Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] , П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа: [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначено, що власником квартири [ADDRESS] на підставі довідки кооперативу від 02.07. 92 був [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2022 державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. оформлено спадщину після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є його син [PERSON] . В спадковій справі, заведеній 08.01.2022 після смерті [PERSON] , знаходиться заява [PERSON] про прийняття спадщини, в якій зазначено, що він з батьком на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах спадкової справи знаходиться лист відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5 -68 від 05.01.2022, в якому зазначено, що відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.11.93 до моменту смерті (16.01.96) та знятий з реєстрації обліку 15.02.96. Склад зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить - 1 одна особа: син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 25.06. 87 та знятий з реєстрації 05.08.99. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно кв. [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності від 02.04.96, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів, належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Департаменту та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на час приватизації кв. [ADDRESS] проживало та було зареєстровано 4 особи: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно електронної картотеки обліку зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.07.2021 померлий [PERSON] був зареєстрований лише в квартирі [ADDRESS] . Згідно електронної картотеки обліку зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.07.2021 в квартирі [ADDRESS] було зареєстровано 02.11. 98 [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Лист відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-68 від 05.01.2022 став підставою для оформлення свідоцтва про право на спадщину на кв. [ADDRESS] . Листом № 2/5-517 від 15.08.2022 відділ обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомлено, що відповідь № 14/5- 68 від 05.01.2022 на запит державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г. не надавалася, а отже, докази того, що відповідач на час смерті [PERSON] проживав з останнім та прийняв спадщину - відсутні. Нотаріус,видаючи оскаржуване свідоцтво, вважала, що [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформив права на спадщину. Оскільки [PERSON] не проживав та не був зареєстрований разом з [PERSON] в кв. [ADDRESS] , а був зареєстрований та мешкав в будинку [ADDRESS] , що зазначено в заяві про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до електронної картотеки обліку зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.07.2021 [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , з ним була зареєстрована [PERSON] . [PERSON] отримувала медичне свідоцтво про смерть № 9 від 17.01.96, видане 2 лікарнею в м. Дніпропетровську, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Крім, того КП ДМБТІ ДМР листом № 12448 від 17.09.2021 повідомило, що 25.06.96 саме [PERSON] було надано довідку-характеристику для оформлення спадщини після [PERSON] . Тому позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 27.01.2022 державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Бутовою Аллою Генрихівною на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі № 3-76. Крім того, оскільки спадкоємець [PERSON] після смерті свого батька не прийняв спадщину, тому вона перейшла автоматично за правом спадкоємства до держави. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира 27.01.2022 року була зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.01.2022, в подальшому була зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2022, що укладений між ним та [PERSON] . Оскільки відбувся продаж спадкового майна іншій особі, а саме [PERSON] , то останній є добросовісним набувачем. Територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Грошова компенсація вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді. Відповідно до довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 28.02.2023 оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 1 100 984,40 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд також стягнути з [PERSON] на користь Дніпровської міської ради розмір грошової компенсації вартості квартири [ADDRESS] в сумі 1 100 984 гривень 40 копійок. Представники позивача надала заяву в якій підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав. Представник відповідача П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надав заяву про можливість розгляду справи без участі представника. Представник третьої особи також надала заяву в якій підтримала пояснення надані 09.08.2023 та просила розглядати справи без участі представника. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] на підставі довідки кооперативу від 02.07.92 на підставі довідки кооперативу від 02.07.92, про видане реєстраційне посвідчення від 13.07.92, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДМР та записано в реєстрову книгу № ХЇІІ реєстраційним № 101 (лист № 12448 від 17.09.2021). [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2022 державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. оформлено спадщину після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є його син [PERSON] . В спадковій справі, заведеній 08.01.2022 після смерті [PERSON] , знаходиться заява [PERSON] про прийняття спадщини, в якій зазначено, що він з батьком на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах спадкової справи знаходиться лист відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-68 від 05.01.2022, в якому зазначено, що відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.11.93 до моменту смерті (16.01.96) та знятий з реєстрації обліку 15.02.96. Склад зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить - 1 одна особа: син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 25.06.87 та знятий з реєстрації 05.08.99. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно кв, [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності від 02.04.96, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частині в результаті приватизації). Відповідно до довідки Департаменту та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на час приватизації кв. [ADDRESS] проживало та було зареєстровано 4 особи: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Померлий [PERSON] згідно електронної картотеки обліку зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.07.2021 був зареєстрований лише в квартирі [ADDRESS] . Згідно електронної картотеки обліку зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.07.2021 в квартирі [ADDRESS] було зареєстровано 02.11.98 [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Лист відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-68 від 05.01.2022 став підставою для оформлення свідоцтва про право на спадщину на кв. [ADDRESS] . Листом № 2/5-517 від 15.08.2022 відділ обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомлено, що відповідь № 14/5- 68 від 05.01.2022 на запит державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г. не надавалася, а отже, докази того, що відповідач на час смерті [PERSON] проживав з останнім та прийняв спадщину - відсутні. Проте суд критично оцінює доводи позивача в цій частині вимог, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту права, а саме обрано одночасно дві вимоги, які у сукупності протирічать діючому законодавству, крім того, обрано неналежного відповідача П`яту Дніпровську державну нотаріальну контору. Вирішуючи питання ефективності способу захисту порушеного права шляхом пред`явлення позовних вимог про визнання договору недійсним, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору є ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, у тому числі шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо. При цьому підлягає встановленню добросовісність, насамперед, набувача за таким договором (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 (пункт 8.67)). У разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що е ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого. Велика Палата Верховного Суду в постанові № 125/2157/19 від 22 вересня 2022 року вказує, що не є ефективним способом захисту позов про визнання договору недійсним у разі, якщо особа має на меті отримати лише еквівалент вартості своєї частки у спільному майні, оскільки такий спосіб захисту не захищає та не відновлює в результаті її порушене право в той спосіб, який вона обрала. Відтак, позовні вимоги Дніпровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , видане 27.01.2022 державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. на ім`я [PERSON] , не підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь Дніпровської міської ради розміру грошової компенсації вартості квартири, суд виходить з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскільки спадкоємець [PERSON] після смерті свого батька не прийняв спадщину, тому вона перейшла автоматично за правом спадкоємства до держави. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира 27.01.2022 року була зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.01.2022, в подальшому була зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2022, що укладений між ним та [PERSON] . Оскільки відбувся продаж спадкового майна іншій особі, а саме [PERSON] , то останній є добросовісним набувачем. Територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Грошова компенсація вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді. Відповідно до довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 28.02.2023 оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 1 100 984,40 грн. Оскільки, спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] відчужена [PERSON] на користь добросовісного набувача, порушення законних прав та інтересів територіальної громади міста в особі органу місцевого самоврядування - Дніпровської міської ради полягає у тому, що вона не може розпоряджатись спірною квартирою, а тому має право на отримання лише грошової компенсації за це майно. До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) та в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), розв`язуючи правову проблему розміру грошової компенсації при відчуженні майна та стягненні такої компенсації при поділі майна подружжя. Стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію. Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не збереглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 1 б ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем. Статтею 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Відповідно до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України гарантує захист своїх цивільних прав в разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основний Закон також закріплює засади судочинства, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Основні засади цивільного судочинства також закріплені у частині 3 ст. 2 ЦПК України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь Дніпровської міської ради розміру грошової компенсації вартості квартири. В силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 16\~514,17 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 212, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial