Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги обґрунтовують наступними обставинами. [INFO] померла баба позивачів [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Позивачі будучи спадкоємцями за законом за правом представлення своєчасно прийняли спадщину, однак у них відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи. Враховуючи вищевказані обставини, позивачі просять постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з 1/3 житлового будинку літ.«А-І», 1/3 ганку літ.«а», 1/3 сарая літ.«Б», 1/3 сарая літ.«В», 1/3 вбиральні літ.«Г», 1/3 воріт з хвірткою під № 1, 1/3 огорожі під № 2, 1/3 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з 1/3 житлового будинку літ.«А-І», 1/3 ганку літ.«а», 1/3 сарая літ.«Б», 1/3 сарая літ.«В», 1/3 вбиральні літ.«Г», 1/3 воріт з хвірткою під № 1, 1/3 огорожі під № 2, 1/3 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з 1/3 житлового будинку літ.«А-І», 1/3 ганку літ.«а», 1/3 сарая літ.«Б», 1/3 сарая літ.«В», 1/3 вбиральні літ.«Г», 1/3 воріт з хвірткою під № 1, 1/3 огорожі під № 2, 1/3 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явились, їх представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, представивши суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її\~ без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», вбиральні літ.«Г», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Забудовником вказаного домоволодіння була [PERSON] , що підтверджується довідкою Бобовецького старостинського округу Сторожинецької міської ради від 12.07.2023 року № 371. Як вбачається з довідки Бобовецького старостинського округу Сторожинецької міської ради від 15.06.2023 року № 294 станом на 15.04.1991 року вказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою двору була [PERSON] . \~ \~ \~ \~Верховний Суд України в постанові від 24.12.2014 року по справі № 6-192цс14 зробив правовий висновок, що застосування норм статей 120, 123 ЦК УРСР вважається правильним при належному з`ясуванні питання щодо правильності зарахування будинку до суспільної групи господарств. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але\~\~не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР\~\~від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Як вбачається з листа архівного відділу №5 Чернівецької районної державної адміністрації від 20.06.2023 року №501 рішення колгоспу «Нове життя» с.Бобівці за 1951 1991 роки щодо прийняття [PERSON] в члени колгоспу відсутнє. Таким чином, вказане домоволодіння необґрунтовано зараховано до суспільної групи «колгоспний двір», а тому воно в цілому належало [PERSON] як забудовнику. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON] , онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] будучи онуками [PERSON] і в силу вказаної норми спадкоємцями за законом за правом представлення, оскільки їх батько [PERSON] помер [INFO] , тобто ще до смерті своєї матері [PERSON] , в установлений законом шестимісячний строк фактично вступили в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР, оскільки безпосередньо перед смертю спадкодавця проживали разом з ним та були постійно прописані в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Бобовецького старостинського округу Сторожинецької міської ради від 12.07.2023 року № 368. У позивачів відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права. З наведених вище підстав суд дійшов висновку,\~\~що позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~

Outcome: approved