Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Цокало Т.М., звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 27309 від 15.09.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», стягнути з відповідача сплачений судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову, а також витрати на правову допомогу в розмірі 8 500 грн. В обґрунтування позову вказано, що виконавчий напис видано з грубим порушенням норм діючого законодавства. Наявні матеріали вказують на спірність вчиненого виконавчого напису, при цьому нотаріус не вчинив жодних дій на встановлення факту безспірності заборгованості. Крім цього, сторона позивача не погоджується із сумою загальної заборгованості, а нотаріусу було надано роздруківку електронного документа, що не є оригіналом договору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 11.09.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, копії ухвали надіслані учасникам справи. 11.09.2023 ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим написом № 27309 від 15.09.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» заборгованості в розмірі 18 701 грн., що здійснюється в межах виконавчого провадження № 67107535 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем. 31.10.2023 на електронну адресу суду з електронним цифровим підписом адвоката Павленка С.В., який представляє інтереси відповідача, надійшли письмові пояснення, в яких висловлено прохання про відмову у задоволенні позову, а також про задоволення клопотання ТОВ «ЮК «Дія-Актив» щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 0 грн. шляхом відмови у задоволенні вимоги щодо стягнення таких витрат. Також висловлено прохання проводити розгляд справи за відсутності відповідача\~ за правилами спрощеного позовного провадження. Вказані пояснення обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 22.12.2019 був укладений кредитний договір UР3474800 за допомогою дистанційних засобів, що не заперечується позивачем. Стягувачем подані нотаріусу необхідні документи у відповідності до Переліку, при цьому зміни на підставі постанови адміністративного суду не скасовують вказаний Перелік, отже доводи позивача є помилковими. Також представник відповідача вказує на необхідність дотримання судом критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи, що дана справа є незначної складності. Вказана в акті-прийому передачі вартість послуг є суттєво завищеною та необґрунтовано високою, не підтверджена належними та допустимими доказами.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Будь-яких інших заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до наявної у справі копії договору кредитної лінії UР3474800 від 22.12.2019 та додаткової угоди № АМ5744061 вбачається, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпозика» в електронному вигляді укладено кредитний договір. 15.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем видано виконавчий напис № 27309, яким запропоновано стягнути з [PERSON] » заборгованість за кредитним договором № UР3474800 від 22.12.2019, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив». У виконавчому написі нотаріусом наведений період заборгованості - з 15.01.2020 по 06.08.2021, сума заборгованості становить 18 051 грн., що складається: 9 500 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 551 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису стягнуто 650 грн., загальна сума до стягнення становить 18 701 грн. На підставі вказаного виконавчого напису постановою від 11.10.2021 приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича відкрито виконавче провадження № 67107535, а постановою від 28.10.2021 звернуто стягнення на доходи боржника. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з п. 1.1 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~ виконавчих написів, установлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права\~ вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19),\~ від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості по договору, а також виписки про рух коштів по рахунку позичальника, що виключає можливість перевірити загальний розмір заборгованості та безспірність вказаних до стягнення сум, зокрема, відсотків за користування кредитними коштами, при цьому дата повернення кредиту за умовами договору кредитної лінії є 21.01.2020, а згідно додаткової угоди вказано «21.01.2020» та «29.01.2020». Таким чином, виходячи зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, заборгованість по кредиту та відсоткам нарахована після обумовленої в договорі дати погашення кредиту, до того ж за змістом наявних у справі договорів позичальником є саме ТОВ «Укрпозика». У виконавчому написі вказано, що договір укладений з ТОВ «ЮК «Дія-Актив». За вказаних обставин суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Також суд враховує, що у пункті 83 постанови від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, та заперечення відповідача, з урахуванням засад законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доводи представника відповідача зводяться до незгоди з позовом, при цьому позиція відповідача про безспірність заборгованості не підтверджена належними та допустимими доказами. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: 1) договір № 619/13-06-2023 про надання правової (правової) допомоги від 13.06.2023, укладений між позивачем та адвокатом Цокало Т.М.; 2) ордер серії ВІ № 1157799 про надання правничої допомоги позивачу адвокатом Цокало Т.М.; 3) свідоцтво про право на заняття Цокало Т.М. адвокатською діяльністю серії ПТ № 2424 від 23.10.2018; 4) акт прийому-передачі наданої правничої допомоги № 1 від 28.07.2023 на суму 8 500 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved