Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею в якому просить наступне. Встановити наступний графік його спілкування з сином [PERSON] , [INFO] , встановивши наступні систематичні побачення: -кожні вихідні, кожного місяця, кожного року батько [PERSON] проводить час з сином [PERSON] , [INFO] , починаючи з суботи з 10:00 год. до неділі 17:00 год. за місцем проживання батька без присутності матері [PERSON] ; -щороку 28 квітня, для спільного святкування разом з сином [PERSON] , [INFO] , дня народження батька протягом п`яти годин в проміжок часу з 15:00 год. до 20:00 год. (якщо дата припадає на будній день) та з 10 год. до 20 год. ( якщо вказана дата припадає на вихідний чи святковий день) з можливістю відвідування сином місця проживання батька без присутності матері; -щороку 16 березня, для спільного святкування разом з батьком дня народження сина [PERSON] , [INFO] , протягом п`яти годин в проміжок часу з 15:00 год. до 20:00 год. (якщо вказана дата припадає на будній день) та з 10:00 год. до 15:00 год. (якщо вказана дата припадає на вихідний чи святковий день) з можливістю відвідування сином місця проживання батька без присутності матері; -побачення з сином у будь-який інший день (період) року за його бажанням та за домовленістю з матір`ю дитини; -необмежене спілкування з сином особисто, засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, WhatsApp тощо); -разі хвороби сина, якщо це припадає на день зустрічі, перенести зустріч на іншу погоджену з батьком дату, враховуючи інтереси сина, його стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно його віку. В обґрунтування позову позивач [PERSON] в позовній заяві заначив, що 07.09.2016 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який розірваний рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.07.2022 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Він проживає окремо від колишньої дружини та сина за адресою: [ADDRESS] в квартирі, що належить його матері [PERSON] . Незважаючи на те, що він проживає окремо від свого сина, він його любить та бажає спілкуватися з ним. Починаючи з червня 2023 року відповідачка перешкоджає його спілкуванню з сином та його участі у його вихованні. З цього часу відповідачка перестала давати йому сина на вихідні дні, не дає його йому навіть на деякий час для спілкування та проведення разом часу, не дозволяє навіть спілкуватися з сином по телефону. На всі його аргументи щодо рівності прав обох батьків та вмовляння припинити порушення його прав, як батька на спілкування та побачення з сином відповідає відмовою, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В кварті в якій він проживає комісією встановлені задовільні умови проживання, в квартирі є всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини. Він працює, за місцем роботи характеризується позитивно. Крім того він здоровий, психотропні та наркотичні засоби не вживає, а отже відповідачка безпідставно перешкоджає спілкуватися із сином. Рух справи в суді. Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 14.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по розгляду позовної заяви. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області суду від 17.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позиція учасників справи в судовому засіданні. В судовому засіданні 16.01.2024 року позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мужичук Л.Б. позов підтримали, на його задоволенні наполягали з підстав викладених у позовній заяві, а також пояснили, що батько і матір мають рівні права на спілкування з дитиною не залежно від місця проживання дитини. Позивачем створені усі належні умови для побачень з дитиною за місцем проживання батька, а отже немає перешкод, щоб дитина на вихідних залишалась з ночівлею у батька. В судовому засіданні 16.01.2024 року відповідач [PERSON] позов визнала частково, просила визначити спосіб участі батька у вихованні сина з урахуванням висновку органу опіки та піклування, без залишення дитини на ніч у батька за адресою: [ADDRESS] , оскільки дитина, ще є малолітня, і у зв`язку з бойовими діями періодично погано спить та прокидається вночі, крім того батьком не створені відповідні умови для проживання дитини за вказаною адресою, що було встановлено органом опіки та піклування при розгляді питанні щодо визначення способу участі у спілкуванні батька з дитиною. Також вказала, що вона працює з понеділка по п`ятницю, батько дитини працює вахтовим методом, а отже у вихідні дні вона також хоче спілкуватись з сином. Крім того вона не проти попередньо домовлятися з батьком про зустрічі з сином додатково відповідно до його графіка роботи, а також щоб вони святкували спільно їх дні народження за попередньою домовленістю як з нею так із дитиною. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Від позивача [PERSON] 16.01.2024 року до суду надійшла письмова заява, в якій просить розгляд справи завершити за його відсутності. Від відповідача [PERSON] 16.01.2024 року до суду надійшла письмова заява, в якій просить розгляд справи завершити за її відсутності. Третя особа служба у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради Харківської області 17.11.2023 року подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Надали висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради від 16.11.2023 року про визначення способу участі у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони по справі свою позицію щодо позову висловили в судовому засіданні 16.01.2024 року, суд вважає за можливе завершити розгляд справи в даному судовому засіданні, за відсутності учасників судового процесу, оскільки їх неявка в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Позиція учасників справи в судовому засіданні. Суд вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані з визначенням способу участі у спілкування батька з малолітнім сином. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.07.2022 року розірваний, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, що не заперечується сторонами по справі та визначено рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.07.2022 року. Спір щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною виник у сторін з червня 2023 року. Добровільної спільної згоди щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини разом з батьком сторони не досягли. Із заявою про визначення способу участі у спілкуванні батька з сином, позивач до органу опіки та піклування сторони не зверталися. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст.153 СК України). Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські прав не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1-3 с. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного виливу на нормальний розвиток дитини. Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судовим розглядом встановлено, що сторони не можуть досягнути домовленості між собою, щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Красноградської міської ради виконавчого комітету від 16.11.2023 орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] дні та години спілкування з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме два рази на місяць, у час його перебування вдома у відповідності з графіком роботи, у суботу з 10:00 год. до 15:00 год. за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . Спільне святкування днів народження батька та сина за попередньою домовленістю з матір`ю дитини відповідно до графіку роботи батька. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином. Відповідно до інформації зазначеної у висновку органу опіки та піклування - 22.08.2023 року комісією служби у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради були обстежені умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що квартира складається з двох жилих кімнат, кухні, санвузол на вулиці. Є необхідна побутова техніка. Санітарний стан та умови проживання добрі. В квартирі охайно, чисто та затишно. Є ліжко, стіл для навчання, комод. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Красноградської міської ради встановлено, що відповідно до інформації КЗ «Красноградський центр соціальних служб» від 09.10.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , будинок дуже маленький, є кухня та дві кімнати, туалет на дворі. Одна кімната облаштована диванчиком, тумбочкою, комодом та телевізором, інша кімната пуста. Окремого місця для дитини не має. Дана територія безпечна для дитини. Крім того під час обстеження КЗ «Красноградський центр соціальних служб», про що складено висновок від 28.09.2023 року, з`ясовано, що [PERSON] за адресою, яка вказана не проживає, а тільки прописаний, а мешкає разом з двоюрідним братом у його будинку. Для зустрічі з сином планує приводити його до бабусі за адресою: [ADDRESS] . Будинок дуже маленький, є кухня та дві кімнати, туалет на дворі. Одна кімната облаштована диванчиком, тумбочкою, комодом та телевізором, інша кімната пуста. Окремого місця для дитини не має. Дана територія безпечна для дитини. Відповідно до ч. 4, 5, 6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради про визначення способу участі у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки в ньому наведені мотиви, чому орган опіки та піклування дійшов до висновку щодо визначення способу участі у спілкування батька з сином, не у спосіб запропонований позивачем по справі зокрема, щодо спілкування з дитиною на кожні вихідні у період з суботи до неділі, що передбачає залишення дитини на ніч за місцем проживання батька, але з урахуванням обставин справи та досліджених доказів, потребує уточнень щодо графіку зустрічей батька із дитиною. Отже судом встановлено, що за місцем реєстрації батька дитини за адресою: [ADDRESS] , окремого місця для дитини не має, крім того як видно з висновку органу опіки та піклування, за даною адресою наявне одне спальне місце, тобто в місті де планує батько дитини проводити зустрічі з ночівлею, відсутні спальні місця як для дитини так і для батька, крім того судом не встановлено наявності за даною адресою облаштованого куточка для навчання та дозвілля дитини, але встановлено, що дана територія для дитини є безпечною. Станом на час розгляду справи позивачем не було надано додаткових доказів про облаштування за адресою: [ADDRESS] , окремого місця для дитини, зокрема для його сну, а також куточка для занять та дозвілля дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Крім того служба у справах дітей та сім`ї Красноградської міської ради надала до суду копію заяви [PERSON] від 24.10.2023 року, яку він подав на розгляд органу опіки та піклування щодо способу спілкування з сином [PERSON] , в якій просить визначити час для спілкування з сином з 10:00 год. суботи до 15:00 год. неділі згідно з графіком його роботи, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, за місцем його проживання без присутності матері. Інші пункти залишити відповідно до позовною заяви. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом установлено, що звертаючись з даним позовом до суду позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем йому перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Між тим, суд приходить до висновку, що фактично спір виник у зв`язку з неможливістю сторін досягти домовленостей щодо порядку спілкування позивача з дитиною. Однак суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, але це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Разом з тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що батько дитини не має можливості та певного досвіду догляду за дитиною, негативно впливає на сина, не містять доказів існування обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із сином чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з сином, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, вбачаються підстави для визначення судом способу спілкування батька із сином, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Так, з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що спілкування батька з дитиною має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю та саме такий графік не буде суперечити інтересам дитини, не перешкоджатиме її нормальному розвитку і відповідатиме обсягу обов`язків та прав батька щодо сина. Відтак, до запропонованого позивачем порядку, необхідно внести окремі уточнення, позаяк запропонований ним графік щодо зустрічей із дитиною кожні вихідні з 10:00 год. суботи до 17:00 год. неділі, за місцем його проживання, враховуючи те, що у будні дні дитина навчається, що буде порушувати права відповідача на спілкування з дитиною у вихідні дні, тому з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини та те, що дитина повинна мати також і час для спілкування з матір`ю, час на спілкування зі своїми друзями і необхідного відпочинку та батьком дитини не створені умови для її залишення разом з ним на ніч, оскільки за місцем реєстрації батька окремого місця для дитини немає, а також враховуючи графік роботи відповідача, суд вважає за доцільне визначити спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька з сином наступним чином, а саме: чотири рази на місяць, у час його передування вдома у відповідності з графіком роботи, чотири рази на місяць, у час його передування вдома у відповідності з графіком роботи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, по суботах з 10:00 год. до 15:00 год. та по неділях з 10:00 год. до 15:00 год., без присутності матері за місцем його реєстрації: [ADDRESS] , у разі хвороби дитини переносити зустріч на інші дати за домовленістю з матір`ю дитини. Крім того суд звертає увагу, що батько дитини має право на побачення з дитиною у будь який інший день за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] та за бажанням дитини. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини. Разом з тим, слід визначити позивачу спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою Viber, WhatsApp тощо, без обмежень у часі, але з урахуванням режиму дитини, оскільки таке спілкування не повинно заважати дотримуватись дитині її режиму. Крім того, також слід визначити позивачу спосіб участі у святкуванні його дня народження та дня народження дитини наступним чином: в день народження батька та в день народження дитини за бажанням дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , але не менше ніж три години на день, позаяк саме такий порядок відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків, який не буде порушувати її інтересів, сприятиме встановленню контакту батька та сина та забезпечуватиме розумний баланс і рівність прав обох батьків, та буде відповідати бажанням самої дитини. Висновки за результатами розгляду справи. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Outcome: partial