Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

до суду звернулась Корпорація «Українські атомні прилади та системи» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 17 919,50 грн. В обґрунтування позовних вимог Корпорація «Українські атомні прилади та системи» вказує, що між Корпорацією та [PERSON] існували правовідносини щодо постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] і [ADDRESS] . З 16 жовтня 2018 року на підставі листа споживача [PERSON] від 02 жовтня 2018 року на всі вищевказані квартири було встановлено єдиний вузол обліку теплової енергії. На підставі заяви споживача [PERSON] від 21 лютого 2022 року правовідносини між позивачем і відповідачем було припинено 01 березня 2022 року. На дату припинення правовідносин у споживача були невиконані грошові зобов`язання щодо оплати отриманих послуг. Такі зобов`язання не виконані і за станом на час звернення до суду, з огляду на що позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 17\~919,50 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 25 січня 2024 року позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив суду, що всі квартири на першому поверсі в будинку належать його родині (йому на праві приватної власності належать квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] його дружині та йому, квартира [ADDRESS] його сину) та підтвердив, що ним дійсно було встановлено єдиний вузол обліку на всі чотири квартири і в подальшому за всі квартири проводив оплату він. Відповідач позов визнав частково (в сумі заборгованості без урахування ПДВ) та повідомив суду, що наразі немає коштів для сплати заборгованості. Представник відповідача адвокат Задорожня О.І. також повідомила про часткове визнання позову (без ПДВ). Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача адвоката Задорожньої О.І, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 29 січня 2016 року між Корпорацією «Українські атомні прилади та системи» (виконавець) та [PERSON] (споживач) було укладено договір №15/09-16/1 на теплопостачання /а.с. 6-7/. Відповідно до п. 1.1 договору на теплопостачання виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги постачання теплової енергії згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що в опалювальний період буде опалюватися квартира загальною площею 15 метрів квадратних за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.1 Договору передбачено, що на момент укладення Договору тарифи на послуги становлять: - за наявності засобів обліку теплової енергії: - 644,41 грн/Гкал (з ПДВ): - при відсутності засобів обліку теплової енергії: - 16,17 грн/м2 (з ПДВ) опалювальної площі в опалювальний сезон. 2.2. У разі зміни тарифів оплата за постачання теплової енергії Споживачем здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього Договору. За вказаним договором оплата здійснювалася пропорційно площі опалювальної квартири, що було підтверджено представником позивача та відповідачем в судовому засіданні. 02 жовтня 2018 року відповідач поінформував генерального директора Корпорації «Українські атомні прилади та системи» про те, що ним встановлено вузол обліку теплової енергії на опалення будинку по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] /а.с. 8/ та 16 жовтня 2018 року представниками Корпорації та [PERSON] було підписано акт опломбування приладів обліку /а.с. 9/. Як зазначено вище, [PERSON] повідомив суду, що всі квартири на першому поверсі в будинку належать його родині (йому на праві приватної власності належать квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] його дружині та йому, квартира [ADDRESS] його сину) та підтвердив, що ним дійсно було встановлено єдиний вузол обліку на всі чотири квартири і в подальшому за всі квартири проводив оплату він. 21 лютого 2022 року за підписом [PERSON] на ім`я генерального директора Корпорації «Українські атомні прилади та системи» було подано заяву з проханням «відключити мої квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з 1 березня 2022 року від центрального опалення» /а.с. 10/. 01 березня 2022 року представником теплопостачальної організації та [PERSON] було підписано акт про відключення, відокремлення об`єкта від мережі електропостачання, відповідно до якого відбулося відключення будівлі від мереж централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] на підставі листа від 21 лютого 2022 року /а.с. 11/. Представник позивача в судовому засіданні 25 січня 2024 року повідомив суду, що [PERSON] було запропоновано перейти на комерційний тариф, оскільки він використовував квартири в комерційних цілях, і [PERSON] одразу написав заяву на припинення теплопостачання, що і було зроблено, проте у відповідача залишилися невиконаними зобов`язання з оплати отриманих послуг за останні чотири місяці їх споживання. Відповідно до копії рахунків-фактур № СФ-000129 від 24 грудня 2021 року, № СФ-000011 від 31 січня 2022 року, № СФ-000022 від 16 березня 2022 року відповідачу було нараховано до сплати 17\~919, 50 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Тарифи на теплову енергію були встановлені на підставі рішень Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області № 586 від 02 лютого 2018 року, № 5 від 22 січня 2019 року, № 976 від 16 серпня 2019 року, № 02-14/VIII від 26 листопада 2021 року, Наказів Корпорації «Українські атомні прилади та системи» № 0001Д від 27 січня 2020 року, № 001Д/1 від 28 січня 2022 року /а.с. 65-70/. Відповідачу оплата за теплову енергію нараховувалася за тарифами для населення. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Корпорація «Українські атомні прилади та системи» як постачальник теплової енергії свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання теплової енергії. Однак, судом встановлено, що відповідач своїх зобов`язань зі сплати вартості спожитої теплової енергії не виконав, а саме станом на 06 лютого 2024 року має заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 17\~919,50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком суми заборгованості, який суд вважає належним доказом в підтвердження порушеного права позивача. Відповідачем вказаний розрахунок заборгованості спростовано не було. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі обставини справи, суд доходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими, достовірними, а в своєї сукупності достатніми для встановлення порушеного права позивача та його захисту в судовому порядку. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1, 3 ст. 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 17\~919,50 грн. При цьому, суд не знаходить підстав для вирахування з заборгованості сум ПДВ, оскільки такі суми включені до тарифу і є його складовою. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved