Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

08 січня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна Компанія» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у трудових відносинах з 22.02.2017 року до 20.11.2023 року. Прийнятий гірничим робітником підземним 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах згідно Наказу №373-к від 21.02.2017 року. Декілька разів був переведений в межах даного підприємства. 01.09.2018 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах згідно Наказу № 3178-к від 31.08.2018р. Звільнений згідно наказу № 1020-к від 17.11.2023 року у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України. Загальний стаж роботи 11 роки 09 місяців 13 днів. Стаж роботи в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» 06 років 07 місяців 28 днів. 09.10.2023 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджений заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Ганною Зуб, яким йому встановлено професійні захворювання : 1.Хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м?язово-тонічним та больовим синдромами. 2.Хронічний бронхіт ІІст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІст. (першого другого ст.) захворювання професійні, встановлені вперше. 16.11.2023 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з них 40% за проф. радикулопатією, 25% по хронічному бронхіту. з 16.11.2023 року Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями на строк до 01 грудня 2026 року. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, санаторно- курортне лікування. Висновок про умови і характер праці: може працювати на поверхні без важкої фізичної праці, шкідливих чинників, виробництва: слюсар, охоронець, брошурувальник. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: спостереження і лікування у невролога, пульманолога, профпатолога, стаціонарне лікування за показаннями. У пункті 18 Акту зазначено, що причинами професійних захворювань є тривалий час впливу на працівника шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, а саме: 1.Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 148,9-187,0 Вт, при нормативному значенні - 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 88,4-97,5 Вт, при нормативному значенні -45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40,0 кг при нормативному значенні -30 кг. Робоча поза: перебування в незручній позі 29%-45% часу зміни, при допустимому значенні - 25 % часу зміни; вимушені нахили корпусу: 175-190 разів за зміни, при допустимому значенні до 100 разів за зміну. 2.Вуглепородний пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% - фактична величина105,8-243,7 мг/м3, при нормативному значенні - 2мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 95% часу зміни. Таким чином,\~його робота\~на користь\~підприємства була\~надважкою,\~зі значним\~перевищенням гранично\~допустимих норм.\~ Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода, яка йому не нараховувалась та не виплачувалась. Під час роботи на підприємстві відповідача він почав частіше хворіти, неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно. Починаючи з 2019 року він перебуваю на «Д» обліку у лікаря терапевта . Неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно. Амбулаторно лікувався: - 11.02.2019 - 26.02.2019 року Дз: ГРЗ з явищем трахеіту; - 03.06.2019 - 19.06.2019 року Дз: Гостра лівобічна люмбоішалгія; - 10.12.2019 - 27.12.2019 року Дз: Гострий обструктивний бронхіт ; - 01.06.2020 - 20.06.2020 року Дз: Хронічна двобічна люмбоішалгія ; - 04.01.2021 - 25.01.2021 року Дз: Хронічний бронхіт 2ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз . ЛН 1-2ст; - 19.11.2021 29.11.2021 року Дз: Гострий попереково крижовий радикуліт; Лікування в неврологічному відділенні з 30.11.2021- 10.12.2021р. Дз: Хронічний вертеброгенний попереково крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово тонічним корінцевим с-м, стадія загострення. Супутній: хронічний бронхіт 2 ст., дифузний пневмосклероз ЛН 1-2 ст. Пневмоконіоз? Амбулаторно лікувався: -11.03.2022 - 24.03.2022 року Дз: Хронічний бронхіт 2ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН 1-2ст; Пневмоконіоз? Лікування в терапевтичному відділенні з 25.03.2022р.до 05.04.2022р. Дз:Хронічний бронхіт 2ст.,фаза загострення , дифузний пневмосклероз . ЛН 1-2ст; Пневмоконіоз? Супутній: хронічний попереково-крижовий радикуліт з вираженим больовим, м?язово-тонічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико - динамічної функції хребта. Амбулаторно лікувався: -19.09.2022 10.11.2022р. Дз:Хронічний попереково крижовий радикуліт з вираженим порушенням статико динамічної функції хребта; - 06.03.2023 - 23.03.2023 року Дз : Хронічний бронхіт 2ст. фаза загострення,дифузний пневмосклероз. ЛН 1-2ст; Пневмоконіоз? Лікування в терапевтичному відділенні з 24.03.2023 04.04.2023 р. Хронічний бронхіт 2ст. фаза загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН 2ст; Пневмоконіоз? Амбулаторно лікувався: -01.08.2023 17.08.2023 року Дз:Хронічний попереково крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово тонічним корінцевим с-м, стадія загострення, вираженим порушенням статико динамічної функції хребта; Лікування в неврологічному відділенні з 18.08.2022р. до 28.08.2022р.Дз: Хронічний вертеброгенний попереково крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язові тонічним корінцевим с-м, стадія загострення, вираженим порушенням статико динамічної функції хребта. Супутній: хронічний бронхіт 2 ст., дифузний пневмосклероз, ЛН1-2 ст. Пневмоконіоз? Направлений в АМН України Інститут медицини праці (м. Київ) Клініка Профзахворювань на стаціонар неврологічного відділення з метою обстеження, лікування та вирішення експертних питань. 27.09.2023 року отримав медичний висновок лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання № 38/860 від ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва академії медичних наук України», з діагнозом: хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико- динамічними порушеннями, м?язово -тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН I-ІІ ст. Захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клініко-функціональних обстежень; динаміка захворювань, інформація про умови праці, представлена в санітарно-гігієнічної характеристиці від 12.09.2023 року, згідно якої він підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, незручна робоча поза, нахили корпусу), параметри яких перевищували допустимі величини; пилу, концентрація якого перевищував ГДР, професійний маршрут. Внаслідок професійних хвороб у нього з`явився постійний біль в поперековому відділі хребта, підсилюючий при незначному фізичному навантаженні, при ході з іррадіацією в ліву сідницю та ногу, оніміння та судоми, в ногах, задуха при незначному фізичному навантаженні, кашель, біль за грудиною, став відчувати загальну слабкість, головний біль, Наслідки профзахворювань суттєво погіршили загальний стан його здоров`я. Вимушений досить часто проходити курс лікування. Змушений обмежувати себе в рухах, оскільки різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на самопочуття. Захворювання бронхів і легенів приводять до постійного відчуття слабкості, недомагання. Частий кашель, задишка позбавляють його нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей, бажань. Ці обставини спричиняють моральні страждання. Позивач одружений, на його утриманні перебуває син - [PERSON] , [INFO] , який є ще дуже маленьким та йому потрібно багато уваги з боку позивача. Крім того, його мати [PERSON] , є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, батько [PERSON] , є інвалідом 3 групи за професійним захворювання, тому, по мірі своїх можливостей повинен надавати їм допомогу, що не завжди можливо за станом здоров?я. Професійні хвороби, позначились на його здібностях, йому не під силу важка чоловіча робота. Не доступний йому і активний відпочинок, зайняття спортом, навіть для підтримання тіла у формі, оскільки одразу відчуваю біль та задуху. Таким чином, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на його психологічному стані. Викладенні у позові обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому, він отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 200 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. 08 січня 2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 09 січня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву 09.01.2024 року, що підтверджується супровідним листом на а.с. 43. 15 січня 2024 року від позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що за весь період роботи на підприємстві позивач жодних скарг на стан здоров`я не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив та за результатами яких його було визнано здоровим та придатним для роботи. І тільки після звільнення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» позивач «раптово» виявив у себе цілу низку професійних захворювань. Таким чином, дані дії позивача є несумісними із наступним намаганням звинуватити підприємство відповідача у виникненні професійних захворювань, адже якби позивач діяв добросовісно та повідомив відповідача про наявність в нього хронічних захворювань, до роботи він би не допускався. Виходячи з принципів розумності та об`єктивності, приймаючи до уваги стаж роботи позивача на підприємстві відповідача лише 06 років 07 місяців 28 днів із загального 11 років 09 місяці та 13 днів відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з 22.02.2017 року до 20.11.2023 року. Прийнятий гірничим робітником підземним 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах згідно Наказу №373-к від 21.02.2017 року. Декілька разів був переведений в межах даного підприємства. 01.09.2018 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах згідно Наказу № 3178-к від 31.08.2018р. Звільнений згідно наказу № 1020-к від 17.11.2023 року у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України (а.с. 10-11). Загальний стаж роботи 11 роки 09 місяців 13 днів. Стаж роботи в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» 06 років 07 місяців 28 днів. 16.11.2023 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з них 40% за проф. радикулопатією, 25% по хронічному бронхіту. з 16.11.2023 року. Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями на строк до 01 грудня 2026 року. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, санаторно- курортне лікування (а.с. 20-21). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 16.11.2023 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена на строк до 01 грудня 2026 року. Дата чергового перегляду 16 листопада 2026 року (а.с. 20). В зв`язку цим 08 січня 2024 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Позивач тривалий час перебував на лікуванні (а.с. 22-29). Позивачу внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що професійні хвороби позначились на його здібностях, йому не під силу важка чоловіча робота, через що він вимушений винаймати інших людей за винагороду. Не доступний йому і активний відпочинок, зайняття спортом, навіть для підтримання тіла у формі, оскільки одразу відчуває біль та задуху. Позивач одружений, на його утриманні перебуває син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 30), який є ще дуже маленьким та йому потрібно багато уваги з боку позивача. Крім того, його мати [PERSON] , є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням (а.с. 32), батько [PERSON] , є інвалідом 3 групи за професійним захворювання (а.с.35), тому, по мірі своїх можливостей повинен надавати їм допомогу, що не завжди можливо за станом здоров?я. Таким чином, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на його психологічному стані. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійними захворюваннями згідно висновку МСЕК втрачена на 65 %, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 115\~000грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Щодо стягнення на користь позивача суми відшкодування без відрахування з неї податків та інших обов`язкових платежів суд виходить з наступного. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі №180/377/20. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1150,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial