Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Процедура (рух справи): У липні 2022 року ТОВ "Газопостачальна компанія" Нафтогаз України" звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ за період з січня 2019 по січень 2022 року у сумі 28 397 грн. 13 коп. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 04 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 09 грудня 2022 року за клопотанням представника позивача витребувано докази від ВАТ "Кіровоградгаз". Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року витребувано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року витребувано докази від Світловодського КМБТІ. Ухвалою суду від 04 липня 2023 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] 30 червня 2023 року представник позивача подав позовну заяву в новій редакції, збільшивши позовні вимоги, у якій просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ за період з січня 2019 по жовтень 2022 року (включно) у сумі 48 137 грн. 17 коп. Представник позивача ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні позов у новій редакції підтримав просив його задовольнити. Відповідачі до суду повторно не прибули. Аргументи позивача,\~ТОВ "Газопостачальна\~компанія "Нафтогаз\~України"\~: Позов обґрунтовано тим, що позивач, як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб та є постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), які є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам"\~визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст. ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідачами в період з січня 2019 р. по жовтень 2022 р.(включно) було спожито природний газ на загальну суму 48 138,17 грн., вартість якого залишилась не оплаченою. Позивач дізнався про нового власника житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вже після звернення до суду з позовною заявою до споживача [PERSON] , який направив на адресу суду заперечення на позов та надав копію відповідного договору від 31.10.2006 № 1-2854. У своїх запереченнях на позовну заяву Відповідач-1 зазначає, що за вказаною вище адресою з 1996р. та по цей день був зареєстрований [PERSON] , на підтвердження чого було надано довідку про реєстрацію місця проживання. Також, Відповідач-1 у своїх запереченнях на позовну заяву вказує й те, що [PERSON] , як новий власник газифікованого об`єкта, проживає взагалі у м. Харкові. Таким чином, на сьогоднішній день Відповідач-1 зареєстрований та проживає за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та користується житлово-комунальними послугами за вказаною адресою. Крім того, на підтвердження факту акцептування відповідачем договору шляхом фактичного споживання природного газу, Оператором ГРМ на запит позивача надано лист з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу № 03-7/1427 від 10.05.2022р., об`єкту якого належить ЕІС-код 56ХМ20І62462846А. А тому, відсутність укладеного письмового договору на постачання природного газу не є підставою для звільнення від обов`язку сплати за фактично отримані послуги. Відповідач [PERSON] не звернулася до Товариства для переоформлення особового рахунку на своє ім`я, а тому, як власник газифікованого об`єкта, відповідно до ст.322 ЦК України має обов`язок по утриманні свого майна. Оскільки відповідачі не в повному обсязі сплачували нараховані суми за спожитий природний газ, що свідчить про неналежне виконання ними своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. Представник позивача ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні позов у новій редакції підтримав просив його задовольнити. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду письмові докази. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач подав заперечення на позовну заяву, у якому зазначає, що за адресою [ADDRESS] , він зареєстрований з 1996 року. Згідно договору дарування від 2006 року він подарував вказану квартиру [PERSON] , та не укладав з позивачем жодних договорів. Крім того зазначає, що він з середини 2007 року до кінця 2019 року перебував в росії, де працював безперервно, тому не користувався житлово-комунальними послугами. Також зазначив, що йому відомо про те, що [PERSON] проживала у м.Харків, а в березні 2022 року після обстрілу переїхала до м.Світловодська разом з мешканцями м.Харкова (ВПО), але не поверталася до своєї квартири. Окрім цього, посилається на те, що до 2022 року він проживав у м.Харкові та м.Києві. Де наразі проживає власник квартири [PERSON] йому не відомо. [PERSON] у своїй заяві просив проводити розгляд справи без його участі. (а.с.158) Позиція співвідповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив до суду не надала, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 01.02.2022 ТОВ "ГК "Нафтогаз Україна" відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ, на підставі до п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України (а. с. 15). Згідно роздруківки з особового рахунку № [NUMBER] , що відкритий на ім`я споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за період з січня 2019 по жовтень 2022 року (включно) заборгованість за спожитий природний газ за вказаною адресою становить 48 138 грн. 17 коп. (а.с.19,167) Відповідно до відповіді ВАТ "Кіровоградгаз" від 19.12.2022, споживачем розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , про що зазначено у витягу з білінгової системи "Газоліна". Представникам ВАТ "Кіровоградгаз" споживач [PERSON] відмовлявся ставити підпис на актах обстеження/контрольного огляду вузла обліку газу та його складових та доступу до газового обладнання не надав, на підтвердження чого надано копію акту від 27.10.2022 року. (а.с.127, 130) Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 1996 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання та поясненнями відповідача [PERSON] (а.с.31-32, 37) Згідно договору дарування квартири від 31 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори, та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2854, [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . (а.с.38) Згідно відповіді Світловодського КМ БТІ від 13 березня 2023 року №27, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору дарування від 31.10.2006 №1-2854. (а.с.147) Відповідач [PERSON] у період з червня 2007 року по серпень 2019 року працював в ЗАТ "Док-лео" в м. москва російської федерації, що підтверджується копіями трудової книжки та довідкою №3/45 від 16.08.2019. (а.с.33-36, 77) Відповідно до копії вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 27.02.2020 року № 119/101-609, [PERSON] повідомлявся філією ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у м. Кропивницькому про існуючу заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 18 002,21 грн. по особовому рахунку [NUMBER] . (а.с.21) У липні 2022 року ТОВ "Газопостачальна компанія" Нафтогаз України" звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ за період з січня 2019 по січень 2022 року у сумі 28 397 грн. 13 коп. 30 червня 2023 року представник позивача подав позовну заяву в новій редакції, збільшивши позовні вимоги, у якій просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ станом жовтень 2022 року (включно) у сумі 48 137 грн. 17 коп. Відповідач подав заперечення на позовну заяву з підстав того, що він не є власником квартири, з позивачем жодних договорів не укладав, та не проживав у вказаній квартирі з 2007 року. Співвідповідач [PERSON] не надіслала до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомила. Оцінка суду (джерела права) та висновок суду: Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правовідносини, що виникли із сторонами, врегульовано Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496, зареєстрованої міністерством юстиції України 06.11.2015 р. № 1382/27827. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобовязані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам"\~визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст. ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Згідно п.2.1. Постанови НКРЕКП\~від 30\~вересня 2015\~року №\~2500\~"Про\~затвердження типового\~договору постачання\~природного газу\~побутовим споживачам"\~(далі\~-\~Договір) За цим Договором Постачальник зобовязується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобовязується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ (ВАТ «Кіровоградгаз») згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. Відповідно до п.1 глави 4 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Положеннями п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до ч.1, 3\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Положеннями ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України визначено, що власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на зміст правовідносин, що існують між сторонами, вони по своїй суті є грошовим зобов`язанням, в якому серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника як споживача послуг покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора, як виконавця комунальної послуги, вимагати сплату коштів за фактично надані послуги. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 07 липня 2020 року. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] посилався на письмові докази, які, на його думку, спростовують факт отримання ним природного газу за адресою: [ADDRESS] . Відповідач посилається на те, що він не проживав у даній квартирі у період з 2007 по 2019 роки, оскільки перебував за межами України, що як встановлено судом, підтверджено належними доказами. З наданого позивачем фінансового стану за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку [NUMBER] , видно, що заборгованість, яку просить стягнути позивач, виникла у період з січня 2019 року по жовтень 2022 року. Крім того, відповідач [PERSON] зазначає, що він до 2022 року проживав у м.Києві та м.Харкові, та не користувався послугами позивача, проте такі доводи не підтверджені жодними достовірними доказами, на підставі яких можна встановити такі обставини. Твердження відповідача [PERSON] щодо його непроживання та не користування наданими позивачем послугами суд також вважає неприйнятними, оскільки матеріали справи не містять даних, на час вирішення спору, щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на відмову від користування послугами позивача. Відповідач [PERSON] від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від його оплати, останнім не надано. До того ж, відповідач [PERSON] з 1996 року залишався зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , питання про зняття з місця реєстрації ним не порушувалось, тобто він зберігав за собою право на проживання у вказаній квартирі. Доказів про те, що відповідач [PERSON] звертався до позивача із заявами про відсутність його за місцем реєстрації у спірний період, матеріали справи не містять. Співвідповідач [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , не надіслала до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомила. Доказів того, що вона не проживала у власній квартирі та не користувалася наданими позивачем послугами, вчинення дій, спрямованих на відмову від користування послугами позивача, матеріали справи також не містять. Тому, в силу положень ст.319, ст.322 ЦК України, співвідповідач [PERSON] , як власник нерухомого майна, зобовязана утримувати його. Оцінюючи поданий представником позивача розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий розрахунок відповідачем та співвідповідачем не спростований, та в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів розрахунки наведені позивачем. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними на підставі належних та допустимих доказів, а тому\~їх слід задовольнити,\~та з [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» слід стягнути солідарно заборгованість за спожитий природний газ за період з січня 2019 року по жовтень 2022 року (включно) в сумі 48 138 грн. 17 коп. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved