Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

14 квітня 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 49431 грн 30 коп. за кредитним договором № С03.928.75772 від 09 грудня 2016 року (далі Договір-1). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 березня 2017 року між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») укладено Угоду №С03.928.75772 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов Договору-1 банк відкриває позичальнику поточний рахунок у валюті гривні. Відповідно до умов договору банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку, ліміт якої становить 200000 грн. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти в сумі 15000 грн, з процентною ставкою за користування коштами 48,00 відсотка річних, строком до 03 березня 2021 року, а позичальник зобов`язався повернути його разом з іншими платежами, підтвердженням чого є відкриття поточного рахунку № [NUMBER] . 03 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, згідно умов якого, первісний кредитор ПАТ «Ідея Банк» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «ФК «Профіт Капітал», свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відповідно до умов вказаного вище договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача у справі за Договором-1. Відповідач зобов`язання за Договором-1 належним чином не виконав і станом на 03 грудня 2020 року має заборгованість у розмірі 43614 гривень 18 копійок, яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом 15000 грн 00 коп.; - заборгованість за відсотками 28614 грн 18 коп. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 3 відсотка річних за користування кредитом в розмірі 1412 грн 10 коп., та інфляційні втрати в розмірі 4405 грн 02 коп. А також, просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 2481 грн. 26 травня 2023 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу на зареєстроване місце проживання, рекомендованим листом з повідомленням, але повернуто до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 97)\~ Станом на 06 лютого 2024 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 березня 2017 року між ПАТ «Ідея банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №С03.928.75772, згідно з умовами якого банк відкриває позичальнику поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня з випуском картки MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 гривень, з доступним кредитним лімітом позичальнику\~ -15000 гривень, з процентною ставкою за користування коштами кредитної лінії 48,00 відсотків річних. Крім цього, ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] погодили, що позичальник ознайомлений з умовами Договору-1, що затверджений\~ розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені в Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua, та які йому були роз`яснені,\~ зрозумілі\~ та з якими він погодився. Позивач ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитними коштами в розмірі 49431 грн 30 коп., з яких: заборгованості за кредитом 15000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками 28614 грн 18 коп., три відсотки річних за користування кредитом - 1412 грн 10 коп., та інфляційні втрати за прострочення зобов`язання - 4405 грн 02 коп. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором-1 станом на 03 грудня 2020 року вбачається, що відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 43614 грн 18 коп. (а.с. 7) Згідно із ч.1 ст. 510 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК\~ України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників. (а.с. 17-19). Відповідно до Реєстру боржників, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором-1 на суму 43614 грн 18 коп. (а.с. 20-24) Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за кредитним договором №С03.928.75772 від 03 березня 2017 року в розмірі 43614 грн 18 коп. Отже суд, дійшов висновку, що в цій частині позову слід задовольнити. Крім цього, згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, в порушення наведених норм закону відповідачем оплата наданих послуг не здійснювалася, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив зобов`язання по Договору-1, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача: - трьох процентів річних від простроченої суми за період з 03.12.2020 по 01.01.2022 в розмірі 1412 грн 10 коп., а також інфляційні втрати за весь час прострочення за період з грудня 2020 року по листопад 2021 року в розмірі 4405 грн 02 коп. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Оскільки відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно із ч. 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, тому суд дійшов висновку, що заборгованість в загальному розмірі 49431 грн 30 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2481 грн, сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ст. 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн підтверджуються: договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року про надання правової допомоги Адвокатським Об`єднанням «Правовий Діалог» (а.с. 35,36); Актом №1 про прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.06.2022, (а.с. 39,40); платіжним дорученням №9641 від 05.07.2022 щодо сплати ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь АО «Правовий Діалог», коштів за надання правової допомоги. (а.с. 42) Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 2000 грн підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved