Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень щомісячно з їх індексацією відповідно до вимог чинного законодавства, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] , [INFO] , 23 (двадцяти трьох) років. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що у шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка 13 вересня 2023 року стала повнолітньою. Позивач зазначає, що їхня дочка на даний час навчається на денній формі навчання (стаціонарі) в Українському католицькому університеті у зв`язку із чим потребує ще більшої матеріальної допомоги та підтримки, тому просить суд позов задоволити. Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.24/ У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові. Просила суд позов задоволити, також не заперечила щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання шляхом скерування судового виклику за адресою місця реєстрації, яка у відповіді №293841 від 27.10.2023 р. з ЄДДР, що стверджується матеріалами справи. Однак, до суду з Укрпошта повернувся конверт через відсутність адресата за вказаною адресою. Пунктом 4\~частини 8\~статті 128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повістки\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова). Зважаючи на те, відповідача [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань, повторно не з`явився в судове засідання. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву, тому суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відтак, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд встановив, що у шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження, сері [NUMBER] . /а.с.7/. На початку 2018 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися, одна до травня 2018 року відповідач і надалі проживав із позивачкою. Зважаючи на те, що [PERSON] , після припинення спільного проживання із позивачкою та їхньою спільною дитиною, добровільно не надавав жодних коштів на утримання доньки, у червні 2021 року позивач звернулася до Галицького районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. 17 червня 2021 року Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий 27.11.1998 року Залізничним РВ У МВС України у Львівській області, місце реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 03.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. /а.с.16/ Починаючи з червня 2021 року і до вересня 2023 року на підставі наказу Галицького районного суду м. Львова з відповідача стягувалась 1/4 від його заробітку або розміру середньої заробітної плати боржника для даної місцевості на утримання доньки, що в середньому становило 1200-1400 гривень щомісячно. Однак, жодних інших коштів на утримання доньки [PERSON] на протязі цього періоду не надавав, у зв`язку із чим, у відповідача утворилася заборгованість у сумі 4749,65 грн., що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах наданим державним виконавцем Галицького ВДВС у м.Львові в межах виконавчого провадження №66614089. Як вбачається із довідки виданої «Українським католицьким університетом» №1632 від 29.09.2023 р., [PERSON] , є студенткою Українського католицького університету і навчається за першим рівнем (бакалаврським) рівнем освіти на 1 курсі гуманітарного факультету за спеціальністю Культурологія. Форма навчання денна. Дата початку навчання на освітній програмі 04.09.2023 р.. Термін закінчення навчання на освітній програмі 30.06.2027 р. /а.с.18/ Відповідно до заяви про приєднання №9407033 від 04.08.2023 до договору про навчання та договору про надання платної освітньої послуги, вартість навчання [PERSON] за перший рік навчання - 110 000 (сто десять тисяч) гривень, загальну вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання на дату укладання договору становить 440 000 (чотириста сорок тисяч) гривень. Згідно пункту 5 вказаної заяви вартість платної освітньої послуги за кожний наступний навчальний рік змінюється на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Крім цього, як вбачається із наданих представником позивача [PERSON] понесених позивачем витрат, [PERSON] з 15.07.2023 р. по 23.09.2023 р. відвідувала водійські курси, загальна вартість яких становила 25900,00 грн., а саме: теорія 8000,00 грн., практика 17900,00 грн., що стверджується знімком з електронного кабінету [PERSON] . Також, [PERSON] 20.06.2023, 03.08.2023, 19.12.2023, 16.01.2023 надавалися стоматологічні послуги «Стоматологічним центром «Дантист ЛК», на суму 5800,00 грн., що стверджується актом виконаних робіт. Згідно знімків з електронних кабінетів щодо замовлення одягу та взуття [PERSON] 12.08.2023, 22.10.2023, 29.12.2023, замовлявся товар на загальну вартість - 11\~143 грн., що стверджується квитанціями №3A9B-8683-9BAB-968B від 01.12.2023, №1К0В-НР37-5В52- А46Х від 07.01.2024, №1983-8В11-Р3К6-СРС3 від 11.01.2024 [PERSON] пройшла курс романістики, вартістю 6815, грн., що стверджується квитанцією №Р0ВМ-МХМЗ-80ЕО-21РС від 22.12.2023 р. та №Т6АЕ-9Н9С-875М-88АО від 11.01.2024. Також, [PERSON] було придбано книжку на суму 320,00 грн., що підтверджується квитанцією №0МТ9-А97Е-46Т5-Р124 від 14.10.2023 р. 22 жовтня 2023 року у сумі 195,00 грн. [PERSON] було здійснено оплату послуг Київстар, що стверджується квитанцією №08Х6-Е1СТ-Н9В4-Н85Р. Крім цього, позивачем було здійснено оплату за харчування доньки [PERSON] , у сумі 1424,00 грн., що стверджується квитанціями №1А96-А2СТ-М947-8В52 від 10.12.2023, №Р4ВО-6772-7КР9-К76В від 29.12.2023, №В5НТ-9С62-19ТА-СТА1 від 02.01.2024, №РК25-М8Р2-802А-Р451 ВІД 08.01.2024, №4ТТЕ-8НК3-878С-ХТТК від 09.01.2024, №М1СМ-К7ЕМ-25ЕН-0Т01 від 10.01.2024, №Е679-М0СМ-ЕВМА-7Е54 від 16.01.2024. Також, позивачем було куплено [PERSON] квиток у м. Чернівці, вартість якого 186,00 грн., що підтверджується квитанцією №ВК1А-Н519-А4А1-8Х8В від 26.12.2023 р. Із вищенаведених доказів, вбачається [PERSON] навчається на денній формі навчання та фактично повністю перебуває на утриманні своєї мами [PERSON] , за винятком тих аліментів, які стягувалися з відповідача до досягнення донькою повноліття. За змістом ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мipoю обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 СК України). Так, згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За положеннями ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання і другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст.200 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що повнолітня [PERSON] є дочкою [PERSON] , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, для свого забезпечення, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері, яка самостійно не в змозі утримувати дочку на час її навчання. Доказів, які б вказували на те, що відповідач [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, останнім не надано, тому в силу ст.199 СК України пред`явлені до нього вимоги щодо стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання, суд вважає обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити частково, так як\~повнолітня дочка відповідача [PERSON] продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, знаходиться на утриманні матері, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отримані матеріальної допомоги, тому з урахуванням вимог ст.182 СК України, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд визначає розмір аліментів, який має сплачувати відповідач у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки, в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2023 року (день звернення до суду із позовом) і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Оскільки, такий розмір аліментів, на думку суду, не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітньої дочки відповідача, її потреб та матеріального стану сторін. Частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень, оскільки позов подано до суду 24 жовтня 2023 року. Відповідно до ст.430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Outcome: approved