Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, посилаючись на наступні обставини. 27.02.2013 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис № 15. Від даного шлюбу [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Нікопольського міського управління юстиції м.Нікополя, серії [NUMBER] від 05.04.2013 року, номер запису 326. 01.06.2020 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду м.Нікополя у справі за № 182/1055/20 було розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Після розірвання шлюбу його донька [PERSON] почала проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Фактично, з самого моменту розлучення, у нього з відповідачкою почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дочки, її відвідуванні, почались створюватись штучні перешкоди з боку відповідачки та стосовно неможливості його нормального спілкування з донькою. Всі його намагання з моменту розлучення нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатись з дочкою. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватись безперешкодно. Тобто, ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, він зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з дочкою, а відповідачка [PERSON] та інші особи не мають права перешкоджати йому спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України - 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Він дуже любить свою дочку, тому хоче особисто спілкуватись з нею. Відповідно до ст.153, ч. 2 ст.157 СК України, він як батько дитини має на це право. Тому просить врахувати його законні права і наявність у нього можливості спілкуватись з дитиною та здійснювати позитивний вплив на її виховання. За таких обставин звернувся до суду і просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON] наступним чином: - безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб - щосереди, з 17 години 30 хвилин до 19 години 00 хвилин., щонеділі - з 9 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; - безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі [PERSON] або інших осіб - щороку у літній період строком на 14 діб; - безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження доньки (з можливою участю інших осіб) - кожного року 26-го березня з 08 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин; - безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято України з 08 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин. Зобов`язати [PERSON] за два дні до дня його зустрічі з донькою надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Стягнути з відповідача на його користь суму сплачених ним судових витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і додатково суду пояснив, що до січня 2021 року в них з колишньою дружиною - відповідачкою по справі - не було перешкод для спілкування з дитиною. Однак, після січня 2021 року відповідачкою стали робитись штучні перешкоди в його спілкуванні з донькою. Наприклад, дитину відправляли до бабусі і його не ставили до відома про це. Потім відповідачка взагалі виїхала з місця проживання і де знаходиться дитина, він не знав. Тільки що від представника відповідачки дізнався, що донька з відповідачкою знаходяться у Ванкувері . Не заперечує, щоб судом було винесено рішення стосовно того, щоб в День народження доньки та на державні свята він мав змогу проводити з нею час з 14.00 години до 18.00 години. В іншому наполягає на задоволенні його позовних вимог. Розуміє, що зараз, під час війни, не зможе бути поруч із дитиною, але вважає, що його позовні вимоги повинні бути задоволені, щоб він мав змогу хоча б по відеозв`язку спілкуватись з донькою. А після закінчення війни мати змогу побачень з дочкою на підставі рішення суду. Представник відповідача позовні вимоги до своєї довірительки визнала частково. Вважає, що в День народження дитини та під час державних свят мати теж має право проводити час з дитиною. Тому наполягає, щоб донька проводила в ці дні час з мамою з ранку і до 14.00 год. В середу та суботу відповідач повинен враховувати можливі додаткові заняття та розклад гуртків. Наразі доказів про зайнятість дитини в ці дні немає, бо триває війна і дитина зараз з мамою у Ванкувері . Не заперечує й проти часу, який визначений позивачем, влітку - 14 днів. Наголошує, що даний спір виник тільки через те, що позивач сам спровокував конфлікт, оскільки в суді розглядається спір її довірительки про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Представник третьої особи Городничий О.Л., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні також схилився на підтримку позову батька і суду додатково пояснив, що до Служби надійшла заява батька - позивача по справі - про неможливість спілкування з дитиною. 16.02.2021 року на засіданні з питань прав дітей було винесено це питання. 24.02.2021 року ними був прийнятий графік спілкування позивача з донькою. Але цей графік відповідачкою не виконувався. Вони виходили за адресою проживання мами з дитиною, фіксували її відсутність на адресі, складали акти про порушення графіку побачень з дитиною. Відповідачка часто змінювала свої адреси проживання. Їм у Службу лише дзвонила, на їх запрошення ніколи не приходила і на їх вимоги не реагувала. Позивач звертався до них дуже часто і усно, і з заявами. Вони разом з позивачем по справі часто виходили на адресу мами для фіксування порушень. Вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Як встановлено в судовому засіданні, 27.02.2013 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис № 15. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Нікопольського міського управління юстиції м.Нікополя, серії [NUMBER] від 05.04.2013 року, номер запису 326 (а.с.5). 01.06.2020 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду м.Нікополя у справі за № 182/1055/20 було розірвано шлюб між сторонами по справі (а.с.6). Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] залишилась проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Після розлучення у позивача з відповідачкою почалось непорозуміння щодо участі у вихованні доньки, відповідачкою почали створюватись штучні перешкоди для участі позивача у вихованні дитини, в зв`язку з чим позивач не мав можливості нормально спілкуватись з донькою. Всі намагання позивача мирно врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів між сторонами по справі. Після чисельних спроб вирішити питання спілкування з дитиною, позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватись безперешкодно. Тобто, ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України - 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.8 ст.7 СК України, врегулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Як встановлено в судовому засіданні, батько - позивач по справі - дуже любить свою доньку, тому має бажання та визначене законом право особисто спілкуватись з нею. Відповідачкою чиняться всілякі перешкоди для спілкування позивача та його доньки [PERSON] з боку матері - відповідачки по справі. За таких обставин суд вважає за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , встановивши йому систематичні побачення, шляхом: - безперешкодних зустрічей з дитиною без участі будь-яких інших осіб - кожної середи з 17.00 год. до 19.00 год; кожної суботи з 10.00 год. до 18.00 год; - безперешкодного проведення відпустки з дитиною без участі матері або інших осіб щороку у літній період строком на 14 діб; - безперешкодної участі у спільному святкуванні дня народження доньки (з можливою участю інших осіб) кожного року 26 - го березня з 14.00 год. до 21.00 год.; - безперешкодної участі у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято України з 14.00 год. до 21.00 год. За таких обставин, виходячи з інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, думку позивача, думку представника відповідача, думку представника Служби у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial