Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

У липні\~2023\~року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» (далі - ТОВ «Нова пошта»), посилаючись на те, що 28 листопада 2022 року ним, як замовником Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень (далі-Публічний договір), представнику відділення № 3 ТОВ «Нова пошта» (в розумінні договору-Експедитору) було надано для оформлення відправлення монокристалічну сонячну панель Jarrett Solar PV Modules 150 Watt, на підставі чого, представником ТОВ «Нова пошта» було сформовано експрес-накладну № 59000895358112, який визначено: - тип відправлення: посилка; вага: 22,54 кг (об`ємна); місць: 1; опис: електричне обладнання та матеріали; оголошена вартість - 9 000,00 грн. Відповідно до накладної, відправлення прямувало до відділення ТОВ «Нова пошта» №1, що розташовано в с. Новосілки, Києво-Святошинського району, отримувач вантажу [PERSON] . Зазначив, що 03 грудня 2022 року ТОВ «Нова пошта» по експрес-накладній №59000897795867 вказане відправлення повернуло йому на відділення № 3 ТОВ «Нова Пошта» в м. Одеса. Вказував, що при отримані відправлення та при його огляді ним було виявлено пошкодження сонячної панелі, про що було складено відповідний акт приймання-передачі, але відправлення зі складу ТОВ «Нова пошта» він не забирав. 13 грудня 2022 року ним було подано до ТОВ «Нова пошта» претензію щодо відшкодування вартості відправлення в розмірі оголошеної вартості - 9 000,00 грн. та сплати штрафу відповідно до надання послуг та публічного договору. ТОВ «Нова пошта» своєю відповіддю від 20 грудня 2022 року № 07433, відмовило йому в задоволенні його претензійних вимог, так як вважає, що з боку ТОВ «Нова пошта» жодних порушень не відбулось, оскільки відповідно до вимог п. 7.2.7 Публічного Договору, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника. Отже, ТОВ «Нова пошта» наполягає на тому, що упаковка була цілою (неушкодженою). Не погоджуючись із відповіддю на претензію, він 23 грудня 2022 року звернувся до відділення №3 ТОВ «Нова пошта», але його співробітники в некоректній грубій формі відмовилися від вирішення питання, про що ним було залишено повідомлення на гарячу лінію ТОВ «Нова пошта», де його звернення було зафіксоване за номером 20221223/14584. Так як шляхом переговорів сторони домовленості не дійшли, він вважаючи, що його права як споживача порушенні, звернувся до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (далі -Управління), яким було направлено запит до ТОВ «Нова пошта» з метою отримання пояснень по суті та виявлення/або спростування обставин, що можуть порушувати права споживача (запит від 14 березня 2023 року № 28/01- 13/Г), але своєю відповіддю від 20 березня 2023 року, відповідач також підтвердив факт того, що ТОВ «Нова пошта» не вбачає в своїх діях порушень, оскільки умови п.7.2.7 Публічного Договору передбачають відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки на відправника у випадку цілісності (неушкодженості) упаковки. В акті приймання-передачі зазначено, що така упаковка ціла. Стверджував,\~що умови Публічного договору, Умови надання послуг та Правил пакування, визначених самим ТОВ «Нова Пошта», а так само і норми цивільного законодавства (ст.ст. 640, 909 ЦК України) були виконані ним в повній мірі, оскільки в іншому випадку відправлення не було б прийняте представниками відповідача, оскільки це суперечило б їхнім же правилам. Вказував, що відповідачем не було надано разом із своїми поясненнями на його скаргу до Управління належних доказів на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу заперечення, зокрема не було надано жодного акту огляду відправлення на підтвердження того, що наданий відправником товар був неналежно упакований, у зв?язку із чим є підстави вважати, що акт приймання-передачі від 09 грудня 2022року був складений представником відповідача із порушеннями, а саме навмисно викривленими даними. Зазначив, що в акті приймання-передач в інформаційному полі «Стан зовнішньої упаковки» було проставлено позначку «Ціла», водночас, нижче в інформаційному полі «Місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються» проставлено галочку «так», що вказує все ж таки на пошкодження упаковки, а отже в акті прослідковується протиріччя та викривлення даних. Тому, вказана обставина дає підстави вважати, що представники ТОВ «Нова пошта» навмисно викривляють обставини, з метою виправдати неналежне виконання своїх обов?язків за Публічним договором та мати підстави для відмови у компенсації за пошкоджене та/або знищене відправлення, посилаючись на п.7.2.7 Публічного договору. Вважає, що відповідач неналежне виконує свої зобов?язання щодо якісного надання послуги з перевезення вантажів, посилаючись на те, що відповідно до Публічного Договору «Відправленням» вважається вантаж, документи або інше майно залежно від того, що вказується у відповідній експрес-накладній та передається відправником Експедитору для надання послуг з організації перевезення відправлень. Відповідно до п. 2.4. Умов надання послуг, під відправленням розуміється вантаж, документи або інше майно (залежно від задекларованої інформації у відповідній експрес-накладній), прийняті ТОВ «Нова пошта» для надання основної послуги. Пункт 7.3. Розділу 7 «Розрахунок ваги і вартості послуг» Умов надання послуг всі відправлення поділяє на типи та підтипи, а саме на: «документи», «посилки», «вантажі», «шини-диски», «палета». Згідно загальних положень Правил пакування відправлень, усі відправлення мають бути надійно зафіксовані в пакуванні. Посилки фіксуються за допомогою наповнювача, а вантажі - за допомогою спеціальних стяжних пристроїв. Якщо відправлень в пакуванні декілька, зафіксувати потрібно кожне, щоб предмети не пошкодили один одного протягом транспортування. Вільне переміщення відправлення у пакуванні при перевезенні неприпустиме. Відповідно до Розділу 4 Правил пакування відправлень («Пакування вантажів») Сонячні панелі ідентифікуються як відправлення типу пласких вантажів зі скляними вставками (п. 4.10.5 Правил), мають відповідні правила пакування, пріоритетне пакування у вигляді обрешетування та маркування («Крихке», «Вверх»). Згідно акту приймання-передачі від 09 грудня 2022 року співробітником ТОВ «Нова пошта» зазначається, що такі маркування як «Крихке», «Вверх» відсутні, однак, як зазначалось вище, на фабричному пакуванні, в якому перевозилась сонячна панель присутні такі позначки. Вказував, що при формуванні експрес-накладної відповідач помилково визначив Сонячну панель до типу відправлень «Посилка», хоча за їх правилами вона повинна ідентифікуватись як «Вантаж». Отже, за його думкою таке помилкове визначення могло послугувати однією із основних та вагомих причин неякісного надання послуги щодо перевезення його вантажу, а отже і порушенням його прав як споживача, що послугувало втратою його відправлення. Вважає, що здійснення такої помилки у визначені типу відправлення стало однією із причин неправильного розміщення відправлення у кузові авто та при цьому не забезпечила оптимальну ефективність перевезення. Крім того, зазначив, що процедура утилізації відправлення, відносно якого ведеться спір - монокристалічна сонячна панель Jarrett Solar PV Modules 150 att за експрес накладною №59000895358112 була здійснена в порушення умов Публічного договору, а саме утилізована відповідачем, як невитребувана. Відповідно до п. 4.2. Публічного договору експедитор має право розпорядитися невитребуваним відправленням на власний розсуд, зокрема утилізувати його. Невитребуваним відправленням - є відправлення не витребуване (не прийняте/не забране) відправником або одержувачем в експедитора впродовж 25 робочих днів відділення (але не менше 30 календарних днів) з дня надходження відправлення у відділення одержувача (п. 1.10 Договору). Відповідно до п. 5.4. Публічного договору з метою зменшення витрат експедитора, пов`язаних із наданням послуг (організацією перевезень, обробкою, зберіганням та ін.) щодо невитребуваних відправлень, експедитор має право такі невитребувані відправлення утилізувати. З цією метою відправник та/або одержувач надають згоду на розпакування невитребуваного відправлення, огляду його вмісту з метою встановлення способу утилізації відправлення (п.5.4.2 Договору). Стверджував, що ТОВ «Нова пошта» при здійснені процедури утилізації було порушено норми п. 5.4.2 Публічного договору, а саме: не отримано згоду на розпакування відправлення; не отримано згоду на здійснення огляду його вмісту з метою встановлення способу утилізації. Вважає, що поняття невитребуване відправлення, визначене у п. 1.10 Публічного Договору є неоднозначним, неповним, нечітким та таким, що має логічну помилку. По-перше, поняття «Невитребуваного відправлення» в розумінні Публічного договору ТОВ «Нова пошта» є тавтологією у визначенні поняття - логічною помилкою, суть якої в тому, що предмет визначається через самого себе, декількома подібними по значенню словами, коли змінюється лише незначна словесна форма виразу, а суть поняття так і не розкрита. Незрозумілим, зокрема є й те, а чи спірне/пошкоджене/зіпсоване відправлення може вважатись невитребуваним. Отже, нерозкриту, нечітку та не зрозумілу суть поняття «Невитребуваного відправлення», а отже і всі пункти Публічного договору, які стосуються такого відправлення (п. 1.10, 4.2.8, 4.3.16, 5.4.1-5.4.3 Договору), можна вважати такими, що порушують норми ч. 8 ст. 18 та 4.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме такими, що вводять в оману споживача. По-друге, підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору та вважається, в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», нечесною підприємницькою практикою (ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Частина 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», визначає нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами такими що тлумачаться на користь споживача. За таких обставин, ТОВ «Нова пошта» не мала права утилізовувати відправлення, відносно якого існує спір. В розділі 10 Публічного договору «Порядок вирішення спорів» визначено, у разі неможливості вирішити спір шляхом переговорів та в порядку досудового врегулювання спору, суперечки між сторонами підлягають вирішенню відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п.6 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу пошти (ст. 925 ЦК України). Вважає, що, ТОВ «Нова пошта», утилізувавши відправлення в строки до одного року, порушила норми і свого ж договору, і норми цивільного законодавства. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд визнати п.п. 1.10, 4.2.8, 4.3.16, 5.4.1-5.4.3 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень такими, що порушують норми ч. 8 ст.18 та ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме такими, що вводять в оману споживача; визнати надання послуг перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта» з використанням умов Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень нечесною підприємницькою практикою; визнати дії ТОВ «Нова пошта» у відмові в задоволенні претензії щодо відшкодування вартості відправлення за експрес-накладною №59000895358112 в розмірі 9000,00 грн. і сплати штрафу відповідно до надання послуг та публічного договору в розмірі 24.23% від суми відшкодування йому, противоправними; зобов`язати ТОВ «Нова пошта» відшкодувати на його користь 9000,00 грн. матеріальної шкоди та штрафу в розмірі 24.23% від суми відшкодування. Ухвалою суду від 23 липня 2023 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 43). Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с. 82). Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву про підтримання позовних вимог та просив суд слухати справу за його відсутністю. Раніше надав відповідь на відзив відповідача (а.с. 53, 76-77). Представник відповідача, діючий за довіреністю від 05 грудня 2022 року в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надав клопотання, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та слухати справу за його відсутністю (а.с. 54-63). Раніше надав відзив на позов, в обгрунтування якого зазначив, що 28 листопада 2022року по експрес-накладній № 59000895358112 позивач здійснив відправлення вантажу, а саме монокристалічну сонячну панель Jarrett Solar PV Modules 150 Watt, для [PERSON] , яке прямувало до с. Новосілки (Києво-Святошинський район) у відділення ТОВ «Нова Пошта» № 1. Тип відправлення: посилка; вага: 22,54 кг (об`ємна); місць: 1; опис: електричне обладнання та матеріали; оголошена вартість 9000 грн. 03 грудня 2023 року ТОВ «Нова Пошта» по експрес-накладній №59000897795867 вказане відправлення було повернуто відправнику - [PERSON] 09 грудня 2022 року при огляді вантажу по експрес-накладній №59000897795867 між отримувачем і представником ТОВ «Нова Пошта» було складено Акт приймання-передачі та претензію. Відправлення відправник зі складу ТОВ «Нова Пошта» не забирав. Так, в акті приймання-передачі представниками ТОВ «Нова Пошта» зазначено, що замовнику (одержувачу) прибуло таке відправлення: Електричне відправлення та матеріали відповідно до експрес-накладної № 59000897795867; відмова від відправлення, усього місць 1; вид упаковки Інша упаковка: Обрешетування, упаковка клієнта: Картон; стан зовнішньої упаковки: Тип: була у використанні, Стан: Ціла; стан вмісту відправлення: розбита сонячна панель; спеціальне маркування «Обережно крихке!»: позначено «Немає»; інше спеціальне маркування: позначено «Немає»; огляд здійснювався в момент отримання відправлення: позначено «Так»; додаткова інформація: До моменту відкриття виявити пошкодження було неможливо. Отже, посилку було прийнято для перевезення за розміром та вагою, в упаковці відправника. Зазначив, що на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» (novaposhta.ua) розміщені Умови надання послуг, які регулюють послуги з організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України. Пунктом 4.1 Умов надання послуг визначено, що упаковка відправлення повинна бути належною та якісною згідно з Додатком А Правил пакування відправлень до цих Умов та забезпечувати цілісність відправлення під час його транспортування. Пунктом 9.1 Умов надання послуг визначено, що відправник надає належним чином запаковане відправлення або має можливість скористатися додатковою послугою «Пакування». «Пакування» передбачає розміщення відправлення в найпридатнішому виді упаковки, який забезпечить його надійне перевезення, складування, зберігання та захист. Відправлення пакується в упаковку із запропонованого асортименту ТОВ «Нова пошта» (п. 15.1.13. Умов надання послуг). Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов?язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов?язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов?язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Частинами 1, 2 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Частинами 4, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов?язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Вважає, що позивач, надавши відправлення відповідачу до перевезення, погодився з умовами публічного договору, а тому саме на позивача покладається відповідальність за зазначення в експрес-накладній усіх необхідних відомостей, при цьому експедитор відповідно до п. 7.2.13 Публічного договору не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення. Стверджував, що перевізник не є спеціалістом-товарознавцем для визначення стану посилки та відповідності його домовленості між відправником та одержувачем, тому саме стан упаковки посилки, у разі її пошкодження чи недостачі вказує на наявність/відсутність вини перевізника, оскільки факт доставки вантажу у цілісній упаковці, без жодних слідів руйнуючого впливу свідчить про надання транспортних послуг належним чином. Зазначив, що в ході огляду сторонами було встановлено, що товар перевозився в цілій, неушкодженій упаковці. Жодних слідів механічного впливу на відправлення, які б відповідали пошкодженню, сторонами не виявлено про що свідчить складений акт приймання-передачі, тому за його думкою вина перевізника у пошкодженні вантажу відсутня, оскільки пошкодження відбулося не під час перевезення та поза межами відповідальності перевізника. У зазначеному акті жодних пошкоджень упаковки вантажу зафіксовано не було. Крім того, Актом приймання-передачі від 09 грудня 2022 року встановлено непорушений стан упаковки відправника, що свідчить про належне виконання відповідачем своїх обов?язків. Вказував, що будь-який зовнішній вплив, який призводить до пошкоджень відправлення, залишає на його упаковці сліди (вм`ятини, деформації, розриви). Пунктом 7.2.7. Публічного договору визначено, що якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення (неушкодженій) або відправлення, якого не вистачає цілій упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника. Крім того, п 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику в цілій/ неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Відповідно до п. 4.3.2. Публічного договору замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов?язково поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній. Пунктом 7.2.13. Публічного договору, Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостями відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. 13 грудня 2022 року відправник, позивач у справі, подав претензію до ТОВ «Нова Пошта» щодо відшкодування вартості відправлення в розмірі оголошеної вартості - 9000,00 грн. та сплати штрафу відповідно до надання послуг та Публічного договору. 20 грудня 2023 року ТОВ «Нова Пошта» своєю відповіддю на претензію відправника за № 07433, відмовило останньому у задоволенні претензійних вимог, посилаючись на п. 7.2.7. Публічного Договору, а також зазначив, що оскільки позивач передав експедитору відправлення без огляду його вмісту за участю представника відправника, запакувавши його самостійно, то перевізник в такому випадку відповідно до умов Публічного договору не може нести відповідальність за пошкодження вантажу. При цьому вина Перевізника у пошкоджені вантажу не встановлена, що підтверджується відсутністю пошкоджень та характерних слідів на упаковці. Таким чином, дане пошкодження не могло відбутись в процесі перевезення. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 Договору, Публічний Договір - правочин, що регулює відносини між експедитором та замовниками щодо надання послуг з організації перевезення відправлень на умовах, встановлених експедитором. Договір розміщений на офіційному сайті експедитора, novaposhta.ua. Момент укладення Договору - момент передачі замовником експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором. Згідно п. 1.13 Договору, умови надання послуг - документ, який встановлює порядок та умови користування послугами, що надаються експедитором. Умови надання послуг (надалі - Умови) розміщені на офіційному сайті експедитора novaposhta.ua. Відповідно до п. 2.1. Договору, договір укладено відповідно до положень ст. 633, 634 ЦК України. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним с договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг, кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов?язково для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов?язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання. може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до п. п.2.4., 2.5 Договору, для Замовника Договір є обов`язковим з моменту прийняття ним пропозиції Експедитора про укладення Договору. Договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 ЦК України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору. Згідно п. 3.3. Договору, прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про Відправника, інформація про Одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг Експедитора. Також, у відповідності до п. 3.4. Договору, шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором. Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору. Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для організації його перевезення та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника. Згідно п. 4.3.1. Договору, замовник зобов`язаний, до моменту передачі відправлення Експедитору для організації його перевезення ознайомитися на Сайті з положенням Договору та чинними Умовами надання послуг. Згідно з п.1.10. Договору невитребуване відправлення - відправлення, не витребуване (не прийняте/не забране відправником або одержувачем в експедитора впродовж 25 (двадцяти п`яти) робочих днів відділення (але не менше 30 календарних днів) з дня надходження відправлення у відділення одержувача. Відповідно до п.4.2.8. Договору, експедитор має право розпорядитися невитребуваним відправленням на власний розсуд, зокрема утилізувати його. У зв`язку з тим, що відправником у експедитора впродовж 25 (двадцяти п?яти) робочих днів відділення не було забрано відправлення, а саме: монокристалічну сонячну панель Jarret Solar PV modules 150 Watt, представниками ТОВ «Нова Пошта» було утилізоване дане відправлення як невитребуване. Що стосується вимог позивача щодо визнання п.п. 1.10, 4.2.8, 4.3.16, 5.4.1-5.4.3 Публічного договору такими, що порушують норми ч. 8 ст. 18 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме такими, що вводять в оману споживача, то відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про:1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров?я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов?язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов?язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов?язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов?язки споживача виконати всі зобов?язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов?язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Перелік несправедливих умов не є вичерпним. Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився 6, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв?язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально. Забороняються як такі, що вводять в оману:1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості продукції або про продаж продукції протягом обмеженого строку, що спонукає споживачів до прийняття швидкого рішення і позбавляє їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач оплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунки залучення живих споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб?єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності; 9) маркування продукції знаком довіри, знаком якості або знаком відповідності без отримання на це відповідного дозволу уповноваженої особи чи власника таких знаків; 10) пропонування продажу продукції за спеціальною ціною, якщо: а) у продажу така продукція відсутня; 6) продавець відмовляється прийняти замовлення на таку продукцію або доставити її у прийнятний строк; в) продавець пропонує неякісні екземпляри такої продукції з наміром продати іншу продукцію; 11) представлення встановленого законодавством права споживача як наданого продавцем продукції привілею; 12) неправдива заява про припинення продавцем торговельної діяльності або його переїзд; 13) заява про те, що придбання продукції може сприяти виграшу у лотереї; 14) поширення недостовірної інформації про стан ринку або можливість придбати продукцію з метою спонукати споживача придбати продукцію на менш вигідних для нього умовах; 15) заява про проведення конкурсу або розіграшу подарунків без наступного вручення таких подарунків або їх еквівалента; 16) недостовірне твердження про те, що продавець діє не в торговельних, ділових чи професійних інтересах, або представлення продавцем себе як споживача. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться:1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Стверджував, що жодні пункти статей 18 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів» не відносяться до умов Публічного договору. Крім того, жодних слідів механічного впливу на відправлення та його упаковку, ознак стороннього доступу, сторонами не виявлено, на що вказує складений акт приймання - передачі від 09 грудня 2022 року. Вважає, що фактична інформація, висвітлена в акті приймання - передачі від 09 грудня 2022 року про одержання відправлення, прямо вказує на відсутність вини перевізника у пошкодженні чи інших недоліках вантажу та наданих послугах, оскільки пошкодження вмісту відправлення відбулось не під час перевезення та поза межами відповідальності перевізника. Представник відповідача також звернув увагу на той факт, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Посилаючись на вищевказані обставини, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю (а.с. 54-63). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Згідно ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно ст. 11 ЦПК України з цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. При цьому, згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що ТОВ «Нова Пошта» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №158063 від 25 липня 2023 року (а.с. 40-42). Встановлено, що на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» (novaposhta.ua) розміщені Умови надання послуг, які регулюють послуги з організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України, а також Публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень. Відповідно до положень п. 1.1. Публічного Договору, Публічний Договір правочин, що регулює відносини між Експедитором та Замовниками щодо надання послуг з організації перевезення відправлень на умовах, встановлених Експедитором. Пунктом 3.4.Публічного договору визначено, що передачею замовником відправлення експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника. Отже, при складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», оприлюдненому на офіційному сайті http:// novaposhta.ua, який є у вільному доступі. Пунктом 4.3.2 Публічного договору, визначено, що замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній. Судом встановлено, що 28 листопада 2022 року [PERSON] по експрес-накладній №59000895358112 здійснив відправлення вантажу, а саме монокристалічну сонячну панель Jarrett Solar PV Modules 150 Watt, для [PERSON] , яке прямувало до с. Новосілки (Києво-Святошинський район) у відділення ТОВ «Нова Пошта» № 1. Тип відправлення: посилка; вага: 22,54 кг (об?ємна); місць: 1; опис: електричне обладнання та матеріали; оголошена вартість 9 000 грн.(а.с. 65). Посилку було прийнято для перевезення за розміром та вагою, в упаковці відправника. 03 грудня 2023 року ТОВ «Нова Пошта» по експрес-накладній №59000897795867 вказане відправлення повернуло відправнику - [PERSON] (а.с. 65). Встановлено, що при огляді вантажу по експрес-накладній №59000897795867 було виявлено пошкодження сонячної панелі, про що 09 грудня 2022 року представниками ТОВ «Нова Пошта» було складено Акт приймання-передачі, в якому було зазначено, що замовнику (одержувачу) прибуло Електричне відправлення та матеріали відповідно до експрес-накладної № 59000897795867; відмова від відправлення, усього місць 1; вид упаковки Інша упаковка: Обрешетування, упаковка клієнта: Картон; стан зовнішньої упаковки: Тип: була у використанні, Стан: Ціла; стан вмісту відправлення: розбита сонячна панель; спеціальне маркування «Обережно крихке!»: позначено «Немає»; інше спеціальне маркування: позначено «Немає»; огляд здійснювався в момент отримання відправлення: позначено «Так»; додаткова інформація: До моменту відкриття виявити пошкодження було неможливо. (а.с. 66). З матеріалів справи вбачається, що відправник відправлення зі складу ТОВ «Нова Пошта» не забирав. Встановлено, що 13 грудня 2022 року позивачем було подано до відповідача претензію щодо відшкодування вартості відправлення в розмірі оголошеної вартості - 9 000,00 грн. та сплати штрафу відповідно до надання послуг та публічного договору (а.с. 67). ТОВ «Нова пошта» своїм листом від 20 грудня 2022 року № 07433 повідомило позивача, що його претензію було розглянуто, та встановлено, що з боку ТОВ «Нова пошта» жодних порушень не відбулось, оскільки позивач передав експедитору відправлення без огляду його вмісту за участю представника відправника, запакувавши його самостійно. За таких обставин, перевізник відповідно до умов п. 7.2.7 Публічного договору не може нести відповідальність за пошкодження вантажу. Вина перевізника у пошкоджені вантажу не встановлена, що підтверджується відсутністю пошкоджень та характерних слідів на упаковці, тому дане пошкодження не могло відбутись в процесі перевезення (а.с. 64). Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України укладання договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортного кодексами). Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Приписами ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Суд вважає, що у момент передачі позивачем товарно-матеріальних цінностей представнику ТОВ «Нова Пошта» відбулось автоматичне підписання Договору між замовником та експедитором, про що свідчить пункт 1.2. Публічного договору опублікованого на офіційному сайті (п.п. 1.2. Момент укладання Договору - момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг передбачених Договором). Прийняття на себе зобов`язань експедитором - ТОВ «Нова Пошта» починається зі прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених договором та оформлюється експрес-накладною (п.п. 3.3. Публічного договору). З моменту отримання товарно-матеріальних цінностей, експедитор повинен забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу (п.п. 4.1.2 Договору). Встановлено, що експедитор прийняв товарно-матеріальні цінності, що засвідчено експрес-накладною № 59000895358112. Умовами надання послуг визначено, що відправник, яким є позивач, надає належним чином запаковане відправлення або має можливість скористатися додатковою послугою «Пакування». Відповідно до п. 4.1. Умов надання послуг упаковка відправлення повинна бути належною та якісною згідно з Додатком А Правил пакування відправлень до цих Умов та забезпечувати цілісність відправлення під час його транспортування. Пунктом 9.1. Умов надання послуг визначено, що відправник надає належним чином запаковане відправлення або має можливість скористатися додатковою послугою «Пакування». Згідно п. 15.1.13. Умов надання послуг «Пакування» передбачає розміщення відправлення в найпридатнішому виді упаковки, який забезпечить його надійне перевезення, складування, зберігання та захист. Відправлення пакується в упаковку із запропонованого асортименту ТОВ «Нова пошта». Відомості про те, що позивач замовляла додаткову послугу «Пакування» суду не надані. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або зобов`язання надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положеннями ст. 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 7.2.7. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Пунктом 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Згідно з пунктом 7.2.13 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Як було встановлено судом, саме стан упаковки посилки, у разі її пошкодження чи недостачі вказує на наявність/відсутність вини перевізника, оскільки факт доставки вантажу у цілісній упаковці, без жодних слідів руйнуючого впливу свідчить про надання транспортних послуг належним чином. Пунктом 6.1., 6.3 Умов надання послуг визначено, що оголошена вартість - вартість відправлення, заявлена Відправником в експрес-накладній. Оголошена вартість повинна дорівнювати реальній (ринковій) вартості відправлення. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Пунктом 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачено, що автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли: а) вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника, а штучний вантаж - з справними захисною маркіровкою, бандеролями, пломбами вантажовідправника або виготовлювача. Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Тобто, єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є акт. Саме актом приймання-передачі від 09 грудня 2022 року, складеним у присутності сторін, було встановлено непорушений стан упаковки відправника, що свідчить про належне виконання відповідачем своїх обов?язків. В ході огляду відправлення сторонами було встановлено, що товар перевозився в цілій, неушкодженій упаковці. Жодних слідів механічного впливу на відправлення, які б відповідали пошкодженню, сторонами не виявлено про що свідчить складений акт приймання-передачі, в якому жодних пошкоджень упаковки вантажу зафіксовано не було. Крім того, як стверджував відповідач в своїх поясненнях, будь-який зовнішній вплив, який призводить до пошкоджень відправлення, залишає на його упаковці сліди (вм?ятини, деформації, розриви). За таких обставин, суд вважає, що вина перевізника у пошкодженні вантажу відсутня, оскільки пошкодження відбулося не під час перевезення та поза межами відповідальності перевізника. Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов?язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов?язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов?язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов?язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Суд вважає, що позивач, надавши відправлення відповідачу до перевезення, погодився з умовами публічного договору, а тому саме на позивача покладається відповідальність за зазначення в експрес-накладній усіх необхідних відомостей. Встановлено, що позивач відправлення зі складу ТОВ «Нова пошта» не забирав. Відповідно до п. 2.4. Публічного договору, для замовника договір є обов`язковим з моменту прийняття ним пропозиції експедитора про укладення договору. Згідно п. 2.5. Публічного договору, договір укладається шляхом приєднання замовника до запропонованого експедитором договору загалом та прийняття всіх істотних умов договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 ЦК України. Замовник не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.10. Публічного договору визначено, що невитребуване відправлення - відправлення, не витребуване (не прийняте/не забране відправником або одержувачем в експедитора впродовж 25 (двадцяти п?яти) робочих днів відділення (але не менше 30 календарних днів) з дня надходження відправлення у відділення одержувача. Відповідно до п.4.2.8. Публічного договору, експедитор має право розпорядитися невитребуваним відправленням на власний розсуд, зокрема утилізувати його. У відповідності до п. 3.4. Публічного договору, шляхом передачі замовником відправлення експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для організації його перевезення та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника. Отже, у зв`язку з тим, що позивачем у експедитора впродовж 25 робочих днів не було забрано відправлення, а саме: монокристалічну сонячну панель Jarret Solar PV modules 150 Watt, то відповідно до умов Публічного договору представниками ТОВ «Нова Пошта» було утилізоване дане відправлення як невитребуване. Окрім цього, позивачем зазначено, що пункти 1.10, 4.2.8, 4.3.16, 5.4.1-5.4.3 Публічного договору порушують принцип добросовісності та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, тому повинні бути визнані такими, що порушують норми ч. 8 ст. 18 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме такими, що вводять в оману споживача, а також визнання надання послуг перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта» з використанням умов Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень нечесною підприємницькою практикою. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, слід виходити з того, що згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про:1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров?я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов?язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов?язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов?язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв?язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов?язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов?язку споживача виконати всі зобов?язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов?язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Перелік несправедливих умов не є вичерпним. Зі змісту вказаних норм Закону слідує, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, несправедливість включених до договору умов, із посиланням на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», підлягає доведенню позивачем на загальних підставах виходячи із принципу змагальності цивільного процесу. Тобто, позивачеві необхідно довести суду несправедливість умов договору, і яким чином оспорювані умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився 6, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про:1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв?язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об?єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально. Забороняються як такі, що вводять в оману:1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості продукції або про продаж продукції протягом обмеженого строку, що спонукає споживачів до прийняття швидкого рішення і позбавляє їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач оплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунки залучення живих споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб?єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності; 9) маркування продукції знаком довіри, знаком якості або знаком відповідності без отримання на це відповідного дозволу уповноваженої особи чи власника таких знаків; 10) пропонування продажу продукції за спеціальною ціною, якщо: а) у продажу така продукція відсутня; 6) продавець відмовляється прийняти замовлення на таку продукцію або доставити її у прийнятний строк; в) продавець пропонує неякісні екземпляри такої продукції з наміром продати іншу продукцію; 11) представлення встановленого законодавством права споживача як наданого продавцем продукції привілею; 12) неправдива заява про припинення продавцем торговельної діяльності або його переїзд; 13) заява про те, що придбання продукції може сприяти виграшу у лотереї; 14) поширення недостовірної інформації про стан ринку або можливість придбати продукцію з метою спонукати споживача придбати продукцію на менш вигідних для нього умовах; 15) заява про проведення конкурсу або розіграшу подарунків без наступного вручення таких подарунків або їх еквівалента; 16) недостовірне твердження про те, що продавець діє не в торговельних, ділових чи професійних інтересах, або представлення продавцем себе як споживача. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб?єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати;2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Підстави для зміни або розірвання договору визначені ст. 651 ЦК України, відповідно до положень якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позивач не навів достатніх та аргументованих доказів того, що ці положення несуть якийсь дисбаланс у відносинах і чим саме, відповідачем порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту допущення відповідачем істотного порушення умов Публічного договору та завдання шкоди позивачу діями саме відповідача. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно Закону України «Про захист прав споживачів», тому дані витрати компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed