, заперечує. Крім того, виконавчий напис вчинено на підставі договору, стосовно якого не надано доказів нотаріального посвідчення. З урахуванням визнання в судовому порядку з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. Судом було витребувано з Київського державного нотаріального архіву належним чином засвідчені матеріали, на підставі яких було вчинено виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за №41984 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» заборгованості в розмірі 13\~321,00 грн. Однак, згідно відповіді завідувачки Київського державного нотаріального архіву Лідії Гуль, адресованої суду на виконання ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 12.12.2023 про витребування доказів, виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, а також документи, на підставі яких вони вчинені, до Київського державного нотаріального архіву не передавались. У Постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису вже є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На виконання вимог ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~позивач до позовної заяви надав договір №б/н про надання правничої (правової) допомоги від 01.03.2023 року,\~укладений між Адвокатським бюро «Ольги Пєнязькової» в особі керівника Пєнязькової Ольги Олександрівни\~та [PERSON] . Відповідно до п.2.1 Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.06.2023 року, укладений між адвокатським бюро «Ольги Пєнязькової» в особі керівника Пєнязькової Ольги Олександрівни та [PERSON] , Адвокатське\~бюро прийняло\~на себе зобов`язання надати [PERSON] \~правничу допомогу. Згідно п. 2.3 Договору сторони домовились, що клієнт\~зобов`язується сплатити гонорар в розмірі та строк погоджені між ними. додаткову угоду №3 від 01.06.223 року до Договору-доручення про надання правової допомоги укладений між адвокатським бюро «Ольги Пєнязькової» в особі керівника Пєнязькової Ольги Олександрівни та [PERSON] ,\~відповідно до п.4.2 Договору про надання правничої допомоги гонорар Бюро за формування правової позиції, написання процесуальних заяв щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,\~та ведення справи в суді першої інстанції становить 8 000,00 грн. Як вбачається з детального опису робіт на правничу допомогу гр. Хіхловському \~по справі, адвокатським бюро «Ольги Пєнязькової» адвокатом Назаренком Р.А.\~надано наступні послуги: надання консультації; аналіз судової практики; підготовка та написання позовної заяви, підготовка та написання заяви про забезпечення позову, розмір витрат на правову допомогу становить 8000,00 грн. При винесенні рішення, суд керується практикою Європейського суду з прав людини відповідно до\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6\~ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши надані докази, враховуючи положення\~статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн. як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, при зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~ сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі\~ ст. ст. 18, 39, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved