Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 02 листопада 2022 року між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2499269, згідно умов якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу марки «Peugeot» модель «301», номерний знак [NUMBER] . 14 листопада 2022 року сталась дорожньо - транспортна пригода за участю: транспортного засобу марки «Peugeot» модель «301», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Ford» модель «Focus», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Nissan» модель «Rouge», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Peugeot» модель «RСZ», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі № 711/6030/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі по адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, закрито по закінченню строків передбачених ст. 38 КУпАП України. 15 листопада 2022 року до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» звернувся [PERSON] , який повідомив що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пошкоджено автомобіль марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Згідно Висновку /калькуляції № 162047 від 21 листопада 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , становить 5 266 гривень 40 копійок. 22 березня 2023 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжної інструкції № 3109 від 02 червня 2023 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5 266 гривень 40 копійок. Відповідно до п.п.а) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі № 711/6030/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі по адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, закрито по закінченню строків передбачених ст. 38 КУпАП України. Згідно висновку КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» № 712 від 14 листопада 2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, [PERSON] в момент дорожньо - транспортної пригоди знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. 21 червня 2023 року АТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до відповідача з регресною вимогою на суму 5 266 гривень 40 копійок, яку останньою залишено без реагування. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 02 листопада 2022 року між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2499269, згідно умов якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу марки «Peugeot» модель «301», номерний знак [NUMBER] . 14 листопада 2022 року сталась дорожньо - транспортна пригода за участю: транспортного засобу марки «Peugeot» модель «301», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Ford» модель «Focus», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Nissan» модель «Rouge», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу марки «Peugeot» модель «RСZ», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі № 711/6030/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі по адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, закрито по закінченню строків передбачених ст. 38 КУпАП України. 15 листопада 2022 року до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» звернувся [PERSON] , який повідомив що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пошкоджено автомобіль марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Згідно Висновку /калькуляції № 162047 від 21 листопада 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , становить 5 266 гривень 40 копійок. 22 березня 2023 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжної інструкції № 3109 від 02 червня 2023 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5 266 гривень 40 копійок. Відповідно до п.п.а) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі № 711/6030/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі по адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, закрито по закінченню строків передбачених ст. 38 КУпАП України. Згідно висновку КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» № 712 від 14 листопада 2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, [PERSON] в момент дорожньо - транспортної пригоди знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. 21 червня 2023 року АТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до відповідача з регресною вимогою на суму 5 266 гривень 40 копійок, яку останньою залишено без реагування. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі 185/5812/16-ц зазначено наступне: «Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.2 цієї статті). Згідно з підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.» Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 28 жовтня 2019 року у справі 722/1384/15-ц, провадження № 61-19660св18, «відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.» Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі № 711/6030/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі по адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, закрито по закінченню строків передбачених ст. 38 КУпАП України. 15 листопада 2022 року до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» звернувся [PERSON] , який повідомив що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пошкоджено автомобіль марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Згідно Висновку/калькуляції № 162047 від 21 листопада 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Nissan» модель «Sunny», номерний знак [NUMBER] , становить 5 266 гривень 40 копійок. 22 березня 2023 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжної інструкції № 3109 від 02 червня 2023 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5 266 гривень 40 копійок. Відповідно до п.п.а) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі № 711/6030/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі по адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, закрито по закінченню строків передбачених ст. 38 КУпАП України. Згідно висновку КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» № 712 від 14 листопада 2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, [PERSON] в момент дорожньо - транспортної пригоди знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. 21 червня 2023 року АТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до відповідача з регресною вимогою на суму 5 266 гривень 40 копійок, яку останньою залишено без реагування. Доказів перерахування відповідачем грошових коштів в розмірі 5 266 гривень 40 копійок, на користь позивача матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №4338 від 29 серпня 2023 року, позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 2 684 гривні. Крім того, позивачем заявлено вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги в розмірі 5 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1) ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц: «На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.» На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду наступні документи: - ордер; - договір про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року; - детальний опис робіт (наданих послуг) від 31 серпня 2023 року; - акт наданих послуг від 24 листопада 2022 року; - платіжну інструкцію № 3959 від 02 серпня 2023 року; - платіжну інструкцію № 3941 від 01 серпня 2023 року; - акт виконаних робіт від 3 серпня 2023 року. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, «для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України». Відповідачем клопотання про невідповідність понесених витрат, зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялось. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц, «відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Відповідно до вимог ч.8 ст. 142 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду». На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1191 ЦК України, згідно ст.ст. 13, 22, 38, 41, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved