Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Підліски в особі Ходорівської міської ради (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,91 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ 017486 від 18.03.1997. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради площею 1,91 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату серія ЛВ №017486 від 18.03.1997. Окрім [PERSON] , на момент смерті [PERSON] , не було інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язку частку у спадковому майні. Чоловік покійної та матір позивачки померли швидше. [PERSON] прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після смерті [PERSON] 13.11.2023 позивачка звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак нотаріус своєю постановою відмовив у цьому через відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), що належала померлій і є спадковим майном. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.25), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення позовних вимог. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог та незаперечення проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить розглядати справу за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про розгляд справи за відсутності його та позивачки і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.27), заяву про розгляд справи за відсутності його та позивачки і підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.31). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у праві та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.20-21). Ухвалою підготовчого засідання від 22.12.2023 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду по суті (а.с.28). Ухвалою судового засідання від 26.01.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності її учасників та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу (а.с.33). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.10.1966 (а.с.7). Рішенням Жидачівського райсуду Львівської області від 04.09.1995 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] одружилися 04.03.1998. Після одруження дружині змінено прізвище на « [PERSON] », про що свідчить відповідне свідоцтво про одруження від 04.03.1998 (а.с.9). За змістом заповіту від 19.04.1995, складеного у с. Молодинче Жидачівського району Львівської області, та зареєстрованого у реєстрі за №34, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с.12). Згідно з свідоцтвами про смерть від 11.11.2002, [INFO] [PERSON] померла [INFO] в с. Підліски Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] в с. Підліски Жидачівського району Львівської області (а.с.10, 14). Довідками Виконавчого комітету Ходорівскої міської ради №246 від 08.11.2023 та №17 від 22.01.2024 встановлено, що бабця [PERSON] [PERSON] дійсно була зареєстрована в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] . Від імені [PERSON] у Молодинчецькій сільській раді Жидачівського району Львівської області посвідчено заповіт за №34 від 19.04.1995 на користь внучки [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.11, 32). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №74584378 від 02.11.2023, встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.13). Відповідно до довідки відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 26.10.2023 на підставі розпорядження голови Жидачіваської районної державної адміністрації від 15.10.1996 №660 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,91 умовних кадастрових гектари на території Молодинчецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №017486, зареєстрований 18.03.1997 за №238 (а.с.15). [PERSON] 13.11.2023 відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.17). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, суд застосував норми статті 5, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 1,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Молодинчецької сільської ради, на підставі сертифіката серії ЛВ №017486, зареєстрованого 18.03.1997 за №238. За життя [PERSON] 19.04.1995 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла внучці [PERSON] [PERSON] після смерті баби [PERSON] звернулася до нотаріуса з метою належного оформлення спадкових прав, однак отримала відмову у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд зауважує, що з огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. [PERSON] є єдиною спадкоємицею, визначеною у заповіті, та такою, яка придбала спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у визначений законом строк. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема довідками ВК Ходорівської міської ради, заповітом та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, які узгоджуються між собою та з іншими наявними у справі доказами, і сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Доказів, які б спростовували викладені обставини або породжували обґрунтовані сумніви у їх достовірності, матеріали справи не містять. Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що позивачка [PERSON] має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай), яке набула у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved