Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

10 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про припинення права на частку у спільному майні. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є власником 7/8 часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Співвласником 1/8 часток є [PERSON] . Зазначена квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 267918005 від 28.07.2021 року та копією договору дарування 7/8 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] від 28.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Вахрушевою О. О. Відповідач протягом останніх п`яти років спірною квартирою не користується, в ній не проживає, а також не здійснює оплату комунальних послуг за користування вказаною квартирою, що підтверджується відповідними розрахунковими документами про оплату житлово - комунальних послуг, де платником вказується попередня власниця квартири - [PERSON] , її чоловік та син. [PERSON] не приймає жодної участі і в утриманні вказаної квартири, зокрема і шляхом проведення її поточного ремонту, підтримання її у належному Технічному стані тощо. Крім того, згідно заяви про скасування судового наказу № 638/5467/20 від 27.05.2020 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, яку було подано [PERSON] , останній зазначає, що в спірній квартирі постійно не проживає, а натомість, має інше місце проживання (додає відповідну довідку постійного мешкання на земельній ділянці № [NUMBER] , де є членом Садівницького товариства «Проектіровщик»). Окрім того, приблизно у 1998-1999 роках [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину, отриману від спадкодавця - померлої у 1994 році гр. [PERSON] . До складу спадщини входила квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, у [PERSON] було чи є у власності житло - успадкована квартира, в якій він міг постійно проживати та користуватися нею. Вказує на те, що адвокатом Фоменком П.М. був поданий адвокатський запит №119/05/21 від 13.05.2021 року до Сьомої державної нотаріальної контори міста Харкова щодо підтвердження чи спростування факту видачі Сьомою державною нотаріальною конторою міста Харкова приблизно у 1998-1999 роках свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , [INFO] , отриману від спадкодавця - померлої у 1994 році гр. [PERSON] . Згідно відповіді на адвокатський запит № 1099/01-16 від 18.05.2021 року нотаріальною конторою відмовлено в наданні такої інформації, мотивуючи тим, що для отримання такої інформації, треба звернутися до Сьомої державної нотаріальної контори спадкоємцям або їх представнику. На його звернення, та звернення колишньої власниці, [PERSON] , щодо викупу належної [PERSON] 1/8 частки спірної квартири він відповіді не надав. Спірна квартира за адресою: [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: 4 кімнати, загальна площа 69,8 кв.м, житлова площа 47,9 кв.м., 1-а кімната площею 11,4 кв.м., 2-а кімната площею 19,8 кв.м., 3-а кімната 7,3 кв.м., 4-а кімната площею 9,4 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру. Таким чином, на 1/8 частку права власності відповідача у зазначеній квартирі припадає 8,7 кв.м. загальної площі та 5,9 кв.м. житлової площі спірної квартири та свідчить про відсутність технічної можливості виділити відповідачу у окреме користування, навіть, однієї найменшої у квартирі кімнати. Таким чином частка Відповідача у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі. Спільне володіння і користування майном є неможливим. Враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає вже п`ять років, то в нього є постійне місце для проживання, а тому припинення його права на 1/8 частину у спірній квартирі не порушить його права та не завдасть шкоди його інтересам, так як спірною квартирою він фактично не користується, дана частка квартири є незначною. Виділ 1/8 частки спірної квартири, яка належить відповідачу, технічно неможливий з врахуванням планування та розташування квартири в житловому будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "ТРІУМФ-2020" звіту про оцінку майна від 26.07.2021 року, її загальна вартість становить 1 122 400,00 грн (один мільйон сто двадцять дві тисячі тридцять чотириста гривень), а вартість 1/8 частини складає 140 300,00 грн (сто сорок тисяч триста гривень). Вказана сума буде внесена позивачем на депозитний рахунок суду після відкриття провадження по справі. Враховуючи, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, розподілити вказану квартиру неможливо, спільне володіння і користування сторонами даною квартирою є також неможливим, відповідач фактично не проживає в квартирі та її не використовує, ухиляється від обов`язку в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг, припинення права власності на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки відповідач проживає в іншому місці, вважає, що є підстави для припинення права власності у [PERSON] на 1/8 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2011/8573/2012 за позовом ПАТ «КБ «Приват банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в сумі 66699,62 грн. та суму судових витрат, а саме: судовий збір в розмірі 667,00 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчудження від 12.11.2012 року накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] (все майно, зареєстроване боржником в межах суми боргу у розмірі 66 692,62 грн.). 18.04.2013 року відкрито виконавче провадження Шевченківським ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) (стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк»), що підтверджується витягом із Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Наразі, стан даного виконавчого провадження - перебуває на примусовому виконанні. На підставі вищевикладеного просить припинити право власності [PERSON] на 1/8 частку квартири [ADDRESS] ; визнати право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] . за [PERSON] . Судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про припинення права на частку у спільному майні за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 14 грудня 2021 року представник відповідача адвокат Тищенко Р.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просив відмовити повністю. Відзив мотивовано тим, що, виходячи з принципу пропорційності, тлумачення поняття «незначна частка» є оціночним, та таким, що потребує дослідження судом в окремому конкретному випадку, оскільки істотна й легітимна мета, при цьому має бути об`єктивно виправданою та обґрунтованою. А тому, при вирішенні спору в судовому порядку, суд повинен врахувати співвідношення вартості всього майна, часток кожного та інші обставини, що є суттєвими для сторін. Звертає увагу суду, що у відповідача відсутнє будь-яке інше майно на праві власності, окрім 1/8 частки спірної квартири та у даному випадку не є для нього незначною, оскільки слугує єдиною можливістю для нормального та повноцінного існування. Вважає, що позовна заява є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Разом із тим, позивачем регулярно здійснюються перешкоди в користуванні житлом, у зв`язку із чим, відповідач вимушений тривалий час проживати за іншою адресою, оскільки позивач змінив замки та встановив систему сигналізації з викликом приватної служби охорони. Так, 30.11.2021 року при спробі потрапити до власної оселі, відповідач вкотре натрапив на перешкоди зі сторони позивача, про що написано відповідну заяву до органів органів поліції. Всупереч чинному законодавству, позивач продовжує здійснювати перешкоди законному праву відповідача на доступ до житла, що є єдиним джерелом для його існування. Оскільки позивач унеможливив доступ до вказаної квартири, відповідач вимушений регулярно змінювати своє місце проживання, оскільки іншого житла останній не має. Так, порушується принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших (Постанова\~ВС КЦС від 04.09.2020 у справі № 607/9787/19). Деякий період відповідач мешкав у дачному будинку, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS] , однак вказана будівля не придатна для постійного проживання, а лише у літній період, оскільки там відсутні будь-які комунікації, опалення, водопостачання та інші умови для нормального та повноцінного існування. Наразі, відповідач мешкає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Орендна плата здійснюється на підставі договору найму житлового приміщення б/н від 01.10.2021 року з щомісячною оплатою 0 (нуль) гривень, та сплатою поточних комунальних платежів. Однак, за домовленістю сторін, орендна плата у такому розмірі за користування житлом буде здійснюватися виключно до 01.10.2020 року. Після спливу дії вказаного договору, відповідач фінансово не зможе забезпечити себе житлом. Оскільки відповідач іншого житла, крім спірної квартири, не має, а компенсація вартості належної йому на праві власності частки в ній є незначною та не забезпечить останнього власним житлом, припинення права власності відповідача на спірну частку квартири завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника. Разом із тим, бажання співвласника може бути не тільки в отриманні грошової компенсації частки майна, але і в реальному її використанні, а тому, якщо є реальна можливість поділу майна та бажання співвласника на виділення частки в натурі - припинення права на частку у спільному майні є неможливим. Отже, примусове припинення права на частку квартири, що належить відповідачу поставить його у вкрай скрутне становище, та залишить його без житла взагалі. Водночас, звертає увагу, що [PERSON] є пенсіонером та інвалідом третьої групи з 2017 року. Вкрай мале пенсійне забезпечення, не дасть змоги винаймати собі житло, що позбавить Відповідача права на нормальний та достатній рівень життя. Внаслідок чого, відповідачу буде заподіяно істотної шкоди, що призведе до порушення прав, гарантованих Конституцією України. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном (Постанова Верховного суду від 8 липня 2019 року по справі № 210/2236/15-ц, провадження № 61-33924св18 (ЄДРСРУ № 83105519). Таким чином, з огляду на вищезазначене, припинення права на частку у спільному майні поставить Відповідача у вкрай скрутне становище та завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, що суперечить ст. 365 Цивільного кодексу України. Щодо неналежного утримання вказаної квартири та несплати комунальних платежів вказує на те, що відповідач в утримані вказаної квартири участі не бере, комунальні платежі не сплачує, проведення поточного ремонту та підтримання в належному стані не здійснює. Однак, не маючи змоги декілька років потрапити до власної оселі, технічна можливість щодо утримання житла відсутня. Разом з тим, позивач, фактично маючи доступ до житла, комунальні платежі не сплачує, належного утримання вказаної квартири ним не здійснювалось, а матеріали справи не містять будь-якого доказу, що підтверджували протилежне. Докази сплати позивачем комунальних платежів - відсутні, а борг на сьогоднішній день складає 40799 гривень 78 копійок, згідно виписки сплати комунальних платежів за вказаною адресою (особовий рахунок № [NUMBER] ) останній платіж було здійснено 07.11.2019 року, платником зазначено [PERSON] , що є померлою мамою відповідача. Отже, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження несення ним витрат на утримання квартири, сплати комунальних послуг, а також тієї обставини, що він в будь-який інший спосіб приймав участь у витратах, яких потребує утримання житла, в тому числі здійснення поточних ремонтних робіт у належній йому на праві власності частці у спірній квартирі. Щодо звернення викупу належної відповідачу спірної частки спірної квартири, позивачем 04.08.2021 року було направлено пропозицію викупу належної [PERSON] частки житла. Сама ж позовна заява, про припинення права на частку у спільному майні подана 10.08.2021 року. З огляду на це, вбачаються сумніви в реальному бажанні досудового врегулювання спору, оскільки навіть технічна можливість надання відповіді [PERSON] на вказану пропозицію унеможливлюється строками надання такої відповіді. Вважає, що пропозиція позивача мала на меті уявне формування спроби досудового врегулювання, оскільки не спрямована на реальне настання юридичних наслідків. Разом із тим, як було зазначено вище, компенсація вартості 1/8 частки, що належить відповідачу на праві власності є незначною та не забезпечить його власним житлом. Також, зазначає, що погашення заборгованості коштами, внесеними на депозитний рахунок суду, в якості забезпечення позову, на користь третіх осіб чинним законодавством не передбачено. Окрім того, звертає увагу на наявність кримінального провадження за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12019220480004234 від 22.10.2019 року, у якому в подальшому змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч.3 ст.190 КК України. 17 грудня 2021 року представник позивача адвокат Фоменко П.М. подав до суду відповідь на відзив. Відповідь на відзив мотивована тим, що відповідачем не надано доказів щодо відсутності у іншого майна. Окрім того, приблизно у 1998-1999 роках, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину, отриману від спадкодавця - померлої у 1994 році [PERSON] . В склад цієї спадщини входила квартира, що знаходиться в [ADDRESS] . Отже, у [PERSON] , було чи є у власності житло - успадкована квартира, в якій він міг постійно проживати та користуватися нею. Вказує на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі протягом більш ніж п`яти років, тоді як позивач отримав право власності на 7/8 квартири лише у липні 2021 року. Позивач після набуття у липні 2021 року права власності на 7/8 часток квартири здійснював неодноразові спроби для зустрічі із відповідачем, але останній не виходив на контакт. Позивач пояснив ситуацію про неможливість виділу частки та готовність до компенсації вартості частки, проте сторони не досягли домовленості. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Фоменка П.М. про призначення судової будівельно - технічної експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про припинення права на частку у спільному майні задоволено. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 13 липня 2022 року до суду з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» разом з матеріалами цивільної справи № 638/12531/21 надійшов лист, відповідно до якого, оскільки оплата за проведення експертизи по ззаначеній справі до експертної установи не надійшла, згідно з п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 судова будівельно - технічна експертиза № 2825 знята з проведення без виконання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2022 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про припинення права на частку у спільному майні. Призначено підготовче судове засідання у справі. 31 серпня 2022 року електронною поштою представник [PERSON] - адвокат Фоменко П.М. подав клопотання про призначення судової будівельно - технічної експертизи. 01 вересня 2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Тищенко Р.О. подав до суду клопотання, в якому зазначив про те, що 31 серпня 2022 року на електронну пошту отримав копію клопотання про призначення судової експертизи. У свою чергу в своєму клопотанні також просив призначити судову будівельно - технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса». Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2022 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Фоменко П.М. та представника відповідача [PERSON] - адвоката Тищенка Р.О. про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про припинення права на частку у спільному майні задоволено. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 13 квітня 2023 року до суду з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» разом з матеріалами цивільної справи № 638/12531/21 надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 24536 від 31 березня 2023 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про припинення права на частку у спільному майні. Призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві підстав, позовні вимоги просили задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позовних вимог просили відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи, не заявляли. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником 7/8 часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Співвласником 1/8 часток є [PERSON] (далі - квартира). Зазначена квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 267918005 від 28.07.2021 року та копією договору дарування 7/8 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] від 28 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Вахрушевою О. О. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 лютого 2020 року [PERSON] на праві приватної спільної часткової власником належить 1/8 частини квартири [ADDRESS] . Згідно договору дарування № 560 від 28 липня 2021 року, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., [PERSON] є власником 7/8 частин вказаної квартири. Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру, виготовленого КП «ХМ БТІ» ХМР 21 вересня 2018 року, квартира розташована на 3 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 4 кімнат житловою площею 47,9 кв. м., у тому числі 1-а кімната 11,4 кв.м., 2-а кімната 19,8 кв.м., 3-а кімната 7,3 кв.м., 4-а кімната 9,4 кв.м., кухні площею 6,9 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 8,3 кв.м., коридору площею 8,3 кв.м, вбудованої шафи площею 0,3, 0,9, 1,1 кв.м. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України - ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Так, у відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Далі, положеннями ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтями 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України передбачено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно статті 183\~ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного постанові від 24 лютого 2016 року у цивільній справі №6-2784цс15, положеннями ст. 365 ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й надувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура відшкодування вартості частини майна, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. В постанові від 23.11.2016 по цивільній справі № 6-1943цс16 Верховний суд дійшов наступного правового висновку: аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п. 1-3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до висновку судового експерта Адамової Д.В. № 24536 судової будівельно технічної експертизи 1. \~ \~ \~ \~Надати варіант розподілу в натурі квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на 7/8 та 1/8 частини - не виявляться можливим з причини вказаної у дослідженні. 2. \~ \~ \~ \~Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням часток її співвласників, а саме: на 7/8 та 1/8 є неподільною. 3,4. На розгляд суду надано три варіанти порядку користування квартирою [ADDRESS] , з відступом від часток та один варіант порядку користування з переобладнанням (влаштуванням коридору), докладніше див. дослідження. 5. Ринкова вартість оцінюваної квартири [ADDRESS] на березень 2023 року складає 1 195 180 грн. (один мільйон сто дев`яносто п`ять тисяч сто вісімдесят грн). Ринкова вартість 1/8 частини квартири, що належить [PERSON] , складає 149 397,5 грн. (сто сорок дев`ять тисячі триста дев`яноста сім грн. 50 коп). Ринкова вартість 7/8 частини квартири, що належить [PERSON] , складає 1 045 782,5 грн. (один мільйон сорок п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві грн. 50 коп). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Отже, необхідними умовами є умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, а також попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, Як зазначено у позовній заяві, вказана сума буде внесена позивачем на депозитний рахунок суду після відкриття провадження по справі. Разом із тим, після відкриття провадження, у подальшому ні після призначення експертизи, ані після її проведення та поновлення провадження у справі, як протягом розгляду справи, так і на момент закінчення судового розгляду та ухвалення рішення, як це з`ясовано судом та підтверджено у судовому засіданні стороною позивача, вартість спірної частки на депозитний рахунок суду не внесено. Відповідно до листа директора Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради Олексія Оберемок згідно з наявними архівними матеріалами реєстрація права власності на 21/100 частку комунальної квартири по [ADDRESS] була проведена Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1995, виданого Харківським міським центром приватизації державного фонду р. № 3-95-70528 Ц2. Надалі, від [PERSON] право власності на 21/100 частку вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.1996 перейшло до іншої фізичної особи (ас. 209-210 т. 1). Тож, суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] іншого нерухомого майна (житла) на праві власності не має, отримав належну йому 1/8 частку як інвалід, є інвалідом 3 групи, пенсіонером (а. с. 188 т. 1). Доводи позивача про те, що відповідач не користується квартирою суд не приймає з огляду на те, що позивачем здійснюються перешкоди в користуванні спірним житлом, оскільки позивач змінив замки та встановив систему сигналізації з викликом приватної служби охорони, що унеможливило доступ до вказаної квартири, у зв`язку із чим відповідач вимушений тривалий час проживати за іншою адресою, спочатку у дачному будинку, а в подальшому - винаймати житло за договором найму житлового приміщення від 01 жовтня 2021 року (а.с. 189-191 т. 1). За наведеним фактом [PERSON] звернувся до органів поліції. Відповідно до листа-відповіді першого заступника керівника окружної прокуратури Є. Колєсніка від 12.11.2021 № 42-4243-19 повідомлено, що в провадженні ВС Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області (нині ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області) перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження № 12019220480004288 від 25.10.2020 та № 12019220480004234 від 22.10.2020, у якому змінено правову кваліфікацію на ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 184 т. 1). Окрім того, доводи сторони відповідача у даній справі щодо створення перешкод у користуванні квартирою підтверджено, на що у судовому засіданні відповідач та його представник звернули увагу суду, поданням до суду ще іншої позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод та визначення порядку користування житловим приміщенням, судовим рішенням позовні вимоги задоволено, зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди та визначено порядок користування квартирою. Так, рішенням суду від 07 листопада 2023 року у справі № 638/219/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання [PERSON] доступу до квартири [ADDRESS] . Встановлено порядок\~користування квартирою\~ [ADDRESS] ,\~виділивши у\~користування [PERSON] \~житлову кімнату\~«10»\~площею 7,3\~кв.м.,\~ [PERSON] \~житлову кімнату\~«6»\~площею 11,4\~кв.м.,\~житлову кімнату\~«9»\~площею 19,8\~кв.м.,\~житлову кімнату\~«11»\~площею 9,4\~кв.м. У спільному користуванні співвласників залишити коридор «1» площею 8,3 кв.м., вбиральню (сполучену) «4» площею 3,3 кв.м., кухню «5» площею 6,9 кв.м. Судове рішення набрало законної сили 08 грудня 2023 року, що вбачається з офіційних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частини 4, 5 ст. 82 ЦПК України). Тому, суд вважає, що для відповідача такі обставини як проживання за іншою адресою є вимушеними, що зокрема встановлено судовим рішенням, та покладають на нього надмірний тягар, оскільки відповідач є інвалідом та отримує незначний дохід у виді пенсії. За встановлених судом істотних конкретних обставин справи, не можна вважати, що спірна 1/8 частка квартири у даному випадку є для [PERSON] незначною, оскільки слугує єдиним місцем для проживання відповідача. Доводи позовної заяви про те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2011/8573/2012 за позовом ПАТ «КБ «Приват банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито виконавче провадження суд до уваги не приймає як такі, що не стосуються предмета спору у даній справі. За встановлених судом фактичних обставин, враховуючи те, що позивачем за період знаходження справи в провадженні суду, а саме, з серпня 2021 року, не було внесено на депозитний рахунок суду вартість розміру частки спірної квартири, що є необхідною умовою, водночас, висновком експерта встановлено, що квартира є неподільною, зважаючи на те, що відповідач іншого нерухомого майна (житла), окрім спірної квартири, не має, виходячи з реалізації права та бажання співвласника в реальному її використанні, про що свідчить судовий спір та ухвалене судове рішення про усунення перешкод та визначення порядку користування житловим приміщенням, та, зважаючи на те, що припинення права власності відповідача, який є інвалідом 3 групи, пенсіонером, на спірну частку квартири завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника, поставить у вкрай скрутне становище та залишить без житла, припинення права та визнання права власності на частку у спільному майні у даному випадку є неможливим. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed