Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~04 березня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі. У своїй позовній заяві [PERSON] вказав, що з 29.04.1976 року він працював на підприємстві Відповідача на посаді слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду в механоскладальному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2. За період праці Відповідач неодноразово здійснював його переведення у зв`язку з реорганізацією підприємства на ту ж саму посаду, в той самий цех. Так, останній раз 26.07.2019 року він підписав заяву про прийняття його в порядку переведення з ТОВ «Гірничі машини - ДрМЗ» в механоскладальний цех з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2 за професією слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківській машинобудівний завод». Наказом № 840-к від 11 вересня 2019 року його відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до моменту надання документів про проходження медичного огляду. Наказ № 840-к від 11.09.2019 року він вважає незаконним та таким, шо підлягає скасуванню, у зв`язку з чим він подав до Дружківського міського суду Донецької області відповідний позов про його скасування та стягнення Відповідача на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 11.09.2019 року та до часу поновлення порушених прав (судова справа ЄУН 229/5715/19, провадження №2/229/145/2020). 03.02.2020 року ним було отримано лист Відповідача, в якому було зазначено, що йому необхідно з`явитися до Департаменту управління персоналом ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» з метою отримання трудової книжки у зв`язку з його звільненням 18.10.2019 року за п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули без поважної причини). 07.02.2020 року він з`явися до підприємства Відповідача, ознайомився з наказом про звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України, але ані копії наказу, ані трудової книжки до теперішнього часу він не отримав. На численні його звернення щодо отримання копії наказу про його звільнення Відповідач не реагує, копію наказу не надає. Наказ від 18.10.2019 року про його звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Вважає, що фактично Відповідач не мав законних підстав про звільнення його за п. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки сам відсторонив його від виконання обов`язків наказом №840-к від 11.09.2019 року. 23.09.2019 року він звернуся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою про скасування наказу № 840-к від 11.09.2019р. «Про відсторонення від роботи [PERSON] », оскільки не згодний з тим, що він має проходити обов`язковий медичний огляд з тими характеристиками умов праці, що зазначені у направленні на медичне обстеження. На даний час, судове рішення за даними позовом ще не прийнято (судова справа 229/5715/19 провадження №2/229/145/2020). Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 28.08.2019 року його було ознайомлено з розпорядженням № 45 від 28.08.2019 року, згідно якого вирішено не допускати його до виконання трудових обов`язків до моменту проходження медогляду та виключити його знаходження на виробничих ділянках цеху та поблизу виробничого обладнання. Проте, він неодноразово являвся до свого місця праці, на що його відсилали до бесідки на вулиці біля підприємства Відповідача. Таким чином, з огляду на наведене, а також на те, що право людини на працю гарантовано Конституцією України, нормами КЗпП України. Законом України «Про оплату праці», вважає, що наказ від 18.10.2019р. про моє звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. У відповідності до ст. 233 КЗпП України про працю, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У зв`язку з тим, що лише 07.02.2020 року він був ознайомлений під підпис з наказом про звільнення, з метою дотримання строку оскарження даного наказу, він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» від 18 жовтня 2019 року про звільнення [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України. Поновити [PERSON] на посаді слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду в механоскладальному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод». Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 березня 2020 року № 2/229/851/2020 (ЄУН 2291055/20) позов [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін,\~задоволено клопотання про витребування доказів. Судове засідання призначено на 09 квітня 2020 року о 16:20 (а.с.16). 03 липня 2020 року\~відповідач ТОВ «Корум\~Дружківський\~машинобудівний завод» надав суду відзив на позовну заяву (а.с 33-35). 21 липня 2020 року позивач [PERSON] надав суду відповідь на відзив (а.с. 60). 21 липня 2020 року позивач [PERSON] надав суду заяву про уточнення позовних вимог. Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» від 24 грудня 2019 року №135-т/д про звільнення [PERSON] з посади слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду в механоскладальному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2 з 18.10.2019 року за п.4 ст.40 КЗпП України. Поновити [PERSON] на посаді слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду в механоскладальному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ - Дружківський машинобудівний завод» (а.с.63). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року клопотання позивача [PERSON] про зупинення провадження по справі було\~ задоволено. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі, було зупинено до розгляду Донецьким апеляційним судом апеляційної скарги [PERSON] на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року у справі № 229/5715/19 за позовом [PERSON] до до ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» про визнання протиправним та скасування наказу №840-к від 11 вересня 2019 року «Про відсторонення від роботи» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.66). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12 січня 2022 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі було поновлено та призначено судове засідання на 01 лютого 2022 року на 15:30 (а.с.80-81). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити та визнати незаконним та скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ-Дружківський машинобудівний завод» від 24 грудня 2019 року №135-т/д про звільнення його з посади слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду в механоскладальному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2 з 18.10.2019 року за п.4 ст.40 КЗпП України. Поновити його на посаді слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду в механоскладальному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод». У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «КОРУМ-Дружківський машинобудівний завод» Лісовий С.В. пояснив, що позивача [PERSON] наказом від 26 липня 2019 року № 673-к було прийнято у порядку переведення до ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» на посаду слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду механозбірного цеху по випуску управляючої гідравліки і секцій кріплень № 2. 26 липня 2019 року адміністрацією ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» Позивачу було видано направлення на обов`язковий попередній медичний огляд, але Позивач не надав ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» документи, які підтверджують проходження ним обов`язкового попереднього медичного огляду, у зв`язку з чим він був тимчасово відсторонений. 13 вересня 2019 року закінчено строк по відстороненню від роботи Позивача, після чого Позивач повинен був з`явитись за місцем роботи. Відповідач неодноразово надсилав на адресу Позивача повідомлення о необхідності з`явитися на роботі (рекомендовані листи є в матеріалах справи). Але, Позивач у період з 16.09.2019 року по 24.12.2019 року ігнорував ці повідомлення, поштові повідомлення не отримував, на відвідування на дому двері не відчиняв, на телефоні дзвінки не відповідав, у судовому засіданні при розгляді цивільної справи № 229/5715/19 на повідомлення з`явитись за місцем роботи для подальшого вирішення питання стосовно переведення на легшу роботу, відповідав, що йому це не цікаво. Працівники Відповідача неодноразово здійснювали відвідування Позивача на дому за місцем проживання Позивача для уточнення причин відсутності, про що складалися відповідні Акти. Враховуючи тривалу відсутність Позивача на роботі, більше трьох місяців, без надання жодних пояснень причин відсутності з боку Позивача, Відповідач був змушений застосувати до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення». Факт відсутності на роботі з 16 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року підтверджений матеріалами справи, а доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності на роботі Позивача, матеріали справи не містять. Позивач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів. Просить суд у задоволенні позову [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Корум Дружківський\~машинобудівний завод»\~про визнання\~незаконним наказу\~про звільнення\~та поновлення\~на роботі відмовити у повному обсязі. Суд,\~заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив такі обставини справи. Так, відповідно до\~ст.124 Конституції України\~правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Статтею 4 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя. Стаття 13 Конвенції гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під доступом до правосуддя, згідно зі стандартами ЄСПЛ, вважають здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»). З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в\~статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~статті 51 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Стаття 21 КЗпП України\~закріплює рівність трудових прав громадян України. Відповідно до\~статті 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є, зокрема, Конвенція Міжнародної Організації Праці N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-XII\~(далі - Конвенція). Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом пункту 2 статті 9 вказаної Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Судом встановлено, що\~згідно з заявою\~від 26 липня 2019 року позивач [PERSON] \~просив\~прийняти його (в порядку переведення з\~ТОВ «Горні машини\~ДРМЗ») на посаду слюсаря\~механоскладальних\~робіт 4 розряду до механоскладального цеху по випуску керуючої гідравліки та секції кріплення № 2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод». Однак, у заяві [PERSON] власноруч зазначив, що з умовами праці, формою та системою оплати праці він не ознайомлений (а.с. 7). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод»\~№ 673-к від 26.07.2019 року, з 29.07.2019 року [PERSON] був\~прийнятий на посаду слюсаря складальних робіт 4 розряду\~в складальний цех з випуску керуючої гідравліки і секцій кріплення №2, в порядку переведення з ТОВ «Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод». Встановлено\~посадовий оклад відповідно до штатного розпису (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод» № 840-к від 11.09.2019 року [PERSON] \~слюсаря\~механозбірних робіт 4 розряду механозбірного цеху з випуску\~керуючої гідравліки і секцій кріплення № 2, з 11 вересня 2019 року відсторонено від роботи без збереження\~заробітної плати до моменту\~надання документів про проходження медичного огляду. До 13.09.2019 року надано строк\~щодо представлення\~висновку про проходження медичного огляду. З цим наказом [PERSON] був ознайомлений під розпис 12.09.2019 року, про що є відповідний запис (а.с.9). 28 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», в якому висловив вимоги про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що наказ № 840-к від 11 вересня 2019 року «Про відсторонення від роботи» є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки вказана посада не\~\~входить до переліку професій з важкими і шкідливими, чи особо важкими\~\~або шкідливими умовами праці, які йому визначив відповідач у направленнях на обов`язковий попередній медичний огляд працівника. Також зазначив, що не відмовлявся та не ухилявся від проходження медичного огляду, як зазначено в\~\~оскаржуваному наказі, однак відповідач створив позивачу дискримінаційні умови проходження медичного огляду, не організував його проходження, а навпаки цілеспрямовано чинив та продовжує чинити перешкоди в проходженні такого медичного огляду. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області (ЄУН 229/5715/19) від 15 червня 2020 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову. Суд виходив з того, що в ході судового розгляду не встановлено порушень трудових прав позивача, оскільки професія, яку займає [PERSON] має шкідливі та небезпечні фактори виробничого середовища і трудового процесу, а отже працівника правомірно було направлено на попередній медичний огляд. Постановою Донецького апеляційного суду №22-ц/804/2959/20 від 28 жовтня 2020 року апеляційна скарга [PERSON] була залишена без задоволення. Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року залишено без змін (а.с.67-68). Постановою Верховного Суду від 27 травня 2001 року №61-18227св20 від 27 травня 2021 року касаційна скарга [PERSON] була залишена без задоволення. Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року та постанова Донецького апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року залишено без змін (а.с.69-79). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд не може погодитися з позицією позивача [PERSON] в частині того, що наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод» № 840-к від 11.09.2019 року є незаконним та таким, шо підлягає скасуванню, оскільки його законність була підтверджена вищезазначеними рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанції. Відповідно до п.4 ч.1ст.40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц). Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів»,- у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями147,148,149\~КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює в Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод» менеджером з підбору, адаптації та кадрового адміністрування. Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод»\~№ 673-к від 26.07.2019 року, з 29.07.2019 року [PERSON] був\~прийнятий на посаду слюсаря механозбірних робіт 4 розряду\~в механозбірний цех з випуску керуючої гідравліки і секцій кріплення №2, в порядку переведення з ТОВ «Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод». [PERSON] було видано направлення на обов`язковий попередній медичний огляд, але [PERSON] не надав ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» документи, які підтверджують проходження ним обов`язкового попереднього медичного огляду, у зв`язку з чим він був тимчасово відсторонений. 12 вересня 2019 року вони отримали висновок медичного огляду. 13 вересня 2019 року закінчився строк по відстороненню від роботи [PERSON] , після чого останній повинен був з`явитись за місцем роботи. Однак, [PERSON] на роботу не вийшов, причини неявки не повідомив. Адміністрація підприємства ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» вживала заходів з метою встановлення причин неявки на роботу [PERSON] . Вона особисто разом з працівниками цеху, в якому працював [PERSON] приходила до останнього додому, щоб з`ясувати причини неявки на роботу, про що складалися відповідні Акти. Тривалий час вони не могли знайти [PERSON] , щоб встановити причини його прогулів. Пояснень від [PERSON] вони не отримали, так як [PERSON] не контактував з адміністрацією заводу. Показання свідка [PERSON] в частині того, що 13 вересня 2019 року закінчився строк по відстороненню від роботи [PERSON] , після чого останній повинен був з`явитись за місцем роботи, підтверджується копією наказу директора ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод»№848-к від 12 вересня 2019 року «Про закінчення строку відсторонення та допуску до роботи [PERSON] » (а.с.40). Показання свідка [PERSON] в частині того, що адміністрація підприємства ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» вживала заходів з метою встановлення причин неявки на роботу [PERSON] , підтверджується направленням відповідних листів позивачу [PERSON] на його адресу від 04.11.2019 та12.11.2019 року (а.с.43-46). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт відсутності на роботі [PERSON] з 13 вересня 2019 року по день звільнення його з роботи. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в частині відсутності на роботі [PERSON] з 13 вересня 2019 року по день звільнення його з роботи підтверджуються копіями виписок з Табелю обліку робочого часу за вересень, жовтень 2019 року (а.с.172-173). Крім показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] факт відсутності на роботі [PERSON] також підтверджується інформацією з електронної системи контролю доступу щодо входів та виходів працівників на/з території підприємства ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», яка вказує на його фактичну відсутність на підприємстві у періоди з 13.09.2019 року по 20.10.2019 року та з 22.10.2019 року по 24.12.2019 року (а.с.176-179). Також, факт відсутності на роботі [PERSON] з 13 вересня 2019 року по 19 вересня 2019 року без поважних причин підтверджується випискою з протоколу працівників цеху №2 від 27.09.2019 року (а.с.51). Факт відсутності на роботі [PERSON] з 13 вересня 2019 року по теперішній час без поважних причин підтверджується випискою з протоколу №3 працівників цеху №2 від 21.10.2019 року (а.с.52) Факт відсутності на роботі [PERSON] з 13 вересня 2019 року по 02.10.2019 року та з 21.10.2019 року по теперішній час без поважних причин підтверджується випискою з протоколу працівників цеху №2 від 19.12.2019 року (а.с.53). Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 10 жовтня 2019 року по 19 жовтня 2019 року він перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності №013816, який він надав до бухгалтерії 21 жовтня 2019 року (а.с.61). Після 21 жовтня 2019 року він приходив на підприємство, однак Відповідач не допускав його до роботи. Суд критично ставиться до пояснень позивача [PERSON] в частині того, що після 21 жовтня 2019 року він приходив на підприємство ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», однак Відповідач не допускав його до роботи, оскільки ці пояснення позивача спростовуються інформацією з електронної системи контролю доступу щодо входів та виходів працівників на/з території вищезазначеного підприємства, згідно якої [PERSON] з 22.10.2019 року по 24.12.2019 року на територію підприємства не входив та не виходив (а.с.176-179). Таким чином, позивач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів, які підтверджують поважність причин його відсутності на робочому місці у період з 13 вересня по 09 жовтня та з 22 жовтня по 24 грудня 2019 року. Стаття 89 ЦПК України зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності, приходить до висновку про доведеність факту відсутності позивача [PERSON] на роботі з 13\~вересня 2019\~року по\~09\~жовтня 2019\~року та\~з 22\~жовтня \~по 24\~грудня 2019\~року без\~поважних причин. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України за порушення трудової дисципліни у вигляді скоєння прогулу (у тому числі за відсутності на роботі більше трьох годин упродовж робочого дня) застосовується стягнення у виді звільнення, що являється дисциплінарним стягненням і має здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи. Дисціплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно вимог, передбачених ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник зобов`язаний зажадати від працівника письмові пояснення. На виконання вимог ст.149 КЗпП України, за підписом директора ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний\~завод» позивачу [PERSON] 04 листопада та 12 листопада 2019 року були направлені листи рекомендованою поштою на адресу його проживання, в яких запропоновано надати пояснення з приводу відсутності на робочому місті з 13 вересня 2019 року (а.с.43-44; 45-46). Згідно ч.3 ст.149 КЗпП України власник при обранні стягнення зобов`язаний врахувати: ступінь тяжкості скоєного проступку (ступінь тяжкості включає форму вини); заподіяну порушенням шкоду; обставини, за яких вчинено проступок; попередню роботу працівника. Судом встановлено, що наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод» №135-т/д від 24 грудня 2019 року [PERSON] було звільнено з посади слюсаря механозбірних робіт 4 розряду в Механозбірному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2, 18.10.2019 року за ст.40 п.4 КЗпП України (а.с.36). Згідно Акту №2 від 24 лютого 2019 року комісія Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод» відвідала позивача [PERSON] за місцем його мешкання з метою вручення наказу про звільнення №135-т/д від 24 грудня 2019 року, однак двері ніхто не відчинив (а.с.37). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний\~завод» №6-т/д від 10 лютого 2022 року були внесені зміни в наказ №135-т/д від 24 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а саме: пункт №1 наказу №135-т/д від 24 грудня 2019 року викласти у наступній редакції: [PERSON] звільнити з посади слюсаря механозбірних робіт 4 розряду в Механозбірному цеху з випуску керуючої гідравліки та секцій кріплення № 2, 21.10.2019 року за ст.40 п.4 КЗпП України (а.с.87). В цей же день копію даного наказу було направлено позивачу [PERSON] на адресу його проживання рекомендованим листом (а.с.88-89). У судовому засіданні представник Відповідача пояснив, що підставою для зміни дати звільнення позивача [PERSON] з 18 жовтня 2019 року на21 жовтня 2019 року стало те, що останній з 10 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2019 року включно перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності №013816. Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення позивачем [PERSON] порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу з 13 вересня 2019 року по 09 жовтня 2019 року та з 22 жовтня по 24 грудня 2019 року, що є підставою для звільнення його з роботи за п. 4 ч. 1ст. 40 КЗпП України. За таких\~умов,\~позовні вимоги\~позивача [PERSON] про визнання незаконним наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» від 24 грудня 2019 року №135-т/д про звільнення\~та поновлення\~його на\~роботі задоволенню не підлягають, як безпідставно заявлені.

Outcome: dismissed