Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області із вимогою визнати недійсним договір оренди землі б/н від 06.08.2021, укладений між Кирилівською селищною радою та [PERSON] на підставі рішення Кирилівської селищної ради №20 від 22.07.2021 щодо надання у строкове платне користування для городництва земельної ділянки з кадастровим номером 2320382900:09:001:0152 загальною площею 0,7800 га, яка розташована на території Кирилівської селищної ради за межами населених пунктів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2462343723203, номер запису про інше речове право 44105942) та зобов`язання повернути земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що умови оспорюваного договору суперечать вимогам ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України) в частині розміру земельної ділянки, яка надається громадянам в оренду для городництва і яка не може перевищувати 0,6 гектара.. Відповідач відзиву на позов не надав. Кирилівська селищна рада підтримала позицію прокурора та просила розглянути справу за відсутності їх представника. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні. Ухвалою суду від 19.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Прокурор підтримала позов у повному обсязі, інші учасники у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом Відповідно до пункту 6, п.п. 6.1 рішення сесії Кирилівської селищної ради № 20 від 22.07.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для городництва та передано останньому в оренду для городництва земельну ділянку за межами населеного пункту із земель сільськогосподарського призначення, площею 0,7800 га кадастровий номер 2320382900:09:001:0152 строком на 10 років. 06.08.2021 на підставі рішення сесії Кирилівської селищної ради від 22.07.2021 №20 між Кирилівською селищною радою (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,7800 га кадастровий номер 2320382900:09:001:0152 строком на 10 років для городництва. Інформація про укладення названого договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 2320382900:09:001:0152 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про інше речове право №44105942. Тобто, проведено державну реєстрацію договору оренди у якості іншого речового права щодо об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер 2462343723203 (земельної ділянки кадастровий номер 2320382900:09:001:0 152) ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини другої статті 638 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В свою чергу, істотні умови договору оренди землі встановлені статтею 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої в договорі оренди обов`язково має бути визначено: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Перелік підстав для визнання недійсності правочину визначені статтею 203 ЦК України. Відповідно договір може бути визнаний недійсним, зокрема, у разі якщо: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, згідно із пунктами «а», «в» частини першої статті 12 ЗК України, належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно із приписами статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною першою статті 122 ЗК України унормовано, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або, у користування із земель комунальної власності, відповідних територіальних громад для всіх потреб. Таким чином, до повноважень Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбаченому ст. 118, 123 ЗК України. Згідно з частиною першою статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Відповідно до ч. 15 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX (набрав чинності 27.05.2021) частину першу статті 36 ЗК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0.6 гектара». Тобто, на момент укладення оспорюваного правочину орган місцевого самоврядування мав повноваження щодо передачі земельної ділянки в оренду для городництва, площа якої не перевищує встановлену чинним законодавством площу, а саме не більше 0,6 гектара. У той же час, відповідно до рішення Кирилівської селищної ради №20 від 22.07.2021 та договору оренди землі від 06.08.2021 відповідачеві надано у користування земельну ділянку, площа якої перевищує допустиму норму (0,7800 га). Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про те, що оспорюваний договір оренди землі від 06.08.2021 є таким, що суперечить законодавству, а відтак твердження прокурора стосовно його недійсності знайшли своє підтвердження, та відповідна вимога підлягає задоволенню. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано. Отже, отримана відповідачем в оренду земельна ділянка має бути повернута власникові. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved