Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

09 травня2023 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований такими обставинами. До 09.09.2019 року сторони перебували у шлюбі, від якого народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з моменту розірвання стосунків між подружжям відповідач з дочкою не спілкується, у її вихованні та розвитку участі не приймає, матеріальної допомоги ні в якій формі не надає та не цікавиться станом її здоров`я. Вказує, що судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно. На час звернення до суду із позовом у відповідача утворилася значна заборгованість по сплаті аліментів, яку відповідач не сплачує та сплачувати не намагається. Таким чином, позивач вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав. 25 жовтня 2023 року стороною відповідача подано відзив на позов із запереченнями проти нього. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач перешкоджає відповідачу брати участь у вихованні дитини з посиланням на те, що дитині такий батько не потрібен. Сама позивач уклала шлюб з громадянином Туреччини, тому, на думку відповідача, позивач має намір вивезти дитину за межі території України без дозволу батька. Щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, то, відповідач зазначає, що він не ухиляється від їх сплати, а поступово розраховується. Позивач та її представник у відкритому судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, зазначили, що в 2019 році відповідач виїхав за межі території України, проживає в республіці Польща, з часу виїзду дитину не бачив, під час окупації міста Херсон не здійснив жодної дії для евакуації власної дитини не безпечну неокуповану територію. Також, в обгрунтування позовних вимог, стороною позивача зазначено про те, що під час виїзду за межі території України відповідач не надав дозвіл на виїзд дитини за межі території України а також на реєстрацію місця проживання дитини, що значно впливає на права і законні інтереси малолітньої дитини. Поодинокі випадки спілкування відповідача із дитиною в телефонному режимі супроводжуються застосуванням відповідачем ненормативної лексики, а сам відповідач при цьому може перебувати у стані алкогольного сп`яніння. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що позивач, як особа, яка не працює, не має морального права обґрунтовувати позовні вимоги тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації у відкрите судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив справу розглянутиу його відсутність та при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування від 11.10.2023 року № 100-12258. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у зв`язку із особистими немайновими правами та обов`язками батьків та дітей, а тому регулюються Главою 13 СК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06 липня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 462. Від шлюбу у сторін народилась дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а. с. 18). Вказані обставини встановлені рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.09.2019 року, яким шлюб між сторонами розірвано (а. с. 15-16). Із довідки від 16.05.2022 року № 3001-5001589507 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає із матір`ю - [PERSON] (а. с. 19), яка після укладення шлюбу 28 березня 2023 року змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 17). Встановлено, що наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 04.07.2018 по 01.02.2020, станом на 01 лютого 2020 року заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] встановлено у розмірі 32049,17 гривень. (а. с. 23-24). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 24.07.2018 по 01.09.2021, станом на 01 вересня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] встановлено у розмірі 66817,36 гривень. (а. с. 25-26). Згідно розрахунку заборгованості ВП № 61053540 сукупний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів складає 84611,4 грн. (а. с. 65). В ході розгляду справи стороною відповідача подано докази про сплату аліментів на утримання [PERSON] , 2013 року народження у розмірі 9999 грн. (а. с. 118-119). Відповідно до висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування) № 100-12258 від 11 жовтня 2023 року вбачається, що поведінка батька - [PERSON] по відношенню до своєї дитини - [PERSON] , [INFO] свідчить про невиконання ним обов`язків, передбачених частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України щодо піклування про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] (а. с. 127-130). Із інформації щодо проведеної роботи психолога Голосіївського районного у місті Києві Центру соціальних служб з родиною малолітньої [PERSON] , [INFO] вбачається, що має прихильність до матері та відчуженість до біологічного батька - [PERSON] (а. с. 137-140). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виховання дочки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, під час військового стану перебуває за межами території України, в той час, як його малолітня дитина перебуває на території України під постійним ризиком для її життя та здоров`я, та беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved