Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити місце проживання дочки [PERSON] разом з ним. Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2003 року він зареєстрував з відповідачкою шлюб, який було розірвано рішенням Ємільчинського районного суду від 29.06.2022 року. Від шлюбу вони мають дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На час розірвання шлюбу він з відповідачкою вже проживав окремо. Відповідачка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак на даний час знята з місця реєстрації за вказано адресою. Йому відомо, що відповідачка виїхала за кордон в Польщу та проживає там. Вони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу у них виник спір, оскільки дочка виявила бажання проживати разом з ним. На даний час він проживає в [ADDRESS] . В будинку створені належні умови для проживання та виховання дитини, у неї є окрема кімната, створені необхідні умови для її нормального проживання, навчання та розвитку. Шкідливих звичок він не має, на обліку у лікаря-нарколога, психіатра не перебуває, по місцю проживання, роботи характеризується задовільно, отримує заробітну плату. Будинок належить йому на праві приватної власності. Вважає, що виняткові обставини, при яких дитина не може проживати з ним відсутні, дочка виявила бажання проживати разом з ним, для неї створені всі необхідні умови для проживання та розвитку. Перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю він не чинив і не чинитиме. На його думку проживання дочки разом з ним відповідає інтересам дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, а також вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та надані докази, беручи до уваги заяви сторін, суд приходить до висновку про відсутність можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідок лікаря психіатра та лікаря нарколога КНП «Ємільчинська лікарня» від 09.11.2023 року [PERSON] не знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах при Ємільчинській поліклініці, на протязі останніх п`яти років за медичною допомогою до лікаря психіатра, нарколога не звертався. (а.с. 5). Згідно ксерокопії договору дарування квартири від 15.05.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру номер один, що знаходиться в [ADDRESS] , а згідно ксерокопії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 6-7). Як вбачається з витягу №2099 від 30.08.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ксерокопії довідки про доходи №2107 від 17.11.2023 року [PERSON] з 30.09.2023 року працює водієм у ФОП [PERSON] та його заробітна плата за вересень жовтень 2023 року становила 7200,00 грн. (а.с. 9). Згідно ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 09.02.2013 року відділом ДРАЦС Ємільчинського РУЮ Житомирської області [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). З ксерокопії акту обстеження умов проживання від 09.11.2023 року слідує, що службою у справах дітей Ємільчинської селищної ради проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] в родині [PERSON] та встановлено, що в помешканні наявні необхідні для проживання меблі та побутова техніка. Санітарно-гігієнічний стан житла належний, водопостачання централізоване, опалення газове та пічне, є тверде паливо, продукти харчування наявні в достатній кількості. У [PERSON] є окрема кімната. Дитина має спальне місце, місце для зберігання особистих речей, місце для навчання та підготовки домашнього завдання. Є одяг та взуття відповідно до сезону, шкільне приладдя, іграшки, комп`ютер, телефон. Стосунки в родині доброзичливі. Батько [PERSON] створив належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Дівчинка забезпечена всім необхідним. (а.с. 17). Відповідно до ксерокопії рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 29.06.2022 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 10.05.2003 року. (а.с. 18-19). Згідно до ч.3 ст.29 ЦК України та ч.2 ст.160 СК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем до позовної заяви не додано висновку органу опіки і піклування про доцільність залишення малолітньої дитини з позивачем. Крім того позивач зазначав у позовній заяві, що вони з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу у них виник спір. Разом з тим позивачем надано до суду заяву відповідача, в якій вона просила справу за позовом [PERSON] до неї про визначення місця проживання дитини розглянути без її участі, вказала також, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Визначення місця проживання дитини з одним із батьків в судовому порядку має місце лише в тому разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. В інакшому випадку суди будуть виконувати не властиві їм функції, оскільки мають здійснювати правосуддя виключно в тих випадках, коли права особи порушуються, оспорюються чи не визнаються. Таким чином, оскільки до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів про наявність у сторін спору щодо місця проживання малолітньої дитини, суд не вбачає підстав для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з одним із батьків, в даному випадку з батьком та приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed