Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

[PERSON] (процесуальним правонаступником якого є [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Смотрицької селищної ради, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 08.07.2020 року №36-28/2020 про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,34 га, кадастровий № 6821855700:00:004:0042, що розташована в межах селища Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області з одночасним припиненням права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,34 га, кадастровий №6821855700:00:004:0042, що зареєстроване 30.07.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності №37611729; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,34 га, кадастровий № 6821855700:00:004:0042, що розташована в межах селища Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області та стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона власниця земельної ділянки, площею 0,33 га, розташованої на території смт. Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області, кадастровий № 6821855700:00:017:0001, згідно державного акта про право приватної власності на землю від 28.10.2003 серії ХМ №016833, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №513. На підставі технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 08.09.2020 [PERSON] звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу у Дунаєвецькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про власну земельну ділянку. 23.09.2020 державний кадастровий реєстратор відмовив [PERSON] у внесенні відомостей до ДЗК, у зв`язку із наявністю часткового накладання на земельну ділянку з кадастровим № 6821855700:00:004:0042, що належить на праві приватної власності [PERSON] .. Дану земельну ділянку [PERSON] набула у власність згідно рішення Смотрицької селищної ради від 08.07.2020 року N36-28/2020. Даним рішенням селищної ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,34 га, кадастровий номер №6821855700:00:004:0042. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,34 га, кадастровий номер 6821855700:00:004:0042 30.07.2020 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 37611729 та проведена її державна реєстрація у Державному земельному кадастрі, державним кадастровим реєстратором [PERSON] відкрито поземельну книгу. Наявність реєстрації згаданої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно порушили право позивачки щодо вільного володіння та користування її земельною ділянкою, кадастровий номер 6821855700:00:017:0001. Тому, вважала, що рішення Смотрицької селищної ради N36-28/2020 від 08.07.2020 року на підставі якого у [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку 0,3400 га. кадастровий номер 6821855700:00:004:0042 та державна реєстрація такої земельної ділянки підлягають скасуванню судом. Селищна рада передаючи у власність земельну ділянку [PERSON] не перевірила та не з`ясувала чи така ділянка є вільною та чи не порушуються права інших землевласників. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шклярука В.М. від 03 грудня 2020 відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.04.2021 провадження у справі зупинено у зв`язку із смертю позивачки [PERSON] до залучення до участі у справі правонаступника. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04.11.2021 поновлено провадження у справі. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.12.2021 залучено до участі у справі в якості позивачки [PERSON] як правонаступницю первісної позивачки. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікової Ю.Е. від 07.02.2022 справу прийнято до провадження і зв`язку із відрахуванням судді Шклярука В.М. зі штату суду та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31.05.2022 по справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13.04.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Від відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницької областідо суду надійшли відзиви на позов від 28.12.2020 та від 18.04.2022, згідно яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Хмельницької області. Відзиви мотивовано тим, що відповідно до п.4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації державному кадастровому реєстратору подаються, зокрема, оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки. Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Під час реєстрації земельної ділянки в ДЗК з кадастровим №6821855700:00:004:0042 жодних відомостей про розташування земельної ділянки інших ділянок , зокрема, земельної ділянки належної позивачці не було. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Повноважний представник позивачки адвокат Рудик В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Ії представник адвокат Громик І.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту, оскільки рішення органів місцевого самоврядування є актом індивідуальної дії та вичерпує свою дію виконанням, скасування такого рішення не може призвести до відновлення прав позивачки. Крім того прохальна частина позову не конкретизована щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також наголосив, що земельна ділянка [PERSON] ніколи не існувала, [PERSON] почала користуватись даною ділянкою і все село знало, що вона вільна. В системи ДЗК вказана ділянка не зареєстрована, не існує рішення про передачу приватну власність земельної ділянки [PERSON] . Відповідач - Смотрицька селищна рада повноважного представника в судове засідання не направила, в неодноразово надісланих на адресу суду заявах просила розгляд справи проводити за відсутності свого представника, позов визнає. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] повідомив суду, що проводив експертну оцінку спірних земельних ділянок на підставі технічної документації, яка містила всю необхідну для проведення експертизи інформацію, необхідності для фактичного огляду ділянок не було. Суд, заслухавши представників позивачки та відповідачки, експерта, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та встановивши відповідні до них правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , яка є правонаступницею первісної позивачки за вказаним позовом [PERSON] , є її єдиною спадкоємицею, що підтверджується наявними матеріалами спадкової справи №88/2021, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] .. [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 28.10.2023 серії ХМ №016833, виданого на підставі рішення Смотрицької селищної ради №7 від 09.09.2003 належить земельна ділянка, розташована на території Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району, розміром 0,33 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Акт на землю зареєстровано у книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №513 від 28.10.2003. Серед документів наявного в матеріалах справи технічного звіту по розробці технічної документації для видачі державного акту на право приватної власності на землю, розробленого на замовлення [PERSON] за 2003 рік, міститься протокол встановлення (погодження) меж від 11.09.2003 року, з якого вбачається закріплення земельної ділянки [PERSON] межовими знаками, спірні питання при встановленні меж відсутні, є погодження меж з суміжними землекористувачами. Також, технічний звіт містить виписку з рішення №47 сесії від 23.09.1993 року Смотрицької селищної ради про передачу безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки в межах несеного пункту смт. Смотрич, загальною площею 0,35 га, серед яких для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,07 га, для ведення особистого селянського господарства 0,28 га та копію рішення №7 від 09.09.2003 Смотрицької селищної ради, яким частково внесено зміни до попереднього рішення, зокрема, в пункті про безкоштовну передачу земельної ділянки замінити площу ділянки для ведення особистого селянського господарства з 0,28 га на 0,33 га. Згідно інформації архівного відділу Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації, відтворити чітке зображення рішення №47 від 23.09.1993 Смотрицької селищної ради неможливо, в оригіналі документа друкований текст у згасаючому стані. 08.09.2020 року на замовлення первісної позивачки було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, що розташована Смотрицької селищної ради. 22.09.2020 [PERSON] звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу у Дунаєвецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницької області із заявою про внесення відомостей про означену земельну ділянку в ДЗК, разом з доданими документами. Проте, рішенням реєстратора від 23.09.2020 їй відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до ДЗК у зв`язку із перетином із ділянкою №6821855700:00:004:0042, площа співпадіння 98,2213%. За відомостями поземельної книги на земельну ділянку №6821855700:00:004:0042 її власницею є відповідачка [PERSON] , площа земельної ділянки 0,3400 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, дата державної реєстрації речового права 30.07.2020, аналогічні відомості містяться в Інформації ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.08.2020. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6811330702020, Державна реєстрація земельної ділянки відповідачки [PERSON] №6821855700:00:004:0042, проведена 16.03.2020 відділом у Дунаєвецькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП [PERSON] .. Відомості про речове право власності [PERSON] на ділянку №6821855700:00:004:0042 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.07.2020 за реєстровим №2138461568218, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.09.2020 №222846613. Підстава реєстрації - рішення органу місцевого самоврядування Смотрицької селищної ради від 08.07.2020 №36-28/2020. Так, за рішення Смотрицької селищної ради від 10.10.2019 за №83/20/2019 надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована в межах смт.Смотрич, площею 0,4000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності. 20.07.2020 рішенням Смотрицької селищної ради №36-28/2020 вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передати у власність [PERSON] земельну ділянку, яка розташована в межах населеного пункту смт.Смотрич кадастровий №6821855700:00:004:0042, площею 0,3400 га, для ведення особистого селянського господарства. За висновками судової земельно-технічної експертизи від 23.12.2022 встановлено, що земельна ділянка кадастровий №86821855700:00:004:0042 (власник [PERSON] ) згідно координат проекта землеустрою виготовленого ФОП « [PERSON] ) накладаеться на земельну ділянку кадастровий N682 1835700:00:017:0001, власник [PERSON] спакоємець [PERSON] ) згідно координат технічної документації для видачі державного акту виготовленого ДФ ДП «Хмельницький РЦ ДЗК», 2003р. площа накладання - 0,2498 га.; ?земельна ділянка кад. N?6821855700:00:004:0042 (власник [PERSON] ) згідно координат проекта землеустрою виготовленого ФОП « [PERSON] » накладається на земельну ділянку кад.N?6821855700:00:017:0001, (власник [PERSON] спадкоємець [PERSON] ) згідно координат технічної документації щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) виготовленої ТОВ «Кайлас-К»,2020р. площа накладання - 0,3241 га. Отже, вважаючи, що підстав для надання у власність земельної ділянки [PERSON] не було, рішення Смотрицької селищної ради є протиправним, позивачка [PERSON] , правонаступницею якої є [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права, свободи від порушень и протиправних посягань. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється таким шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. З 01 січня 2013 року набули чинності зміни до Закону України "Про державний земельний кадастр", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій), які передбачалися постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" з 01 січня 2013 року припинилися. Відповідно до частини другої статті 1 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). [PERSON] є власницею земельної ділянки згідно чинного державного акта про право приватної власності на землю від 28.10.2003 серії ХМ №016833, виданого на підставі рішення Смотрицької селищної ради №7 від 09.09.2003, та попереднього рішення Смотрицької селищної ради №47 від 23.09.1993, отже її земельна ділянка вважається сформованою та зареєстрованою у встановленому законом порядку в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі під №513, проте відомості про вказану ділянку були відсутні в ДЗК. З метою внесення відомостей щодо даної земельної ділянки у ДЗК, вона у 2020 році замовила технічну документацію, проте отримала відмову державного реєстратора у проведенні державної реєстрації ділянки, з підстав перетинання з іншою земельною ділянкою з кадастровим № 6821855700:00:004:0042 , що належать відповідачці. Судом досліджено матеріали судової земельно-технічної експертизи, яка підтвердила факт накладання між собою земельних ділянок позивачки та відповідачки, та є належним доказом у справі (постанова ВС у справі №515/1315/18 від 31 травня 2023 року). Вказані обставини унеможливили реалізацію права первісної позивачки на внесення відомостей щодо власної земельної ділянки в ДЗК. В ході судового розгляд [PERSON] померла, єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину є її процесуальний правонаступник [PERSON] . Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з часу прийняття спадщини власницею земельної ділянки згідно акту від 28.10.2003 серії ХМ №016833 є [PERSON] .. Щодо правомірності набуття права власності відповідачки [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим №6821855700:00:004:0042 слід зазначити наступне. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ч. ч. 1, 2, 5 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень є підставою для державної реєстрації права власності чи права постійного користування на земельну ділянку (здійснення відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), тому у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, зазначені рішення можуть визнаватися недійсними та скасовуватись, що узгоджується з приписами статей 15 16 ЦК України, статті 152 ЗК України. При цьому належними відповідачами у справах про визнання недійсним та скасування рішення, яке стало підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку є особа, за якою зареєстровано таке право власності та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв таке рішення. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 557/1471/20. Відповідно до ч.1, ч.3, ч. 15 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. В рішенні у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява № 29979/04, пункт 70). Судом звертається увага на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували припинення права власності на земельну ділянку [PERSON] (зокрема, наявність добровільної відмови позивачки від права власності, надання згоди на вилучення земельної ділянки, рішення уповноваженого органу про вилучення, викуп або примусове відчуження земельної ділянки для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності або рішення про передачу земельної ділянки у комунальну власність тощо). Отже, Смотрицька селищна рада, приймаючи спірне рішення №36-28/2020 від 20.07.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу у власність [PERSON] земельної ділянку, кадастровий №6821855700:00:004:0042, площею 0,3400 га, для ведення особистого селянського господарства, діяла в порушення вимог ст. 116, 123 Земельного Кодексу України. Станом на 20.07.2020 спірна земельна ділянка на належала до земель комунальної власності, а була з 2003 року сформована, зареєстрована у встановленому законом порядку, та перебувала у власності фізичної особи [PERSON] .. Крім того, в ході судового розгляду Смотрицька селищна рада у неодноразово поданих заявах щодо задоволення позовних вимог не заперечила, чим підтвердила факт безпідставності винесення оскаржуваного рішення №36-28/2020 від 20.07.2020. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Смотрицької селищної ради №36-28/2020 від 20.07.2020 є протиправним та підлягає скасуванню. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Відповідно до статті 1 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За приписами статті 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" Держгеокадастр та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до ДЗК, передбачених законом відомостей, про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] кадастровий №6821855700:00:004:0042 було внесено до ДЗК, та відомості про державну реєстрацію речового права власності на означену земельну ділянку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, в результаті державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації речових прав на земельну ділянку з кадастровим номерам №6821855700:00:004:0042, яка частково накладається на земельну ділянку, що перебуває у власності позивачки, належна позивачці земельна ділянка вибула із її володіння, отже [PERSON] позбавлено права на мирне володіння її майном. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно частини третьої статті 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, з-поміж іншого, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Отже, у розумінні положень наведених норм, одними зі способів судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування державної реєстрації прав, судове рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Таким чином, у зв`язку із скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав відповідачки, суд вважає необхідним також скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,34 га, кадастровий № 6821855700:00:004:0042, що розташована в межах селища Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області, та припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,34 га, кадастровий №6821855700:00:004:0042, що зареєстроване 30.07.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності №37611729. Крім того, представник позивача просив стягнути на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень. Подано наступні докази витрат на професійну правничу допомогу: копію договорів про надання професійної правничої допомоги від 25.08.2020 №20-20/фо, від 02.11.2021 №10-21/фо, де зазначено вартість однієї години роботи адвоката в сумі 1000 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордера, копію акту прийому-передачі послуг, з якого вбачається фактична витрата адвокатом часу на надання професійної правничої допомоги у вказаній справі дванадцять години на загальну суму 12000 грн., рахунок-фактуру про сплату коштів в сумі 12000 грн.. Представник відповідачки Громик І.М. в судовому засіданні вказав на неспівмірність витрат на правничу допомогу та їх завищену вартість. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). Представником позивачки належними доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 гривень, які були реальними, необхідними та обгрунтованими, відповідали складності справи, отже суд стягує повністю на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу з Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського (колишнього Дунаєвецького) району Хмельницької області та [PERSON] з огляду на відсутність порушення прав позивачки ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. Крім того, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського (колишнього Дунаєвецького) району Хмельницької області та [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору та проведення експертизи.

Outcome: approved