Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 203\~253,25 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26.05.2015 року із [PERSON] стягуються щомісячно на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 14.05.2015 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення суду позивачкою був отриманий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання Ялтинському відділу ДВС у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 12.12.2022 року в зв`язку з досягненням повноліття сином [PERSON] , стягнення аліментів припинилося. Однак, відповідач протягом тривалого часу не сплачував аліменти, які присуджені вищевказаним рішенням суду та допустив утворення заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, відтак позивачка вважає за необхідне стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів. Відповідач не здійснював та не здійснює ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментах станом на грудень 2022 року заборгованість відповідача - [PERSON] по аліментам становить 203 253,25 грн. У добровільному порядку відповідач - [PERSON] - не бажає сплачувати борги по аліментам та неустойку. Доказів, які б підтверджували неплатоспроможність [PERSON] по сплаті заборгованості по аліментам за вищевказаний період, відповідач працівникам відділу ДВС не надавав, тому вважає, що підстави для звільнення його від сплати неустойки у суду відсутні. Зазначила, що сума неустойки (пені) за період з 01.06.2017 року - 16.10.2023 становить 2 429 073, 37 грн. Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25.04.2018 та довідки-розрахунку відділу ДВС, загальний розмір неустойки (пені) по сплаті [PERSON] аліментів за період: з 01.06.2017 по 16.10.2023 року становить 2 429 073, 37 грн. При цьому, враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 196 СК України сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. У зв`язку з цим неустойка (пеня), що підлягає стягненню з відповідача становить 203 253,25 грн. Крім цього, позивачка просила стягнути 2000 грн на правничу допомогу. Ухвалою від 13.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд зазначає таке. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України). Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року). Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Відповідачу направлялися судові повістки на 18.12.2023 та 25.01.2024, проте від нього повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тож відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2015 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14 травня 2015 року та продовжувати до досягнення сином повноліття. Яготинським районним судом Київської області від 25.02.2015 року видано виконавчий лист у справі № 382/906/15-ц, який подано до примусового виконання до органів державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження № 50625886. У відповідності до розрахунків заборгованості по аліментам, виданих Яготинським ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з червня 2017 по грудень 2022 року складає 203 253,25 грн. Представником позивача в позовній заяві наведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, у відповідності з яким за період з 01.06.2017 по 16.10.2023 пеня (неустойка) за прострочення плати аліментів складає 2\~429\~073,37 грн, однак позивач просить стягнути пеню, яка дорівнює 100% заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період, а саме 203\~253,25 грн. Контррозрахунок та доказів погашення заборгованості відповідач не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. У постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За таким правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Поданий позивачкою розрахунок неустойки (пені) відповідач також не спростував. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання сина матеріали справи не містять, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами. Звертаючись до суду, позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 16.10.2023 складає, з урахуванням ст. 196 СК України, 203\~253,25 грн. Крім цього, представник позивачки звернулася до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог якої просить стягнути з відповідача 2000 грн витрат на правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 23 січня 2023 року у справі № 165/3847/21 (провадження № 61-9960 св 22). Тобто вказана судова практика є незмінною. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано: договір про надання правової допомоги № 132-2023 від 16.10.2023 року; розрахунок витрат за надану правничу допомогу від 27.10.2023 року; акт виконаних робіт від 27.10.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 132-2023 від 27.10.2023 року про сплату грошових коштів за актом в сумі 2 000 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, відповідно до виконаних робіт від 27.10.2023 року сторони оцінили в суму 2000 грн підготовка та написання позовної заяви про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач проти стягнення цих витрат не заперечив, клопотання про їх зменшення до суду не подав, водночас заявлені позивачем витрати у сумі 2000 грн є співмірними із наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги з урахуванням, зокрема, незначної складності справи, в повній мірі відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, тож суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved