Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] у грудні 2023 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , визначених у твердій грошовій сумі з 2000 грн. щомісячно до 4000 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано рішенням суду від 21.09.2017 року. Від даного шлюбу у них народилася дитина-донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати із матір`ю. Згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23.10.2019 року відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно. На даний час коштів, які відповідач сплачує на утримання доньки, недостатньо для її належного забезпечення, визначений судом розмір аліментів є меншим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, донька росте, їй потрібне належне харчування, взуття та одяг, ціни на які значно зросли, дитина відвідує школу мистецтв, займається із репетиром з іноземної мови. Доходів позивача не вистачає, щоб повноцінно утримувати дитину, проте їй відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось у зв`язку із довготривалим, понад три роки, перебуванням за кордоном у Республіці Польща, а тому він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі та повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок по забезпеченню дитини. Із урахуванням наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.12.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням(викликом) сторін. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з наведених мотивів. Вказала, що вона не має документальних доказів на підтвердження факту перебування відповідача за кордоном та доказів щодо його матеріального становища. Відповідач сплачує визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання доньки, заборгованості по виплаті немає. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи трекінгами відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта» та судовою повісткою, яка повернута до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов, заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про відкладення судового засідання не подавав. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, позивач щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.09.2017 року. \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина- донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС реєстраційної служби Яремчанського міського управління юстиції в Івано-Франківській області. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення суду від 21.09.2017 року про розірвання шлюбу малолітню доньку сторін після розірвання шлюбу залишено проживати разом із матір`ю. Заочним рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23.10.2019 року, яке набрало законної сили 06.12.2019 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.08.2019 року та до досягнення дитиною повнолітня. Із довідки №173/05-11, що видана Яремачанським ліцеєм №1 Яремчанської міської ради 07.09.2023 року вбачається, що донька сторін у справі на даний час навчається у 5-му класі Яремчанської філії ліцею. Відповідно до довідки Яремчанської дитячої школи мистецтв №99 від 04.12.2013 року, донька сторін з 01.09.2022 року навчається у школі мистецтв по класу хореографії, спеціалізація «народно-сценічний танець». Згідно виданої ФОП [PERSON] довідки №1 від 14.09.2023 року позивач працює у ФОП [PERSON] на основному місці роботи та з 05.09.2022 року займає посаду продавець непродовольчих товарів. Розмір її середньомісячного заробітку у березні 2023 року становив 6970,00 грн., у квітні-червні 2023 року-7070,00 грн., у липні-серпні-7170,00 грн., а всього за період з березня по серпень 2023 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 44520,00 грн. Згідно довідки ФОП [PERSON] №1 від 14.09.2023 року позивач працює у ФОП [PERSON] на 0,25 ставки за сумісництвом з 04.03.2023 року та займає посаду продавець непродовольчих товарів. Розмір її заробітку у березні 2023 року становив 1478,26 грн., у квітні-червні 2023 року-1700,00 грн., у липні-серпні-1750,00 грн., а всього за період з березня по серпень 2023 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 10078,26 грн. \~ \~ \~ \~До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до\~ст.141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Частиною другою ст.51 Конституції України, ст.180 СК України \~визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 року становив 2833 гривні. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~з 01.01.2024\~року прожитковий\~мінімум для\~дітей віком\~від \~6\~до 18\~років становить\~ 3196 гривень. Частиною першою ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі №459/2181/17 та в подальшому неодноразово підтримано Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020 року у справі №343/945/19, від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19, від 23.05.2022 року у справі №752/26176/18, від 22.08.2022 року у справі №712/6313/21 та інших. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Обгрунтовуючи заявлені вимоги про збільшення розміру аліментів, позивач зазначила, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є меншим від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та недостатній для задоволення потреб дитини із урахуванням наявних додаткових витрат. Водночас позивачем не подано до суду будь-яких доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача, його офіційного працевлаштування, в тому числі за межами України, і отримання ним високих заробітків, що може свідчити про поліпшення майнового стану. \~ \~ \~ \~У матеріалах\~справи відсутні\~докази,\~які б\~свідчили про\~те,\~що з\~часу ухвалення\~судового рішення\~про стягнення\~аліментів відповідач\~набув у\~власність будь-яке\~нерухоме чи\~цінне рухоме\~майно,\~підтверджували наявність у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід). Про існування даних обставин позивач не вказувала та не клопотала перед судом про витребування відповідних підтверджуючих доказів. Окрім цього позивачем не надано суду доказів, які б вказували на значне погіршення її власного матеріального становища, зміну її сімейного стану, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, чи погіршення її стану здоров`я. Доводи позивача з приводу необхідності збільшення розміру аліментів у зв`язку зі\~збільшенням прожиткового мінімуму в розрахунку на місяць на дитину віком від 6 до 18 років, суд вважає необґрунтованими оскільки визначений судом розмір аліментів, які стягуються з відповідача не є меншим мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Водночас зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Окрім цього, у відповідності до вимог ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Також суд звертає увагу на те, що розвиток здібностей дитини(оплата відвідування школи мистецтв, занять з репетитором) є додатковими витратами, які не взаємопов`язані із розміром аліментів, стягуваних на утримання дитини, та не можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. Додаткові витрати підлягають до сплати незалежно від вирішення питання про сплату аліментів на утримання дитини, відсутності вимог про сплату аліментів, припинення права на аліменти (в порядку визначеному\~ст. 190 СК України). У разі відсутності домовленості батьків або у разі спору між ними щодо розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину\~розмір участі визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Інших доводів в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем не наведено та судом не встановлено. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Право отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом з тим, позивач у ході судового розгляду не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після постановлення у 2019 році судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх малолітньої доньки, та в силу приписів ст.192 СК України є підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів у бік збільшення. Із урахуванням вищенаведеного, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів слід відмовити за недоведеністю. Відмова у задоволенні вказаного позову не перешкоджає повторному зверненню до суду за наявності відповідних доказів на підтвердження обставин, визначених ст.192 СК України. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed