Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

01 серпня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в особі директора Кашпура Максима Леонідовича звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.2019 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір CL-180161.На виконання умов вищевказаного договору АТ «Кредобанк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Однак позичальник [PERSON] порушив умови договору щодо повернення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим у нього перед АТ «Кредобанк» утворилась заборгованість у розмірі 99\~780,59 грн. 21.12.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу з відступленням прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором CL-180161 від 03.04.2019 року, укладеним між АТ «Кредобанк» та [PERSON] . Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу, заборгованість відповідача складає 99 780,59 грн. 16.06.2023 позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, яку відповідач проігнорував. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором CL-180161 від 03 квітня 2019 року у розмірі 99\~780,59 грн., а також судові витрати у справі. Ухвалою від 04 жовтня 2023 року прийнято до провадження та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 05 лютого 2024 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи та завчасно шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою місця реєстрації. Також, за клопотання відповідача [PERSON] розгляд справи, призначений на 11 січня 2024 року за клопотанням відповідача відкладався та на зазначену останнім у клопотанні електронну адресу, направлялась копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Також, про розгляд справи 05.02.2024 року відповідач повідомлений шляхом надсилання судової повістки на електронну пошту,зазначену відповідачем у клопотанні. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасника справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за останньою адресою місця реєстрації), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заперечень,відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] 03 квітня 2019 року у письмовій формі укладено кредитний договір № CL-180161, за умовами якого [PERSON] отримав 57\~180 грн.,строк кредитування 60 місяців терміном до 02 квітня 2024 року. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 52,99% річних та відповідно до п.4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п.4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Оскільки позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання за вказаним договором, станом на 15.06.2023 року за ним виникла заборгованість в загальному розмірі 99\~780,59 грн.., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 53\~927,29 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 45\~853,30 грн. Судом встановлено, що 21 грудня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 2, за умовами якого АТ «Кредобанк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату повний обсяг прав грошової вимоги АТ «Кредобанк» до позичальників за кредитними договорами, усіх пов`язаних з такими правами грошової вимоги прав АТ «Кредобанк», а також прав вимоги щодо сторін забезпечення за забезпечувальними документами. Як вбачається з Додатку № 1 до вищезазначеного договору факторингу, за цим договором передано право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № CL-180161 від 03.04.2019 року, заборгованість позичальника за яким станом на 21.12.2021 становить 99\~780,59 грн. (запис № 178 Додатку № 1) (а.с.27). Таким чином, суд встановив, що за зобов`язаннями [PERSON] перед АТ «Кредобанк» за договором № CL-180161 від 03.04.2019 року, право вимоги у передбаченому законом порядку перейшло від АТ «Кредобанк» до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Статтями 512-514 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З вищенаведеного\~слідує,\~що [PERSON] \~не виконав\~взяті на\~себе зобов`язання\~за умовами\~кредитного договору\~№ CL-180161\~від 03.04.2019\~року,\~укладеного між\~АТ «Кредобанк»та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна», а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № CL-180161 від 03.04.2019 року в загальному розмірі 99\~780,59 грн.., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 53\~927,29 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 45\~853,30 грн. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено вище відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2\~684 грн, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved