Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 12.12.2023 року позов [PERSON] до ДП «Нігинський кар`єр» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено. Стягнуто з ДП «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 81 088,26 грн. Стягнуто з ДП «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] 6000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ДП «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1073,60 грн. 02 січня 2024 року від представника позивача надійшла до суду заява про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки судом не вирішено питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ухваленим у даній справі 12.12.2023 року, позов [PERSON] до ДП «Нігинський кар`єр» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено. Стягнуто з ДП «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 81 088,26 грн. Стягнуто з ДП «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] 6000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ДП «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1073,60 грн. Питання стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку судом не вирішувалось. Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 117 КЗпП України). Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Зазначені статті 47, 116, 117 та 233 КЗпП України були викладені у новій редакції на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, який набрав чинності з 19 липня 2022 року. Як зазначалось вище, 05 серпня 2021 року позивачка була звільнена з роботи і у цей день, тобто у останній робочий день, відповідач мав здійснити повний розрахунок з працівницею, чого не зробив. Відтак, починаючи з 06 серпня 2021 року права позивачки вважаються порушеними і редакції статей 47, 116, 117 та 233 КЗпП України, які були чинними до 18 липня 2022 року не містили обмеження щодо строку звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а період обчислення середнього заробітку обмежувався днем фактичного розрахунку, яким також вважався день ухвалення відповідно судового рішення про стягнення таких сум. З позовом у цій справі заявниця звернулася 22 червня 2023 року, тобто коли редакції зазначених норм трудового законодавства вже були змінені, період розрахунку середнього заробітку обмежився 6 місяцями, а строк звернення до суду 3 місяцями. Водночас, відповідно до ч. 1 Глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначена норма ч. 1 Глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України діє з 02 квітня 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено на всій території України карантин з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року. З огляду на викладене, у спірних правовідносинах [PERSON] не порушила вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України щодо 3-місячного строку звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки тримісячний строк звернення до суду на час дії карантину був продовженим, позов подано до суду 22 червня 2023 року, а карантин відмінено з 30 червня 2023 року. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06 серпня 2021 року по 12 грудня 2023 року, що становить 28 місяців, що суперечить статтям 116 і 117 КЗпП України у редакції, яка діє з 19 липня 2022 року. Згідно з абз. 4 і 5 п. 2 глави ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану (абз. 7 п. 2 глави ІІ Порядку). Оскільки звільнення позивачки відбулось у серпні 2021 року, тому до розрахунку мають братись останні два календарних місяці роботи перед звільненням, тобто червень і липень 2019 року. У відомостях з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ДП «Нігинський кар`єр» відсутня інформація про нараховану і виплачену заробітну плату позивачці за липень, червень, травень, квітень, лютий, січень 2021 року, грудень, листопад 2020 р. Заробітна плата за березень 2021 р, жовтень вересень 2020 р є більшою, ніж в інші місяці, при цьому відсутня інформація про кількість відпрацьованих робочих днів в ці місяці. Тому для обчислення середньоденного заробітку позивачки суд бере до уваги заробітну плату за червень і липень 2020 року, яка становить по 4723 грн. щомісяця. Відтак, за червень і липень 2020 року [PERSON] всього було нараховано 9446 грн. за 43 робочих днів, тобто середньоденний заробіток позивачки становить 219,67 грн (9446 грн. / 43 робочих днів), а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 6 місяців, за період з 06 серпня 2021 року по 06 лютий 2022 року, тобто за 126 робочих дні, становить 27678,42 грн (219,67 грн * 126 робочих дні). Отже, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню на суму 27678,42 грн.

Outcome: partial