Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Адвокат Мазур О.С. звернулась до суду в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що сторони з 28.07.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/5789/23 від 16.08.2023 року. В шлюбі у них народилось двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу 28.07.2015 року сторони придбали квартиру [ADDRESS] . Квартира набута у спільну сумісну власність подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В., зареєстровано в реєстрі за №6047. Покупцем за вказаним договором є відповідач [PERSON] . Згідно до пункту 5.1 договору купівлі-продажу заява дружини Покупця, [PERSON] про згоду на купівлю квартири отримана, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В. 28.07.2015 року зареєстровано в реєстрі за №6046. На теперішній час відповідач не визнає за позивачем право спільної сумісної власності на квартиру, відтак у неї виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Тому, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 08.11.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. 09.01.2024 року ухвалою судді закрито підготовче провадження по справі, призначений судовий розгляд по суті на 09.02.2024 року. До судового засідання сторони надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнає у повному обсязі. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 28.07.2012 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №292 (а.с.11),. В шлюбі у них народилось двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13,14). Шлюб сторін розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/5789/23 від 16.08.2023 року (а.с.12). Під час шлюбу 28.07.2015 року сторонами придбана квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В., зареєстровано в реєстрі за №6047 (а.с.7-8). Покупцем за вказаним договором є відповідач [PERSON] , та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23197596 від 28.07.2015 року нотаріусом проведена державна реєстрація права власності за [PERSON] (а.с.9). При цьому, згідно до пункту 5.1 договору купівлі-продажу заява дружини Покупця, [PERSON] про згоду на купівлю квартири отримана, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В. 28.07.2015 року зареєстровано в реєстрі за №6046. Отже, при оформленні права власності на спірну квартиру сторони визначили, що дана квартира має статус спільної сумісної власності та відповідач своєю письмовою заявою, наданою суду, визнав вказані обставини. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є : їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом норм ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є г ними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав с важної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) стінного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Отже, суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і а судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Приписами ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не зазначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу,\~визначається за\~погодженням між\~подружжям,\~а при\~недосягненні згоди\~-\~виходячи дійсної\~його вартості\~на час\~розгляду справи\~(абзац\~перший пункту\~22\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про фактику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу. визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його надбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] відповідач [PERSON] набув 28 липня 2015 року,\~тобто під\~час перебування\~у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , а тому вказана квартира з моменту державної реєстрації права власності на неї є їх спільною сумісною власністю як подружжя. Враховуючи обставини справи, надання позивачем належних та допустимих доказів, що підтверджують її твердження, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved