Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 01 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №718. Позивач зазначає, що сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаєморозуміння та розбіжність поглядів на сім`ю та шлюб, між ними часто виникали різного роду непорозуміння та сварки, у зв`язку з чим вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою від 01 вересня 2023 року суд відкрив провадження у справі. Судове засідання, призначене на 02 жовтня 2023 року було відкладене за клопотання відповідача. Ухвалою від 06 листопада 2023 року суд, за клопотанням відповідача надав сторонам строк для примирення на три місяці. Позивач [PERSON] в судове засідання 07 лютого 2024 року не з`явилась, однак надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, сторони протягом наданого судом строку не примирилися, вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явився,\~надав клопотання\~про відкладення\~судового розгляду\~через хворобу. Враховуючи строки розгляду даної справи і поведінку відповідача, який неодноразово не з`являлася в судові засідання, суд визнає причину його неявки не поважною. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без поважної причини, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей\~280,\~281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані стороною позивача. Відповідач свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надав, а відтак виходячи з положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України, самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 01 червня 2006 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 718. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Статтею 3 СК України передбачено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Дослідивши обставини справи суд дійшов до висновку, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивачки, а збереження сім`ї є неможливим. Аргументи відповідача про можливість збереження сім`ї є необґрунтованими та недоведеними. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, суд вважає, що сім`я сторін розпалася повністю, сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, їх спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сім`ї є неможливим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.3,\~55,\~56,\~112 СК України,

Outcome: approved