Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, Служба у справах дітей Шабівської сільської ради, [PERSON] про встановлення батьківства. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на території Шабівської сільської ради, а саме за адресою: [ADDRESS] , проживаю з дружиною [PERSON] , [INFO] (згідно свідоцтва про одруження виданий Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 284 від 07.07.2018 року) разом з двома неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вони з дружиною [PERSON] проживали з 2008 року в не зареєстрованому шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] , яка була зареєстрована на колишнього чоловіка з яким його дружина знаходилася в шлюбі на момент народження дитини, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданий виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 120 від 18.12.2008 року. Колишній чоловік його дружини [PERSON] , [INFO] надав нотаріальну заяву № 879 від 17.07.2023 року про згоду на усиновлення ним його дитини [PERSON] , [INFO] . З метою захисту своїх прав та законних інтересів, а також з метою захисту прав та інтересів дитини, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Шабівської сільської ради не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність з позивними вимогами згоден. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. У своїй позовній заяві, позивач зазначає, що 07.07.2018 року він з відповідачкою [PERSON] зареєстрував шлюб в Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 284 від 07.07.2018 року. Однак з 2008 року він з відповідачкою [PERSON] проживає на території Шабівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] в не зареєстрованому шлюбі. Від близьких стосунків у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Його донька [PERSON] при народженні була зареєстрована на колишнього чоловіка з яким дружина позивача знаходилася в шлюбі на момент народження дитини, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданий виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 120 від 18.12.2008 року. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі, чи поза ним. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 24.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved