Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Підставою позову вважає те, що 25.10.2007 позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але відповідачка до дітей була байдужою, їх вихованням не бажала займатись, порядку в будинку не підтримувала, зловживала спиртними напоями. В 2016 році позивач з відповідачкою знайшли роботу в м. Києві. В 2017 році постало питання про необхідність належного виховання дітей, відповідачка відмовилась звільнятись з роботи та опікуватись дітьми. А тому позивач звільнився з роботи та постійно проживав з дітьми в с. Княжики. Відповідачка продовжувала працювати в Києві. Спочатку приїздила додому раз на місяць. Пізніше раз на три-чотири місяці. Під час приїздів вживала спиртне, до дітей ставилась байдуже. Відповідачка коштів на утримання дітей не надавала, речей дітям не купувала. З травня 2022 року відповідачка перестала телефонувати дітям та приїздити з Києва. Участі у вихованні дітей не приймала, життям та навчанням дітей не цікавилася, на телефонні дзвінки дітей відповідачка не відповідала. Позивач дізнався про те, що відповідачка почала проживати з іншим чоловіком, після чого подав позов про розірвання шлюбу. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 шлюб між сторонами розірвано. Вважає, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків відносно її дітей. Не цікавиться умовами проживання, здоров`ям та вихованням дітей, матеріально не утримує, взагалі не приділяє ніякої уваги їх розвитку, не виявляє бажання спілкуватись із ними та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явилася. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. 09.01.2024 на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позову, підтверджує те, що з травня 2022 року не виконувала своїх обов`язків, а саме не бачилась зі своїми дітьми, не цікавилась їх життям та навчанням, матеріального утримання їм не надавала. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Бабій І.Г. не заперечувала проти задоволення позову та вважала за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дітей. Додатково пояснила, що під час підготовки висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей було встановлено, що [PERSON] проживає у м. Вишневе Бучацького району Київської області разом з співмешканцем. У квітні місяці 2023 року у них народилась дитина, батьком якої в свідоцтві про її народження записаний позивач [PERSON] , оскільки дитина народжена протягом 10 місяців з дня розірвання шлюбу. В судовому засіданні донька сторін [PERSON] пояснила, що не хоче, щоб мама [PERSON] з`являлась у її житті та була її матір`ю. Вона ніколи від неї не відчувала батьківської турботи, завжди їх вихованням займався батько [PERSON] . З травня 2022 року її матір перестала до них приїздити та телефонувати. Коли вона до неї зателефонувала перед випускним вечором у червня 2023 року та попросила вислати кошти на сукню, остання повідомила, що немає коштів, щоб вона звернулась до батька. Останній раз вона самостійно набрала матір та стала висловлюватись їй з приводу її поведінки, то матір заблокувала її номер телефону та з нею не спілкувалася. Вона наразі проживає з тіткою та навчається у м. Васильків Київської області, матір жодного разу їй не телефонувала та не приїздила, будь-яких коштів не надавала. В судовому засіданні син сторін [PERSON] пояснив, що дуже любить батька та що мати до нього не приїздить та телефонувала дуже давно. В судовому засіданні психолог [PERSON] , який був залучений судом у якості спеціаліста для спілкування з дітьми пояснив, що [PERSON] любить обох батьків та в силу свого віку не розуміє чого мати не хоче спілкуватися та не проживає з ними. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є рідною сестрою позивача та рідною тіткою неповнолітнім дітям. Вона мала гарні відносини зв сторонами в той час коли вони проживали разом. Сім`я проживала у власному будинку по [ADDRESS] . Позивач у справі [PERSON] часто їздив на заробітки у м. Київ, а відповідач у справі [PERSON] залишалася вдома з дітьми. Коли [PERSON] був на заробітках його дружина часто вживала алкогольні напої, кожного вечора могла пити пиво. У місцевому магазині її продавці розповідали, що [PERSON] мала борг у магазині та купувала пиво. За час їх спільного проживання [PERSON] не готувала їжу для дітей, діти часто харчувалися в бабусі [PERSON] , у будинку був безлад. В подальшому її брат з дружиною вирішили їхати разом у Київ на заробітки, залишивши дітей на бабусю з дідусем. В подальшому, будучи на заробітках, [PERSON] повернувся додому, а [PERSON] залишилась в м.Києві. Спочатку матір дітей [PERSON] приїздила додому, надавала кошти на утримання дітей, проте з травня 2022 року остання перестала приїздити до дітей та цікавитись їх життям. Її племінниця [PERSON] у червні 2023 року, перед випуском зі школи телефонувала до матері [PERSON] та просила її вислати кошти на її випускний, проте мати відмовила та пояснила, що у неї немає коштів. На випускний вечір матір до дитини не приїздила, не телефонувала та не цікавилась. В подальшому [PERSON] вступила до навчального закладу у м. Василіків та почала проживати з нею. Вона займається її вихованням, відвідує навчальний заклад, перебуває в числі батьківського комітету в ВУЗі. За час проживання [PERSON] у неї матір жодного разу не приїздила до доньки та їй не телефонувала, хоча проживає за 50 км від своєї доньки. Син сторін на даний час проживає з бабусею та дідусем, оскільки батько дітей несе службу у лавах ЗСУ та самостійно забезпечує дітей. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає в с. Княжики Уманського району Черкаської області по сусідству з [PERSON] та [PERSON] . Матір дітей [PERSON] протягом приблизно 2-х років до с. Княжики не приїздила. Наразі діти проживають з бабусею та дідусем, оскільки їх батько [PERSON] служить у ЗСУ. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю позивача та бабою неповнолітніх дітей. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] остання не приділяла належної уваги дітям, не готувала їм їсти, діти прибігали до неї харчуватися, батьківські збори у дитячому садку та школі не відвідувала, вона ходила на батьківські збори. У разі необхідності саме до неї телефонували вихователі та вчителі з будь-яких питань. Коли її син та невістка поїхали до м. Києва на роботу діти стали проживати з нею та її чоловіком. Невдовзі син повернувся, а невістка залишилась на роботі у м. Києві. Перший рік [PERSON] приїздила щомісяця, перераховувала кошти на утримання дітей. В подальшому стала рідко з`являтися. У листопаді 2021 року до неї зателефонувала невідома жінка та повідомила, що її невістка [PERSON] знайшла собі чоловіка з яким стала спільно проживати; невідома жінка представилась дружиною чоловіка з яким проживає [PERSON] . 06.01.2022 [PERSON] приїхала до сім`ї та у неї з донькою [PERSON] відбулася розмова щодо її зради батьку. [PERSON] пообіцяла доньці покинути нового чоловіка та повернутися до сім`ї, проте після цієї розмови [PERSON] перестала приїздити та цікавитись життям та здоров`ям дітей. Їй відомо, що [PERSON] народила дитину іншому чоловіку та проживає разом із ним. Востаннє [PERSON] приїздила до дітей в травні 2022 року і з цього часу вона перестала спілкуватись з дітьми та надавати кошти на їх утримання. У червні 2023 року, коли у [PERSON] мав бути випуск зі школи, то вона зателефонувала до матері та попросила кошти на плаття, на що остання повідомила, що немає коштів та порекомендувала звернутися до батька, або до баби, після чого [PERSON] повністю перестала спілкуватися з донькою. З сином остання бачилась також у травні 2022 року, не телефонувала, в подальшому пояснила, що не знала номера телефону сина. Коли [PERSON] приїздила на судове засідання до дітей не довідалась, будь-якої допомоги не передала, проте достовірно знала, що її син в той момент знаходиться в м. Монастирище. З 09.01.2023 діти постійно проживають з нею, кошти на їх утримання надає батько, який на даний час знаходиться в ЗСУ. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є батьком позивача [PERSON] та дідом неповнолітніх дітей. З травня 2022 року [PERSON] з дітьми разом не проживає, не займається їх вихованням та утриманням. З цього часу його син [PERSON] самостійно виховує та утримує дітей. 09.01.2023 [PERSON] мобілізований до ЗСУ та з цього часу його діти проживають з ним та [PERSON] на повному утриманні батька. Суд заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, з`ясувавши думку дітей щодо участі матері у вихованні та утриманні дітей, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком, а відповідач у справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] , виданого 04.09.2008 Княжиківською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області та серії [NUMBER] , виданого 01.10.2012 Княжиківською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області, відповідно (а.с. 5 - 6). Згідно з ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до змісту позовної заяви мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків підтверджується наступним. Шлюб між сторонами [PERSON] , та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 (а.с. 7). Відповідно до довідки № 58, виданої 24.10.2023 Княжиківським ліцеєм Монастирищенської міської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] навчається у 6 класі даного ліцею. Мати учня [PERSON] вихованням сина не займається, до ліцею не з`являється, навчанням сина не цікавиться (а.с. 8). Згідно з довідкою № 128, виданою 18.10.2023 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради до складу сім`ї [PERSON] , входять: [PERSON] , батько, [PERSON] , дочка та [PERSON] , син (а.с. 9). Відповідно до довідки - характеристики № 140, виданої 21.10.2023 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Розлучена, має сина та доньку. Вихованням дітей не займається, не цікавиться навчанням, не відвідує їх. За адресою реєстрації не проживає. За період проживання спиртних напоїв не вживала, від жителів села скарг на [PERSON] в міську раду не надходило (а.с. 10). Відповідно до акту обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] , остання проживає разом із чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] , [INFO] , в орендованій кімнаті у м. Вишневе Бучанського району Київської області, тобто створила нову сім`ю. Згідно з заявою [PERSON] від 20.12.2023 остання позов визнає повністю. Підтверджує те, що вона дійсно з травня 2022 року не виконувала своїх обов`язків, а саме не бачилась зі своїми дітьми, не цікавилась їх життям та навчанням, матеріального утримання їм не надавала (а.с. 45). Відповідно до показань свідків та пояснень дітей [PERSON] з травня 2022 року не проживає в с. Княжики Уманського району Черкаської області, дітей не виховує, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, не займається їх фізичним, духовним розвитком та навчанням. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням та фактично втратила будь - який інтерес до життя та здоров`я своїх дітей. Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 27.11.2023 № 689/03-01-37 Монастирищенської міської ради Черкаської області встановлено, що батьки, [PERSON] і [PERSON] , припинили спільно проживати понад два роки та розлучилися у вересні 2022 року. Мати, [PERSON] , залишила родину та дітей проживати з батьком [PERSON] , перестала цікавитись життям дітей, відвідувати та утримувати їх. З того часу, [PERSON] і [PERSON] разом з батьком проживають у його батьків та повністю знаходяться на його утриманні. Мати, [PERSON] , участі у вихованні дітей не приймає, їх життям та здоров`ям не цікавиться, не вітає з днем народження, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, востаннє діти бачили матір у травні 2022 року. Зі слів старшої доньки [PERSON] ; мати заблокувала її у телефонному зв`язку та соціальних мережах, [PERSON] також повідомив, що не пам`ятає коли востаннє розмовляв з матір`ю. Згідно з інформацією навчальних закладів мати, [PERSON] , не відвідує освітні заклади, батьківські збори, не спілкуються з вчителями та не цікавиться успіхами дітей. Відповідно до інформації сімейного лікаря дітей [PERSON] , неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] на прийом до лікаря звертаються завжди разом з дідусем [PERSON] . У своєму поясненні [PERSON] заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, стверджує, що спілкувалася з дітьми у телефонному режимі, вважає, що батько негативно налаштовує дітей проти неї, бажає підтримувати відносини з ними. Враховуючи систематичне ухилення [PERSON] від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання, навчання та вихованця неповнолітніх дітей, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, виконавчий комітет Монастирищенської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 31 - 32). Суд вважає висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її дітей обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка відповідно до змісту ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судами може застосовуватися як джерело права, викладеної у рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008, національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що мати, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, втратила будь-який інтерес до дітей, не бажає бути спорідненим із ним, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, визнала факт не виконання нею батьківських обов`язків по вихованню її неповнолітніх дітей та не надання матеріального утримання. Із вищезазначених доказів встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми взагалі, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. При цьому, судом встановлено, що відповідач не виконує вказаних обов`язків, так як свідомо не бажає цього робити, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками, створила іншу сім`ю, не проявляє будь-якого інтересу до дітей. Суд вважає, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дітей - це свідома поведінка матері, оскільки [PERSON] має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо свої дітей. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №203/3505/19 (провадження №61-14351св21). Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 459/3411/18, провадження № 61 - 10531св21 від 29.09.2021 позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що аргументи позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] переконливі та виважені, докази надані до позовної заяви свідчать про невиконання батьківських обов`язків, відсутність будь-якого інтересу до дітей, позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дітей, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідач не надала суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дітей, не надала документів, які підтверджують відсутність заробітку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд з урахуванням матеріального становища дітей, матеріального становища платника аліментів, враховує те, що у відповідача є на утримання інші дитина та вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на дітей[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 33,34 % (по 16,67% на кожну дитину) частини усіх видів доходів відповідача, але у відповідності до ч.2 ст.182 СК України не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 03.11.2023. Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує те, що відповідач визнав позов в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, про що подала до суду заяву від 09.01.2024, а тому 50% судового збору сплаченого при подачі позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved