Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищезазначена позовна заява про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина (а.с.1-3). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 23 жовтня 2023 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 25 жовтня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 15). На виконання вимог ст.178, 191, 278ЦПК України Відповідачем 10 листопада 2023 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, скористався правом подання відповіді на відзив, який було ним подано 14 листопада 2023 року. Аргументи сторін в судовому засіданні Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що просить суд врахувати доводи викладені в позовній заяві та стягнути з відповідача 700 000 гривень. Представник відповідача просила суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Представник позивача зазначає, що 18 вересня 2021 року виконуючи свої трудові обов`язки, через халатність посадових осіб Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (далі - КП «Кривбасводоканал», відповідач) загинув син позивача, [PERSON] . В період з 12.02.2021 по 18.09.2021 [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Кривбасводоканал», працюючи на посаді слюсаря- ремонтника 4 розряду Радушанського водопровідного комплексу. Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 вересня 2021 року від 15 лютого 2022 року, встановлено обставини нещасного випадку. Зокрема: відповідно до наказу директора КП «Кривбасводоканал» від 17.09.2021 № 1539 задля проведення робіт по звільненню горизонтального відстійника № 2 секції № 2, а також зливу коагулянту з автоцистерни в ємність, на роботу у вихідний день 18.09.2021 було виведено працівників КП «Кривбасводоканал», серед яких був і слюсар- ремонтник [PERSON] . 18 вересня 2021 року [PERSON] разом з іншими робітниками прийшов на роботу. О 9:30 [PERSON] зателефонував майстер Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» [PERSON] і покликав його до відстійника № 2, щоб [PERSON] закрив засувку у колодязі горизонтального відстійника № 2 секції № 2, яку о 8:10 відкрив інший слюсар-ремонтник. [PERSON] не погоджувався спускатися в колодязь з огляду на небезпеку отруєння, але майстер Радушанського водопровідного комплексу КП «Кривбасводоканал» [PERSON] надав вказівку йому спуститися. При цьому [PERSON] умовив [PERSON] почекати доки він одягне захисний костюм, але [PERSON] не погодився, щоб [PERSON] вдягнув і протигаз з рятувальним поясом і страхувальною мотузкою. Коли [PERSON] спускався у колодязь, він почав сильно кашляти, втратив свідомість і впав у колодязь. [PERSON] сказав іншому слюсарю-ремонтнику [PERSON] , щоб вона принесла рятувальний пояс і страхувальну мотузку щоб витягнути [PERSON] з колодязя. Але рятувальних поясів вона не знайшла. Тим часом, [PERSON] , цивільний чоловік [PERSON] , який прийшов разом з [PERSON] та знаходився поруч, почав говорити [PERSON] , що треба рятувати [PERSON] , на що [PERSON] йому відповів, щоб той ліз і рятував. [PERSON] також без засобів захисту поліз у колодязь, йому стало зле, він втратив свідомість і впав на дно колодязя. Побачивши, що стало з [PERSON] , [PERSON] почав спускатися у колодязь. Близько 10 години [PERSON] спустився у колодязь. На місце події приїхали 26 ДПРЧ АЦ-4-6 (530927) 515М, 11 ДПРЧ на «САРМ-Л», ДВГРЗ, Довгинцівське відділення поліції, служба 103. Працівниками швидкої медичної допомоги, які прибули на місце нещасного випадку о 10 годині 21 хвилині було констатовано смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Комісією із повторного спеціального розслідування нещасного випадку було встановлено: Посадовими особами КП «Кривбасводоканал» не було організовано газонебезпечні роботи відповідно до вимог «Типової інструкції щодо організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» НПАОП 0.00-5.11-85, затвердженої Держгіртехнаглядом СРСР від 20.02.1985. Посадовими особами КП «Кривбасводоканал» не вжиті заходи щодо скорочення кількості газонебезпечних робіт на Радушанському водопровідному комплексі. Позивач вважає, що твердження працівників КП «Кривбасводоканал» щодо перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння є такими, що не відповідають дійсності. Так, в Акті спеціального розслідування нещасного випадку зазначено, що при судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлено спирт в концентрації 2,3 проміле, що стосовно живих осіб відноситься до алкогольного сп`яніння середнього ступеня. Однак, алкогольне сп`яніння середнього ступеня характеризується порушенням координації руху, нечіткістю мовлення. Але, і в Акті розслідування, і зі слів очевидців вбачається, що [PERSON] чинив супротив, як вербально, так і фізично, що в свою чергу досить проблематично робити, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня. Враховуючи наведені обставини просить суд стягнути з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 700 000,00 (сімсот тисяч) гривень без урахування податків, зборів та інших платежів. Представник відповідача не заперечує, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався зі слюсарем-ремонтником Радушанського водопровідного комплексу комунального підприємства «Кривбасводоканал» [PERSON] , пов`язаний з виробництвом. Разом з тим, [PERSON] пройшов всі необхідні інструктажі та курси, періодично на КП «Кривбасводоканал» здійснюється комісійна перевірка знань працівників з питань охорони праці. Крім того потерпілий [PERSON] згідно норм був забезпечений спеціальним одягом та спеціальним. Також [PERSON] у квітні 2021 року отримав костюм Л-1 та протигаз фільтруючий Тобто, у разі необхідності проведення будь-яких робіт, які проводяться за нарядами- допусками чи без них, працівники, які задіються до виконання таких робіт обов`язково пройшли навчання та перевірку знань з питань охорони прані, знають порядок і правила проведення робіт, пройшли повторний інструктаж, а також забезпечені в повній мірі засобами індивідуального та колективного захисту такими як: спец, одягом, рукавицями, спец, взуттям, рятувальними поясами та страхувальними мотузками, протигазами, лампами ЛБВК тощо. Отже, з боку роботодавця були вчинені всі дії щодо належного забезпечення умов охорони праці [PERSON] та безпечного виконання ним робіт. Що стосується дій слюсаря-ремонтника [PERSON] , то останній нехтуючи правилами трудового розпорядку прибув на місце роботи в стані алкогольного сп`яніння, знаючи свої робочі права і обов`язки визначені робочою Інструкцією, пройшов навчання та всі необхідні інструктажі з охорони праці, не подбав про особисту безпеку та здоров`я в процесі виконання робіт та не відмовився від дорученої роботи, яка загрожувала його життю, а прийнявши рішення все ж таки виконати доручену майстром [PERSON] роботу, не застосував засоби індивідуального захисту такі як страхувальний пояс з мотузкою та протигаз одягнувши лише гумові штани з костюму Л-1. Відповідно до ч. 2 ст, 6 Закону України «Про охорону праці», працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Як вказано у п, 4 Акта спеціального розслідування від 18.02.2022, працівники, відкривши люк колодязя горизонтального відстійника №2 секції №2, де знаходилась засувка, відчули неприємний запах та [PERSON] почала говорити, що в колодязь не можна спускатись, що [PERSON] може отруїтись. Отже, працівники, в тому числі і [PERSON] усвідомлювали ймовірну небезпеку при виконанні робіт, однак не відмовились від її виконання. Що стосується незадовільного технічного стану другої секції горизонтального відстійника № 2 РВК, що начебто слугувало настанню нещасного випадку, то дане твердження є хибним виходячи з наступного: З 29.12.2017 року Радушанський водопровідний комплекс перебуває у користуванні КП «Кривбасводоканал» на підставі Договору оренди індивідуально визначеного майна балансоутримувачем, якого є ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ». Відповідно до умов Договору оренди КП «Кривбасводоканал» не має право здійснювати будь-яку реконструкцію орендованих об`єктів, в тому числі і горизонтальних відстійників, які були збудовані за робочим проектом за часів СРСР, а отже неможливість дистанційного управління засувкою в другій секції горизонтального відстійника № 2 Радушанського водопровідного комплексу обумовлена виключно проектом забудови, а технічний стан цієї секції відстійника по теперішній час залишається на рівні, на якому був переданий з оренду від балансоутримувача. Наголошуємо на тому, що КП «Кривбасводоканал» як роботодавець в повному обсязі забезпечив працюючий персонал засобами індивідуального захисту, які мають використовуватись при виконанні певних робіт чи виробничих завдань, проте не можливо спрогнозувати хто з працівників та в який момент вирішить для себе знехтувати правилами трудової дисципліни та правилами і нормами з питань охорони праці, наражаючи на небезпеку себе та оточуючих. Вина та неправомірність дій роботодавця не підтверджена жодним доказом по даній цивільній справі. Вказане свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для відмови в їх задоволенні. Фактичні обставини, встановлені судом. В період з 12.02.2021 по 18.09.2021 [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Кривбасводоканал», працюючи на посаді слюсаря - ремонтника 4 розряду Радушанського водопровідного комплексу, що підтверджується трудовою книжкою серія [NUMBER] виданою на ім`я [PERSON] (а.с.4 зворот-5 ). 18 вересня 2021 року виконуючи свої трудові обов`язки, [PERSON] - загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та обставинами викладеними в Акті спеціального розслідування нещасного випадку (а.с. 5 зворот, 9-12). Загиблий [PERSON] доводиться позивачу рідним сином, наявність родинних зв`язків підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 травня 1996 (а.с.5 зворот). Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 вересня 2021 року від 15 лютого 2022 року (надалі - Акт), затвердженим в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області 18 лютого 2022 року у пункті 4 встановлено обставини нещасного випадку. Серед яких зазначено наступне: «Відповідно до наказу директора комунального підприємства «Кривбасводоканал» від № 1539 на роботу у вихідний день 18.09.2021 були виведені наступні працівники: майстер [PERSON] , слюсарі-ремонтники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , хімік [PERSON] . Згідно з поясненнями [PERSON] : злив коагулянту повинні були виконувати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] повинна була взяти аналіз вхідного контролю коагулянту; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повинні були виконати спускання мулу з горизонтального відстійника №2 секція №2. 17 вересня 2021 року близько 08 години 00 хвилин вищезазначені особи, крім [PERSON] прийшли на роботу. О 08 годині 12 хвилин [PERSON] зателефонував [PERSON] і повідомив, що приїхала автоцистерна з коагулянтом, а також сказав, щоб вона подзвонила [PERSON] , щоб та приїхала на роботу зливати коагулянт. [PERSON] зателефонувала [PERSON] і передала все те, що їй сказав [PERSON] . Потім [PERSON] сказав [PERSON] піти в лабораторію за ємністю для відбору проб коагулянту для аналізу. [PERSON] взяла в лабораторії пляшки, віддала їх [PERSON] , той набрав коагулянт і вони разом з [PERSON] віднесли у лабораторію, а потім пішли у побутове приміщення, чекати [PERSON] . Разом з [PERSON] на територію Радушанського водопровідного комплексу зайшов її цивільний чоловік - [PERSON] , який привіз її на особистому автомобілі і після виконаної роботи повинен був відвезти додому. Охоронник [PERSON] пропустив його на територію Радушанського водопровідного комплексу. Вони, разом з [PERSON] і [PERSON] , знаходилися у побутовому приміщені коли [PERSON] зателефонував [PERSON] і сказав, щоб той пішов до відстійника та заміряв на скільки зійшла вода у відстійнику. [PERSON] і [PERSON] пішли заміряли рівень води і доповіли [PERSON] О 09 годині ЗО хвилин [PERSON] зателефонував [PERSON] і покликав його до відстійника № 2, [PERSON] пішла з ним. [PERSON] з [PERSON] залишилися у побутовому приміщенні. [PERSON] сказав [PERSON] , щоб вона зателефонувала [PERSON] і покликала її до них, а [PERSON] - щоб він закрив засувку у колодязі горизонтального відстійника № 2 секції № 2, яку о 08 годині 10 хвилин відкрив слюсар-ремонтник [PERSON] для звільнення відстійника. Тим часом [PERSON] і [PERSON] пішли перевірити рівень води у водоймі за межами Радушанського водопровідного комплексу. Відкривши люк колодязя горизонтального відстійника №2 секції №2, де знаходилась засувка, працівники відчули неприємний запах. [PERSON] почала говорити, що в колодязь не можна спускатися, що [PERSON] може отруїтися, але її не послухали. [PERSON] не погоджувався спускатися у колодязь, але [PERSON] надав вказівку йому спуститися. При цьому [PERSON] умовив [PERSON] почекати доки він одягне захисний костюм, але [PERSON] не погодився, щоб [PERSON] вдягнув і протигаз з рятувальним поясом, і страхувальною мотузкою. Коли [PERSON] спускався у колодязь, він почав сильно кашляти і [PERSON] стала кричати, що йому зле, хлопець втратив свідомість і впав у колодязь. [PERSON] сказав [PERSON] , щоб вона принесла рятувальний пояс і страхувальну мотузку, витягнути [PERSON] з колодязя. [PERSON] побігла по рятувальні пояси і страхувальні мотузки, але не знайшла, бо їх віднесли до резервуарів чистої води № 5 (далі РЧВ № 5). Тим часом, [PERSON] , який прийшов разом з [PERSON] та знаходився поруч, почав говорити [PERSON] , що треба рятувати [PERSON] , на що [PERSON] йому відповів, щоб той ліз і рятував. [PERSON] також без засобів захисту поліз у колодязь, йому стало зле, він втратив свідомість і впав на дно колодязя. Побачивши, що стало з [PERSON] , [PERSON] зі словами «Мені тюрма» почав спускатися у колодязь. [PERSON] намагалася зупинити його, тоді він сказав їй, щоб вона побігла до операторів на фільтрах і ті зателефонували у швидку та МНС для надання допомоги. [PERSON] направилася до приміщення, де знаходились оператори на фільтрах. Через кілька кроків вона обернулася та не побачила [PERSON] , він спустився у колодязь. Це відбулося близько 10 годині. Про те, що сталося [PERSON] повідомила к.о. начальника Радушанського водопровідного комплексу [PERSON] . На місце події приїхали 26 ДПРЧ АЦ-4-60 (530927) 515М, 11 ДПРЧ на «САРМ-Л», ДВГРЗ на «Citroen», Довгинцівське відділення поліції, служба 103. Особовим складом ДВГРЗ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області за допомогою рятувальної мотузки було піднято на поверхню тіла потерпілих. Працівниками швидкої медичної допомоги, які прибули на місце нещасного випадку о 10 годині 21 хвилині, було констатовано смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Комісією із повторного спеціального розслідування нещасного випадку було встановлено: Посадовими особами комунального підприємства «Кривбасводоканал» не було організовано газонебезпечні роботи відповідно до вимог «Типової інструкції щодо організації безпечного проведення газонебезпечних робіт» НПАОП 0.00-5.11-85, затвердженої Держгіртехнаглядом СРСР від 20.02.1985. Посадовими особами комунального підприємства «Кривбасводоканал» не вжиті заходи щодо скорочення кількості газонебезпечних робіт на Радушанському водопровідному комплексі. Посадовими особами комунального підприємства «Кривбасводоканал» не забезпечена трудова і виробнича дисципліна, а саме: від роботи не був відсторонений слюсар-ремонтник [PERSON] , який знаходився на робочому місці на Радушанському водопровідному комплексі в стані алкогольного сп`яніння" (а.с.10 зворот - 11). У пункті 8 Акту визначено осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, що відповідно потягло за собою нещасний випадок, серед яких прізвище загиблого сина позивача [PERSON] відсутнє. На підтвердження понесення моральних страждань, позивач надає виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11 жовтня 2023, де йому було встановлено діагноз - симптоматична артеріальна гіпертензія, серцева недостатність 0-І ст., астено-невротичний синдром (а.с.8 зворот). Нормативно-правове обґрунтування Спір виник з приводу відшкодування моральної шкоди, завданою смертю особи, яка під час виконання своїх трудових обов`язків загинула. Суд зазначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (частини перша та пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України). Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини). Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам, усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Вказані підстави відповідальності КП «Кривбасводоканал» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі [PERSON] підтверджуються матеріалами справи. Відповідачем не спростовано, що нещасний випадок, що призвів до смерті [PERSON] - сина позивача, визнаний таким, що пов"язаний з виробництвом, суд вважає, що на спірні правовідносини поширюються норми КЗпП України, оскільки [PERSON] виконував роботи, які покладені на нього відповідачем. Також відповідач не спростував, що загиблий не був забезпечений заходами індивідуального захисту, та виконував роботи, пов"язані з небезпекою. Причиною загибелі [PERSON] утоплення у каналізаційних водах, якому передувало отруєння клоачними газами, що спричинило втрату свідомості. Суд вважає, що якщо б роботодавець, у даному випадку відповідач, забезпечив належним чином умови виконання робіт у колодязі горизонтального відстійника, забезпечив засобами індивідуального захисту для безпечного виконання завдання, груповий смертельний випадок, який стався з [PERSON] та іншими особами, не мав би місця. За обставин справи моральна шкода потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей, відшкодування такої шкоди не охоплюється страховими виплатами (частина сьома статті 36 Закону № 1105-ХІV). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Виходячи з аналізу ст. 153 КЗпП України, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Вказані підстави відповідальності КП «Кривбасводоканал» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі [PERSON] , судом встановлені в повному обсязі. Так, відповідально до п. 7 Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався із сином Позивача, Комісія розглянула матеріали розслідування нещасного випадку, провела опитування осіб, причетних до нещасного випадку, і прийшла до висновку, що згідно з п. 52 пп. 1 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався зі слюсарем-ремонтником Радушанскього водопровідного комплексу комунального підприємства «Кривбасводоканал» [PERSON] , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Складено акт за формою Н-1/П та взято на облік комунальне підприємство «Кривбасводоканал». Акт розслідування нещасного випадку зі [PERSON] за формою Н-1/П, складений 24.12.2021, затверджений в.о начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 30.12.2021, вважати скасованим та таким, що втратив чинність. Посилання відповідача на те, що загиблий перебував в алкогольному сп"янінні, а так само як і його право на відмову від виконання робіт, жодним чином не спростовують висновки за результатами розслідування нещасного випадку, пов"язаного з виробництвом, а також наявність вини підприємства. Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач - [PERSON] , у зв`язку із втратою сина переживає душевні та психологічні страждання, позбавлений можливості спілкування з рідною людиною та отримувати від неї піклування, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та докладання з його боку додаткових зусиль для організації свого життя. Судом також констатує, що втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною є прямим причинним зв`язком між шкодою та протиправною поведінкою відповідача. Дослідивши представлені суду докази, вислухавши учасників в судовому засіданні, суд вважає, що відповідач є особою, що має понести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, тому доводи викладені у відзиві відповідача про те, що [PERSON] нехтував правилами трудового розпорядку, не відмовився від дорученої роботи, яка загрожувала його життю, не заслуговують на увагу, оскільки вина підприємства у нещасному випадку зі смертельним наслідком, що стався з працівником підприємства відповідача КП «Кривбасводоканал» , встановлена належними та допустимими доказами. За таких обставин, встановлення конкретної особи, яка допустила порушення правил безпеки, чи дії якої сприяли настанню нещасного випадку не є обов"язковою умовою для покладання обов"язку з відшкодування шкоди на підприємство, на виробництві якого стався нещасний випадок. Посилання сторони відповідача про те, що вини підприємства у настанні з сином позивача нещасного випадку зі смертельним наслідком немає, адже [PERSON] пройшов всі необхідні інструктажі, курси та навчання, не подбав про особисту безпеку і здоров`я, а тому підприємство не несе відповідальність за життя і здоров`я свого працівника при виконанні ним трудових зобов`язань, не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказана обставина врахована судом при дослідженні письмових доказів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі у справі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням обставин, що батько втратив молодого сина, залишився без його турботи і піклування, суд вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка, грошові кошти в сумі 250 000 гривень. Посилання відповідача на те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою сина, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали для позивача внаслідок смерті дочки. Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 250 000 грн, суд виходить із того, що сам факт загибелі [PERSON] беззаперечно свідчить про те, що його батько відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Батько втратив близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що вказана сума відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 6 цієї статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Комунального підприємства Кривбасводоканал» Криворізької міської ради в дохід держави судовий збір в сумі 2500,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial