Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

16.10.2023 року [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просила суд: визнати за нею право власності на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову посилалась на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка була співвласницею двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м. Ця квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.02.2009 р. за реєстраційним номером №8-09-304541-Ц2 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] . Будь-якого договору між співвласниками вказаної квартири не було. Отже, частки у спільному майні співвласників квартири є рівними. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, що за життя [PERSON] склала заповіт від 14.12.2016 р. на її користь. Заповіт був посвідчений державним нотаріусом 12 ХНК Калібердлю Т.В. за реєстровим №5-481. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку за законом після смерті [PERSON] немає. 13 жовтня 2022 року вона звернулась до 4 ХМДНК з заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви 4 ХМДНК 13.10.2022 р. відкрито спадкову справу. Однак оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину вона не може, оскільки правовстановлюючі документи на спірну квартиру знаходились у власника квартири [PERSON] , після її смерті їх знайти не вдалось. У видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло позивачу відмовлено. Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельникова І.П. від 09.10.2023 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно - 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, що залишилась після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказану квартиру спадкодавця [PERSON] . Враховуючи викладене, [PERSON] звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2023 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2023 р. задоволено клопотання позивача про витребування доказів, закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.01.2024 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Бондаренко О.В. надала заяву про слухання справи за її відсутністю, вимоги позовної заяви просила задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Харківська міська рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду відзиву на позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Четвертої ХМДНК в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~ст. 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй. Норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі\~Конституції України\~гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи передбачені чинним\~ЦПК України\~та\~Конституцією України\~гарантії, що забезпечують постійність і дієвість верховенства права навіть за умов запровадження воєнного стану в Україні, особливість предмета спору, складність справи, значення розгляду справи для сторін по справі, дотримуючись принципу пропорційності та балансу, враховуючи розумні строки розгляду, суд вважає, що в умовах воєнного стану конституційне право позивача [PERSON] на судовий захист не може бути обмеженим, а тому необхідно вирішити спір по суті з ухваленням судового рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 27.02.2009 р. за реєстраційним номером №8-09-304541-Ц2 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, довідкою КП «ХМБТІ» Харківської міської ради від 25.04.2023 №1129766 (а.с. 9, 10). З Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2022 р. (а.с. 7). За життя 14.12.2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусам Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Калібердою Т.М., реєстровий №5-481, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, все, що буде належати їй на день смерті, в тому числі всю належну їй квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, вона заповідала [PERSON] , [INFO] (а.с. 19) 13 квітня 2022 року [PERSON] звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі чого вказаною нотаріальною конторою заведена спадкова справа номер у спадковому реєстрі №69792592, номер у нотаріуса №465П/2022. Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельникова І.П. від 09.10.2023 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно - 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, що залишилась після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказану квартиру спадкодавцю [PERSON] (25). На виконання ухвали про витребування доказів з Четвертої Харківської міської нотаріальної контори 08.12.2023 р. надійшов лист, зі змісту якого вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведено спадкову справу №465П/2022. 13.10.2022 р. з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , [INFO] . Заяв від інших спадкоємців [PERSON] до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину після вищевказаного спадкодавця не видавались. (а.с. 79). Також, на виконання ухвали про витребування доказів з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР 19.12.2023 р. надійшов лист, з якого вбачається, що згідно з наявними архівними матеріалами інвентаризаційної справи реєстрація права спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. проведена КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.02.2009 р. за реєстраційним номером №8-09-304541-Ц2 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. (а.с. 83). Відповідно до звіту про оцінку майна від 16.10.2023 р., виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , середня ринкова власність квартири, розташованої за адреосю: [ADDRESS] , складає 835\~880,00 грн. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За приписами ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За п. 11 ч. 1 ст.\~346\~ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Статтею 328\~ЦК передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом). Статтею 1268\~ЦК України передбачено, що\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно вимог ст.\~19\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , в матеріалах справи наявний заповіт [PERSON] , за умовами якого все своє майно вона заповідала позивачу у справі [PERSON] , інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому за позивачем необхідно визнати право на спадкове майно в судовому порядку. Суд зазначає, що у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за заповітом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Доказів на спростування позиції позивача стороною відповідача надано не було.

Outcome: approved