Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом про визнання права власності до відповідача Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається із квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтував наступним: [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який 22 травня 2001 року склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] . Вартість майна становить 187350 грн. З метою оформлення права на спадщину позивач звертався до Путильської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 01.11.2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Путильської селищної ради не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2002 року відділом РАГС Путильського районного управління юстиції (а.с.8). 22 травня 2001 року [PERSON] склав заповіт у якому заповів все своє майно сину [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Конятинської сільської ради Тонієвич М. Д., зареєстрованого в реєстрі за № 01 (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] . Вартість майна становить 187350 грн. Вказане підтверджується копією технічного паспорта виданого ФОП [PERSON] та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації від 22.10.2021 (а.с.10-16). З копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.12.1993 року виданого виконавчим комітетом Путильської селищної ради вбачається, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 27.4 кв.м., належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] (а.с.16). Відповідно до рішення про підтвердження назви вулиць №96/16-17 від 08.09.2017 року, назву вулиць вирішено змінити, а саме [ADDRESS] змінено [ADDRESS] (а.с. 20). З оголошення у газеті "Карпати" в редакції від 20.07.2023 року №29 (8372) вбачається, що загублене свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Путильської селищної ради на ім`я [PERSON] від 04.12.1993 року вважати недійсним" (а.с.21). З копії довідки №06-16/625 від 22.12,2023 року виконавчим комітетом Путильської селищної ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] являється спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] згідно заповіту за № 21 від 22.05.2001року. Осіб, які б мали право право на обов`язкову частку у спадковому майні немає (а.с.27). Позивач [PERSON] своєчасно вступив в управління та розпорядження спадковим майном на протязі шести місяців, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 103/2021 Путильської державної нотаріальної контори, зокрема заявою позивача до державного нотаріуса від 23.03.2002 року про прийняття спадщини (а.с. 34-48). З копії постанови державного нотаріуса Путильської нотаріальної контори Кокарєвої Н.М. від 01.11.2023 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке складається із квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що останнім не було надано оригіналу свідоцтва про право власності на житло (а.с.17-18). Крім позивача, інших спадкоємців за законом чи осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №103/2021. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за законом. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом слід керуватись саме його положеннями. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, на майно яке належало померлому [INFO] [PERSON] та складається із квартири житловою площею 16.20 кв.м. загальною площею 27.40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , інші особи на володіння та користування на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Померлий [INFO] [PERSON] був власником квартири загальною площею 27.40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 04.12.1993 року виданого виконавчим комітетом Путильської селищної ради, однак у зв`язку із втратою вказаного правовстановлюючого документу, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріуса, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на вищевказане нерухоме майно - квартиру житловою площею 16.20 кв.м., загальною площею 27.40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , такими, що підлягають до задоволення, оскільки відсутність документів що посвідчують право власності на вище вказану квартиру унеможливлює для позивача оформлення права на спадщину у нотаріальному порядку. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved