Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт нецільового використання аліментів відповідачем [PERSON] , які були отримані нею на користь малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в період з червня 2022 по травень 2023 року, сплачених [PERSON] . Крім того, позивач просить встановити [PERSON] порядок сплати аліментів шляхом внесення 50% суми аліментів, що підлягають стягненню з позивача, на утримання малолітнього [PERSON] на відкритий особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, з неможливістю розпоряджатися зарахованими коштами до моменту досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2013. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.10.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, в розмірі 100 (сто) гривень, на дитину, щомісячно, і до досягнення ним повноліття, починаючи з 16.08.2016. В подальшому, 10.09.2018 рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області у справі було змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.10.2016 року. Стягнуто, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За період з червня 2022 року по травень 2023 рік, [PERSON] було сплачено аліментів на утримання сина - [PERSON] 199556 гривень 40 коп., що підтверджується довідкою про доходи №44701. Відповідачка не працює та не має інших джерел доходів для існування, окрім грошових коштів, наданих позивачем. Позивач вважає, вважає, що відповідач використовує аліменти не за їх цільовим призначенням, тобто не на утримання дитини, а для задоволення власних потреб, що суттєво шкодить їхній дитині. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 07.08.2023. 22.08.2023 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20.11.2023 судом закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Довбенко Г.В. в судовому засіданні підтримала позов, надала пояснення по суті позовних вимог, звернувши увагу суду на ту обставину, що відповідач протягом року отримала в якості аліментів значні кошти, які вочевидь перевищують потреби малолітньої дитини. Будь-яких доказів, які б підтвердили витрачання цих коштів саме в інтересах дитини немає, на думку сторони позивача ці кошти відповідач витрачає у власних інтересах та в інтересах інших членів сім"ї, оскільки ні вона, ні її другий чоловік не працюють, офіційних доходів не мають. Просила задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кругліцька В.М. в судовому засіданні заперечили проти позову, [PERSON] пояснила, що вона проживає разом із сином [PERSON] , який є їх спільним з позивачем сином, а також з другим чоловіком та їх спільним сином. В даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином, отримує державну щомісячну допомогу. Ії другий чоловік працює неофіційно, виїжджає на тимчасові заробітки. Син [PERSON] має певні вади із здоров"ям, перебуває на диспансерному обліку в дитячого невролога, потребує систематичних обстежень, масажів, індивідуальних занять, відвідує інклюзивний центр. Про це достовірно відомо позивачу, оскільки проблеми зі здоров"ям сина існують не перший рік, однак до мобілізації в ЗСУ [PERSON] взагалі не цікавило питання, за які кошти існує його дитина, хто купляє синові одяг, їжу, шкільне приладдя, оплачує його відпочинок, лікування та забезпечує особливі потреби. Протягом тривалого часу [PERSON] взагалі не сплачував аліменти, у зв"язку з чим утворилась значна заборгованість. Весь цей час утримання сина було повністю покладено на [PERSON] та її батьків, які в силу своїх можливостей надавали матеріальну допомогу. І лише в 2022 році державна виконавча служба стягнула з [PERSON] існуючу заборгованість по сплаті аліментів. Що стосується аліментів, які вона отримала від позивача в 2023 році, то вказані кошти вона витрачає виключно в інтересах дитини, а саме сина [PERSON] - купила меблі в його кімнату, розпочала облаштування ванної кімнати в будинку, оскільки за лікарськими рекомендаціями синові потрібно приймати душ, також вона купляє необхідні для дитини продукти харчування, сезонний одяг, медикаменти, навчальні матеріали, оплачує сеанси масажу, витрачає кошти на проїзд до смт.Володимирець, до Рівного, коли це необхідно для обстеження або розвитку дитини. Крім того, частину коштів вона заощаджує, а саме міняє на долари, які зберігає дома, оскільки не довіряє банківським установам. Не всі витрати вона може підтвердити документально, оскільки дуже велика частина покупок та послуг оплачується готівкою і чеків вона не зберігає. Разом з тим, за заявою позивача працівники Служби у справах дітей перевіряли умови проживання їх сина та витрачання аліментів і будь-яких порушень не встановили. Тому вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та недоведеними, просила відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи Служби у справах дітей Володимирецької селищної ради в судовому засіданні відніс вирішення позову на розсуд суду, пояснив, що під час обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] не було встановлено нецільового використання аліментів, дитина забезпечена всім необхідним, хоча чеків чи квитанцій мати надати не змогла. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області 22.04.2014, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.10.2016 у справі №556/1617/16-ц, яке набрало законної сили 14.11.2016, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 100 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 16.08.2016, і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.09.2018 у справі № 556/183/18 було змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 26.10. 2016 року. Стягнуто, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За період з червня 2022 року по травень 2023 рік, [PERSON] було сплачено аліментів на утримання сина - [PERSON] 199556 (сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 40 коп., що підтверджується довідкою про доходи №44701. Оцінюючи докази, надані сторонами на підтвердження позовних вимог та заперечень проти них, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Разом з тим, на думку суду, позивач [PERSON] не надав суду таких доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини. Як встановлено судом, в користь відповідача [PERSON] з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.186 Сімейного Кодексу України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий державний контроль здійснюється у відповідності до Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України 15 листопада 2018 року № 1713, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 січня 2019 року за № 102/33073 Так, цей Порядок визначає процедуру здійснення контролю за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини (аліментів) одним із батьків або іншим законним представником дитини, разом з яким вона проживає (далі - одержувач аліментів). Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи. Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. В ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо. Під час проведення інспекційного відвідування звертається увага на зовнішній вигляд дитини, її загальний стан та самопочуття, інші ознаки, що можуть свідчити про неналежний рівень задоволення її індивідуальних потреб з урахуванням віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку (хворобливий вигляд, невідповідність ваги та зросту віку дитини, занедбаність, відсутність продуктів харчування тощо). У разі якщо дитина досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку, проводиться бесіда з дитиною з метою з`ясування рівня задоволення її індивідуальних потреб, зокрема у харчуванні, забезпеченні необхідним одягом, іншими речами та засобами, необхідними для її належного догляду та розвитку. Чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. Протягом 5 робочих днів після проведення інспекційного відвідування складається висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину за формою згідно із додатком до цього Порядку. Як вбачається з позову та долучених до нього письмових доказів, з метою перевірки цільового використання відповідачем грошових коштів, які стягуються з позивача в рахунок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, позивач звернувся до Служби у справах дітей Володимирецької селищної ради. Згідно висновку Служби у справах дітей Володимирецької селищної ради від 11.07.2023, копію якого додано позивачем до позовної заяви, за результатами проведеного інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, встановлено, що [PERSON] охоче вступає в контакт з дорослими, відповідає на запитання, хоча змістовну бесіду провести не вдалося через заїкання хлопчика. Загалом вигляд дитини не пригнічений, стосунки в родині дружні, індивідуальні потреби дитини задоволено. [PERSON] приділена належна увага та турбота. Умови проживання задовільні, [PERSON] відведено окрему кімнату, умебльовано відповідно до віку та навчальних потреб. Місце для сну, навчання та дозвілля наявне. Одягом, взуттям відповідно до сезону, іграшками, іншими засобами для розвитку, навчання, продуктами харчування дитина забезпечена. Зовнішній вигляд хлопчика охайний, доглянутий, самопочуття добре, загальний стан спокійний, інтелект згідно віку. Дитина хворіє, лікується у невролога та психіатра, мати займається лікуванням дитини, про що надала підтверджуючі документи. [PERSON] проживає спільно із співмешканцем, виховує малолітню дитину, крім [PERSON] , офіційного доходу родина не має, підробляють неофіційно. На ім"я дитини [PERSON] банківський рахунок не відкрито. В приміщенні де проживає дитина, заплановано облаштування ванної кімнати, придбано будівельні матеріали та побутова техніка. Додаткових чеків, квитанцій одержувач аліментів не надала. Висновок щодо цільового витрачання аліментів на дитину: одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. Вказаний висновок, на думку суду, повністю відповідає вимогам чинного законодавства, в т.ч. вимогам вказаного вище Порядку. Таким чином, за наслідками інспекційного відвідування родини [PERSON] з метою контролю за цільоваим витрачанням аліментів спеціалістами уповноваженого державного органу не встановлено фактів нецільового витрачання коштів, отриманих відповідачем. Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано. В той же час, на підтвердження власних пояснень відповідач надала належні та допустимі письмові докази: - медичну картку малолітнього [PERSON] , а також висновки, епікризи, консультативні заключення, дані проведених обстежень, з яких вбачається, що дитина перебуває на обліку в медичній установі, потребує лікування і отримує його; - педагогічну характеристику [PERSON] , видану Зеленівською гімназією Володимирецької селищної ради, висновок про повторнну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи, видану КУ "Володимирецький інклюзивно-ресурсний центр" Володимирецької селищної ради від 05.12.2022 року, які підтверджують особливі потреби дитини; - товарні чеки та квитанції №349003 від 17.02.2023 року, №349003 від 10.06.2023 р,, №530240 від 07.07.2023 року, №557036 від 26.10.2023, №350454 від 26.10.2023 року та ін., які підтверджують придбання відповідачем дитячих меблів та будівельних матеріалів для облаштування ванної кімнати на загальну суму 67507,8 грн. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що пояснення відповідача [PERSON] про те, на які потреби сина [PERSON] вона витрачає отримані аліменти, підитверджені письмовими доказами, в т.ч. і висновком Служби у справах дітей Володимирецької селищної ради, суд приходить до висновку, що доводи позивача про нецільове використання сплачених ним аліментів повністю спростовані, і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відтак, виходячи із формулювання ч.2 ст.186 Сімейного Кодексу України, не підлягає залдоволенню також і позовна вимога [PERSON] в частині зарахування 50% аліментів на рахунок малолітньої дитини в банківській установі, оскільки можливість такого зарахування законодавець пов"язує саме із встановленням факту нецільового використання аліментів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185, 186,191 Сімейного кодексу України, згідно п.п.1, 2, 3, 4, 8, 10, 11, 12, 14, 15, 17 «Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 15 листопада 2018 року № 1713, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2019 року за № 102/33073, та

Outcome: dismissed