Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У вересні 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви. Позов обґрунтований тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 05.10.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 05.10.2019 року підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (далі Договір), яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язалася виконувати його умови. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 11.07.2023 року складає 33 610,34 грн., з яких: 33 610,34 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Договором у розмірі 33 610,34 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача адвоката Соловйова Д.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилався на те, що анкета заява підписана відповідачем, містить лише її анкетні дані та контактну інформацію, проте не містить жодних даних про умови кредитування. На думку представника відповідача, відсутні підстави вважати, що відповідач була ознайомлена саме з наданими позивачем Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, оскільки вказані документи не містять підпису відповідача. Окрім того, наданий розрахунок заборгованості не підтверджує умов кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки залежить від волевиявлення позивача та не може бути доказом наявності заборгованості у відповідача перед банком. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, як то виписка по рахунку, яка може підтвердити виконання відповідачем банківських операцій. Представник позивача [PERSON] надав до суду відповідь на відзив у якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на наявність правових підстав для стягнення заборгованості. Заперечення на відзив обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] 05.10.2019 року підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank», яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. Підписавши анкету-заяву відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях та підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису. Представник позивача звернув увагу суду, що без погодження у мобільному застосунку «Монобанк» з Умовами та правилами надання банківських послуг вхід у головне меню застосунку не є можливим, жодна особа не може перейти далі у головне меню застосунку. А тому, без ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Окрім того, поповнення кредитного рахунку свідчать про те, що відповідач усвідомлювала, що винна Банку кошти, які використовувала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. У судове засідання представник позивача Мєшнік К.І. не з`явився, письмово просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, натомість її представник адвокат Соловйов Д.І. у відзиві на позов просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, у задоволенні позову просив відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. 05.10.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг Monobank (далі анкета-заява). Положеннями анкети-заяви визначено, що остання разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердила що вона ознайомлена та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у валюті гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з можливістю його коригування його розміру. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив і зобов`язався виконувати умови договору (а.с. 11). На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У п. 6 анкети-заяви відповідач надала згоду вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналогів (у тому числі його електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ним у банку. Відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій [PERSON] згідно з Договором (а.с. 11). З анкети-заяви також вбачається, що підписанням договору [PERSON] беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту були надані банком відповідачеві через мобільний додаток. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи Master Card та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Пунктами 5.3, 5.8.1. п. 5 Розділу І Умов Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. У вказаному Договорі відповідач просила відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на його ім`я та погодився на встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов Договору. Банк свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] доступ до коштів на її картковому рахунку. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати щомісячних мінімальних платежів за вищевказаним Договором порушила, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що [PERSON] має заборгованість за Договором про надання банківських послуг Monobank від 05.10.2019 року станом 11.07.2023 року у розмірі 33 610,34 грн., з яких: 33 610,34 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 8-10). Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Відповідно до ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із статтею 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. Законом України\~«Про електронну\~комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Встановлено, що кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , у тому числі анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику [PERSON] через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису [PERSON] (а.с. 11). У підписаній анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (а.с. 11). Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Відповідно до ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у електронній формі та погоджені всі його істотні умови. Даний договір раніше не оспорювався відповідачем та не визнавався судом недійсним. Відповідно до довідки про наявність рахунку від 29.11.2023 року відповідачу [PERSON] було відкрито поточний рахунок [NUMBER] у гривні та видано «Чорну картку», терміном дії до 04/24 (а.с. 91). Як було встановлено судом, анкета-заява від 05.10.2019 року підписана [PERSON] , а тому є належним та допустимим доказом підтвердження укладання між сторонами кредитного договору. Окрім того, представник відповідача у відзиві не заперечував факт підписання анкети-заяви відповідачем. Із довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 29.11.2023 року, яка була надана представником позивача, вбачається, що відповідачу 05.10.2019 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10\~000 грн., який 14.12.2019 року було збільшено до 20 000 грн., 29.05.2020 року до 35\~000 грн., 28.09.2020 року до 60\~000 грн., 08.07.2021 року до 80\~000 грн., а 27.02.2022 року було зменшено до 28 114 грн. (а.с. 92). Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] (а.с. 79-90), відповідач користувалася кредитними коштами, наданими банком. Окрім того, виписка про рух коштів по особистому картковому рахунку [PERSON] підтверджує, що [PERSON] активно користувалася кредитною карткою, а саме здійснювала оплату послуг та товарів, знімала готівку в банкоматах, отримувала зарахування коштів від третіх осіб та здійснювала поповнення рахунку (а.с. 79-90). Згідно із ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідачем [PERSON] не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з детальної виписки за її картковим рахунком, яка міститься в матеріалах справи і яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). В свою чергу, поповнення кредитного рахунку, які проводила відповідач, свідчать про те, що відповідач усвідомлювала, що винна Банку кошти, які використовувала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. Крім того, суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову. Положеннями п.п. 6.13 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» встановлено, що з урахуванням ч. 3 ст. 631 ЦПК України сторони встановлюють, що умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли до укладення договору та стосуються надання клієнтом Банку підтверджень, погоджень, повідомлень, підписів з використанням клієнтом ОТР-паролю. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, відповідач 05.10.2019 року успішно пройшла процедуру верифікації та підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг Монобанк. З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Без погодження у мобільному застосунку «Монобанк» з Умовами та правилами надання банківських послуг не є можливим вхід у головне меню застосунку, жодна особа не може перейти далі у головне меню застосунку. Таким чином, підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 05.10.2019 року, а також засвідчила, що вона повідомлена банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до умов чинного законодавства. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 року, справа № 623/2936/19. Відповідно до підпункту 5.22. пункту 2 розділу 2 Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» кредит збільшується на\~суму заборгованості\~за Договором\~по відсоткам\~до погашення,\~по неустойці,\~якщо на\~рахунку клієнта\~не вистачає\~власних коштів\~для оплати\~вказаної заборгованості.\~При цьому\~Банк надає\~кредит згідно\~з Договором\~в розмірі\~зазначеної заборгованості та\~направляє кредитні\~кошти на\~погашення вказаної\~в цьому\~пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом (а.с. 25). У п. 7.1.1. Умов та Правил врегульований порядок внесення змін до Договору. Зміни вносяться за згодою сторін. При цьому під згодою сторін у даному пункті розуміється направлення банком клієнту за допомогою Мобільного додатку повідомлення (пропозиції) про зміни розділів (положень) Договору, які містять елементи договору про споживче кредитування, та акцепту клієнтом зазначених змін. У разі якщо клієнт не погоджується із запропонованими змінами він має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, попередньо погасивши усю заборгованість за договором, без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач зверталася до Банку з непогодженням про зміни Умов і Правил надання банківських послуг, тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг. Відповідач продовжувала користуватись карткою, а отже з ними погодилася. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. Отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і в такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначеними у договорі. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599\~ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями ст.\~614\~ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Пунктом 27 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~від 12\~червня 2009\~року №\~2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу повернуті не були, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, а тому заборгованість за наданим кредитом, яка станом на 11.07.2023 року становить 33\~610,34 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 38). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved