Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

29 травня 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 187 360,31 грн, з яких 169 860,31 грн - матеріальний збиток, 2500 грн - витрати на оплату вартості експертної оцінки, 15 000 грн - моральна шкода, а також судового збору у розмірі 1873,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2019 року поблизу будинку [ADDRESS] громадянин Азербайджанської Республіки [PERSON] , керуючи ТЗ «ВАЗ 21063», д.з.н. [NUMBER] , власник - [PERSON] , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі ТЗ «BMW 540I» д.з.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження даних транспортних засобів. Позивач є власником автомобіля «BMW 540I» д.з.н. [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2020 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що в момент ДТП у відповідача був відсутній чинний страховий поліс про укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, або відповідні підтвердні документи які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту від 24.12.2019 року, складеного на замовлення позивача вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ «BMW 540I» д.з.н. [NUMBER] з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без величини врахування ВТВ становить 169 861,31 грн. За складання даного звіту позивачем сплачено 2500 грн. З огляду на викладене вище сума матеріальної шкоди, завданої позивачу, складає 172 360,31 грн. Вважає, що внаслідок ДТП зазнав фізичних і душевних страждань і моральну шкоду оцінює в 15000 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, роз`яснено позивачу та відповідачу порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 59). У судове засідання, призначене на 26.11.2021 року сторони не з`явилися. Про дату, час, та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Чорна О.В. подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримала і просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 19.12.2019 року приблизно о 14 год. 00 хв., відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», д.з.н. [NUMBER] , поблизу будинку № 5/2 по проспекту Науки в м. Києві порушив вимогу пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «BMW 540I» д.з.н. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП. Право власності автомобіля «BMW 540I» д.з.н. [NUMBER] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] (а.с.8). Вина [PERSON] у вчиненні цього правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 072062 від 19.12.2019 року, та схемою дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2019 року, поясненнями [PERSON] , а також письмовими поясненнями [PERSON] . Згідно з зазначеним вище протоколом власником автомобіля «ВАЗ 21063», д.з.н. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 7). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2020 р. у справі № 752/831/20, відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 9). Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з тим, що матеріали справи не містять підтверджених даних про те, що транспортний засіб «ВАЗ 21063», д.з.н. [NUMBER] на момент вчинення ДТП був забезпечений договором обов`язкового страхування, тому обов`язок з відшкодування позивачу майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного йому автомобіля під час ДТП, яка сталася з вини [PERSON] внаслідок порушення останнім ПДР, покладається на відповідача. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля «BMW 540I» д.з.н. [NUMBER] позивачем були надані копії фотокарток цього автомобіля (а.с. 32-40 ), протокол огляду колісного транспортного засобу № 16416 від 23.12.2019 року, підписаний оцінювачем [PERSON] (а.с. 24), розрахунки ремонтної калькуляції №16416 (а.с. 26) та звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ від 24.12.2019 (а.с. 10). Зі змісту звіту встановлено, що він зроблений відповідно до договору про проведення оцінки матеріального збитку, укладеного між СОД [PERSON] , який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 553/19 від 18.07.2019 року, виданого Фондом Державного майна України (а.с.45) та [PERSON] . Метою даної оцінки є встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «BMW 540I» д.з.н. [NUMBER] . На підставі виконаних досліджень та рекомендацій оцінювачем [PERSON] зроблено висновок, що вартість матеріального збитку станом на 23.12.2019 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ: У= 169 861,31 грн. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] був повідомлений про проведення експертної оцінки електронним повідомленням №00460 від 21.12.2019 (а.с. 43). Крім того, 13.01.2020 року копія Звіту була направлена на поштову адресу відповідача цінним листом з описом вкладення (а.с. 47-48). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 16416 від 21 грудня 2019 року вартість проведення оцінки КТЗ складає 2500,00 грн (а.с. 46), які позивачем було сплачено на користь СОД [PERSON] . Отже, зважаючи на вище викладене, а також на те, що вказаний Звіт № 16416 від 24.12.2019 відповідачем жодним чином не оспорений, суд вважає його належним і допустимим доказом у цій справі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі. Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів. З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ під час проведення автотоварознавчих експертиз застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика). З урахуванням зазначеного суд вважає, що розрахунок матеріального збитку у розмірі 169861,31 грн доведений позивачем, відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"- «…Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 цієї Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 15 000 грн та обґрунтовує її тим, що в наслідок ДТП автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень, що призвело до істотних вимушених змін в його життєвих звичках. У зв`язку з відсутністю у відповідача підчас ДТП полісу про укладення договору обов`язкового страхування позивач змушений захищати свої права (відшкодування завданих збитків) в судовому порядку, використати власні заощадження для проведення відновлювального ремонту авто. Зазначені обставини в сукупності завдали та продовжують завдавати фізичних та душевних страждань позивачу. Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 15000 грн, а саме ним не надано відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких він зазнав/зазнає, і, які мають негативний вплив на його повсякденне життя. Суд, враховуючи факт неправомірних винних дій [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача підлягає стягненню 1000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Разом з тим, витрати за послуги оцінювача за складання звіту у сумі 2500,00 грн підлягають стягненню у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1873,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial