Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У вересні 2022 року адвокат Гуміров Олександр Ігорович в інтересах [PERSON] (далі-позивач) звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (далі-відповідач) про захист прав споживачів. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено єдиний правочин, письмово оформлений двома договорами: Договір послуг №215005 від 06.12.2021 року (надалі Договір-1), відповідно до якого відповідач зобов`язався надати позивачу послуги, які полягають в підборі, огляді, бронюванні, забезпеченні придбання, перевезення. транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу, за що позивачкою було сплачено відповідачу 16380,00 гривень. Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-10976 від 10.12.2021 року (надалі Договір-2), відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти із позивачем, як покупцем, договір купівлі-продажу автомобілю марки Audi, модель А4, рік випуску 2012, код [NUMBER] (надалі Автомобіль), за ціну 284048,73 гривні, за що позивачкою було сплачено відповідачу в якості завдатку повну вартість Автомобілю. Очікуваним позивачкою результатом укладеного правочину було отримання у власність Автомобілю, який відповідач зобов`язався передати позивачці до 30 квітня 2022 року розмитненим на території України і звільненим від будь-яких зобов`язань. Позивачкою повністю виконано всі без виключення умови правочину (Договору-1 та Договору-2), проте відповідач не виконав свої обов`язки за цим правочином. Станом на сьогодні Автомобіль перебуває у власності відповідача, не доставлений і не переданий позивачці. Враховуючи викладене позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.09.2022р. позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів,залишено без руху та надано позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.09.2022р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2022 року цивільну справу №752/11985/22 за позовом Голосіївського районного суду міста Києва, передано за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2023 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів - залишено без руху. 10.04.2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2023 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2023 року цивільну справу № 752/11985/22-ц - прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, проте в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню доданих правовідносин ,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено єдиний правочин, письмово оформлений двома договорами: Договір послуг №215005 від 06.12.2021 року (надалі Договір-1), відповідно до якого відповідач зобов`язався надати позивачу послуги, які полягають в підборі, огляді, бронюванні, забезпеченні придбання, перевезення. транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу, за що позивачкою було сплачено відповідачу 16380,00 гривень. Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-10976 від 10.12.2021 року (надалі Договір-2), відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти із позивачем, як покупцем, договір купівлі-продажу автомобілю марки Audi, модель А4, рік випуску 2012, код [NUMBER] за ціну 284048,73 гривні, за що позивачкою було сплачено відповідачу в якості завдатку повну вартість Автомобілю Позивачем було повністю виконано свої зобов`язання за Договором 1 та Договором 2, що підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах справи. Згідно з частиною першою, другою, четвертою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договорів про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язання за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, оскільки у визначений строк виконавець (відповідач) не виконав своїх обов`язків, що підпадає під дію зазначеної норми закону, позивач має право відмовитися від Договору 1 і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до визначення, встановленого ч. 1 статті 570 ЦК України, гроші сплачені позивачкою на користь відповідача згідно Договору-2, є завдатком на підтвердження зобов`язання, яка станом на сьогодні відповідачем не виконано (порушено повністю), що також має відповідні правові наслідки, встановлені статтею 571 Цивільного кодексу України. Так, збитками, які повинен відшкодувати відповідач позивачу за Договором 1 є матеріальні збитки, а саме - сплачені позивачем за послуги відповідача кошти 16 380,00 грн. та пеня (відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та розділу 5 Договору 1) в розмірі 3 % за кожний день прострочення. Враховуючи строк, встановлений пунктом 1.6 Договору-1, прострочення за цим договором розпочалось після спливу шести місяців з дня укладення договору, тобто починаючи з 07 червня 2022 року, що станом на 23 серпня 2022 року складає 78 днів. Процентне вираження пені за цей період складає: 78*3 - 234 відсотки. Грошове вираження пені складає станом на 23 серпня 2022 року: 16380*234%=38 329,20 гривень. Отже, відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки за Договором-1 в сумі 16380,00 + 38 329,20 = 54 709,20 гривень Згідно з частиною першою та другою статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 1 статті 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відтак, відповідач повинен відшкодувати позивачу матеріальні збитки в сумі завдатку, внесеного нею на користь відповідача, та додатково сплатити суму у розмірі завдатку, тобто 284 048,73 * 2 = 568097,46 грн. Загалом сума збитків, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за правочином (обома договорами) є: 54 709,20 + 568 097,46 = 622 806,66 гривень. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що відповідач допустив істотне порушення прав позивача, як сторони попереднього договору, оскільки останній позбавлений можливості отримати у власність обумовлений автомобіль певної марки та моделі, на що вона розраховувала при укладенні попереднього договору. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат по справі і в зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати у справі. Крім цього, відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано ордер від 03.08.2022 р., копію договору про надання правничої (правової допомоги) від 28.07.2022 року, копію рахунку на оплату послуг адвоката від 28.07.2022 року, копію квитанції про оплату за правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Таким чином, оскільки стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем не подано, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 10 500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved