Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом Комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 47782,71 грн., оскільки відповідач не виконує свої обов`язки по сплаті за користуванням житлово-комунальними послугами. Оскільки, станом на дату подачі позову заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію не погашена, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за теплову енергію в розмірі 47 782,71 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн. В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву,в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що [PERSON] набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] (продавець) 10.01.2018 року. [PERSON] повідомила позивача, що з 10.01.2018 року стала власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки з листопада 2006 року по січень 2018 року [PERSON] послуг з опалення та гарячого водопостачання не отримувала, відповідно, не має обов`язку їх оплачувати. Крім того, зазначила, що строк позовної давності для заявлення позовних вимог за період 2006 року по травень 2020 року сплинув. Згідно розрахунку зробленим відповідачем сума боргу [PERSON] за період з травня 2020 року по січень 2023 року складає 8 429,86 грн. Враховуючи сплати здійснені відповідачем позивачу, а саме : 30.03.2023 року на суму 4 314,59 грн., 11.07.2023 року на суму 4 114,24 грн., сума боргу повністю оплачена відповідачем. ( а.с.17-19). Представник позивача КП «Теплопостачання міста Одеси» в судове засідання не з`явився, при цьому надіслав заяву в якій просив справу розглянути у відсутність представника, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність відповідача. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини між сторонами є цивільно\~правовими та урегульовані положеннями\~ЦК України. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем теплової енергії. Зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади і його теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання м. Одеси». Також встановлено, що у боржника [PERSON] відкрито особовий рахунок у КП «Теплопостачання міста Одеси» за № [NUMBER] . Відповідач споживала поставлену їй теплову енергію. Таким чином, [PERSON] являється споживачем КП «Теплопостачання міста Одеси» за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача за період з листопада 2006 року по лютий 2023 року становить 47\~782,71 грн. ( а.с.54-6). Відповідач сплатила на користь позивача 30.03.2023 року - 4 314,59 грн., 11.07.2023 року - 4 114,24 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 22). Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 року №630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст.\~67,\~68 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово\~комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. КП «Теплопостачання міста Одеси» як постачальник теплової енергії свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання теплової енергії. Однак, судом встановлено, відповідач своїх зобов`язань зі сплати вартості спожитої теплової енергії не виконала, а саме станом на 01.02.2023 року має заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 47\~782,71 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком суми заборгованості, який суд вважає належним доказом в підтвердження порушеного права позивача(а.с.4-6). Стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Згідно зі\~ст.266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до частини першої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст.257\~та ч.3 ст.267 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено в\~ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, перебіг позовної даності за даним позовом починається з травня 2020 року. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості до травня 2020 року пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до ч.ч.3, 4\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Залишок заборгованості за послуги з надання теплової енергії, отримані відповідачем, в межах строку позовної давності, за період з травня 2020р. по 01.02.2023р., становить 8 429,86 грн. ( 47 782,71 грн. - 39 352,85 грн.). Однак, вказана сума заборгованості спростована стороною відповідача письмовими доказами, а саме : квитанціями від 30.03.2023 року на суму 4 314,59 грн., від 11.07.2023 року на суму 4 114, 24 грн. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1,\~5\~ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, Верховним Судом у постанові від 28.01.2021 у справі № 910/17743/18. Враховуючи наведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що даний\~позов не\~підлягає задоволенню,\~ поскільки\~ заборгованість\~за послуги\~з надання\~теплової енергії,\~отримані відповідачем,\~в межах\~строку позовної\~давності,\~ була\~сплачена \~останньою 30.03.2023\~року та\~ 11.07.2023\~року,\~ а\~тому у\~відповідача відсутня\~заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачання. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed