Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності за набувальною давністю на частину житлового будинку ,що розташований по [ADDRESS] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями вищезазначена справа 23.03.2023 року передана до провадження судді Озерянської Ж.М. \~ \~ Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав ,надав відзив на позов. Дослідивши\~матеріали справи\~,суд\~приходить до\~наступних висновків. Судом встановлено,\~що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.1989 року, посвідченого секретарем виконкому Новомиколаївської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 30. Вказана обставина підтверджується копією вказаного договору. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилося два спадкоємця: його дружина [PERSON] та його син, відповідач за позовом - [PERSON] , якому спадкодавець залишив заповіт. \~ \~ \~Рішенням Апеляційного\~суду Дніпропетровської\~області від\~10.11.2014\~року,\~провадження №\~22-ц/774/5675/14\~за позивачкою\~було визнано\~право власності\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~на 1/4 частину житлового будинку, житловою площею 32.8 кв.м., загальною площею 62.9 кв.м., з господарчими будівлями і спорудами, та на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0.1579 га, що розташовані по [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією зазначеного Рішення суду та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.10.2015 року, провадження № 22-ц/774/6824/15 за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/4 частину житлового будинку, житловою площею 32.8 кв.м., загальною площею 62.9 кв.м., з господарчими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією зазначеного Рішення суду та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Тобто у цілому позивачка володіє 1/2 частиною домоволодіння [ADDRESS] . Правові висновки про особливості набуття права власності на майно у такий спосіб, як набувальна давність, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291 гс 18). Виникнення права власності за набувальною давністю ґрунтується за сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Набуття права власності за набувальною давністю є можливим лише за наявності усіх вказаних умов. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61 -19156св 18У). Зазначені вище висновки узгоджуються з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що оскільки вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним будинком більше десяти років, оформити за собою право власності у інший спосіб, ніж той, що передбачений статтею 344 ЦК України, не має можливості, вважає, що порушене, на її думку право, підлягає захисту. Так, позивач отримала частину спірного будинку у володіння, користування та розпорядження на підставі рішення суду в порядку спадкування. Зазначене унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень статті 344 ЦК України, оскільки позов про визнання права власності з підстав, визначених у цій статті, не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником майна. Тобто, викладені у позовній заяві обставини свідчать про те, що позивач була обізнана відносно того, що власником житлового будинку, який є предметом спору та на який вона просить визнати право власності на 1/2 частини за набувальною давністю, був [PERSON] , а тому не можна вважати володіння та користування позивачем частиною будинку, яка залишилась після смерті Храновського, добросовісним. Смерть [PERSON] , не давала позивачу підстав для того, щоб вважати користування майном правомірним за наявності іншого спадкоємця- відповідача у справі. У зв`язку\~з чим,\~позивач не\~довела усіх\~обставин,\~передбачених статтею\~344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається зі змісту ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи викладене, у зв`язку із фактичною відсутністю порушених прав позивача,суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed