Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» обґрунтовує тим, що 18.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний договір № 5562512 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 25000 грн., строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (18.02.2023) вказуються в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 25000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 23.02.2022 відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконав. Здійснював часткову оплату у період з 06.05.2022р. по 07.06.2022, надалі оплати за кредитним договором не здійснював. Позивач вказує, що у зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022р. по 30.04.2022р. за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 15.06.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 15.06.2022 за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 19576,16 грн. та надання можливості виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час зміг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання, сплативши тіло кредиту, про що було повідомлено в особистий кабінет Споживача. Однак наданою можливістю споживач не скористався. У період з 19.06.2022 по 21.10.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (22.10.2022 - 20.12.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 24718,75грн. * 1,99% = 491,9грн.*60 календарних днів = 29514,19грн. Посилаючись на постанову ВП ВС від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, зазначив, що кредитні канікули - це відтермінування сплати боргу, а не його прощення. Також кредитні канікули - це право кредитора, а не його зобов`язання. Законодавець звільнив споживачів кредитних послуг від штрафних санкцій, проте від нарахування відсотків не звільнив. Звернув увагу суду, що ТОВ «Авентус Україна» закінчило нарахування, а Позивач почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого Сторонами строку договору. 29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та Позивачем було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення. Також вказав, що до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29.05.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту - 24718,75 грн., сума процентів за користування кредитом - 61488 грн., всього 86206,75 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 24718,75грн. - тіло кредиту, 91002,19грн. - нараховані проценти, всього - 115720,94 грн. За таких умов позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у розмірі 86206,75грн., нараховані відсотки за 60 календарних днів - 29514,19 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 08.12.2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, про дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надсилав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно договору № 5562512 про надання споживчого кредиту від 18.02.2022р., укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] , він підписаний споживачем за допомогою одноразового ідентифікатора А501839 та його предметом є кредит у гривні. Сторони погодили істотні умови договору, зокрема суму кредиту: 25000,0 грн., строк договору 365 днів, періодичність зі сплати процентів - кожні 5 днів, стандартну процентну ставку 1,99% в день та знижену процентну ставку 0,597% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою складає 101583,87% річних, за зниженою ставкою - 68252,29% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату кладення договору складає 206587,50 грн., за зниженою процентною ставкою - 204846,25 грн. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної катки № [NUMBER] . Згідно п. 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Згідно п.п 1 п. 4.4 Договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором; Додатком №1 до вказаного договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої дата видачі кредиту 18.02.2022, дата платежу 18.02.2023, чиста сума кредиту 25000,00 грн., сума платежу за розрахунковий період всього - 204846,25грн., проценти за користування кредитом, всього 179846,25 грн., загальна вартість кредиту: 204846,25 грн. Також вказано, що якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір платежів, зазначені у Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: сума платежу за розрахунковий період - 206587,50грн., проценти за користування кредитом - 181587,50грн., реальна річна процентна ставка - 101583,87% річних, загальна вартість кредиту - 206587,50 грн. дана таблиця підписана [PERSON] 18.02.2022 за допомогою одноразового ідентифікатора А501839. Згідно даних паспорта споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), він містить відомості про умови кредитування та підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора А501839. Згідно картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) інформації за укладеним договором № 5562512 від 18.02.2022, позичальник [PERSON] , вбачається, що основний борг становить 25000,00 грн., за період з 18.02.2022р. по 22.02.2022р. нараховувались проценти за зниженою процентною ставкою, у період з 23.02.2023р. по 21.10.2022р. відсотки як за зниженою ставкою так і за стандартною, при цьому розрахунок містить періоди, коли проценти не нараховувались. З 22.10.2022р. нарахування процентів не здійснювалось, сума загальної заборгованості є сталою та становить 86206,75 грн. Станом на 28.05.2023р. основний борг становить 24718,75 грн., проценти за стандартною ставкою - 65816,75 грн. (за зниженою 0,00), платежі - 4610,00грн., оплата основного боргу - 281,25грн., оплата процентів -4328,75грн.. Згідно листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 05.06.2023р. вих. №2786, дане товариство повідомляє ТОВ «Авентус Україна» про успішні операції, зокрема вказано операцію від 18.02.2022р. за карткою № [NUMBER] на суму 25000,00. Відповідно до договору факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2022р., укладеного між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор), до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відступлено право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне у майбутньому, до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно положень копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2022р фактор ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв вказаний реєстр боржників кількістю боржників 15232, загальна сума заборгованості складає 151561637,65 грн. Згідно Додатку №1 до договору факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2023р - Витягу з Реєстру Боржників боржник [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 5562512, має заборгованість за основною сумою боргу 24718,75 грн., сума заборгованості за відсотками становить 61488,00 грн., сума заборгованості за пенею і штрафами 0,00, грн., сума заборгованості разом 86206,75 грн., кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 339. Згідно даних відомостей про попередній перегляд повідомлення, на адресу [INFO] 29.05.2023 було відправлено повідомлення про відступлення права вимоги боргу ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Факт укладення договору про надання споживчого кредиту а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вказаними Договором позики та Договорами про надання фінансового кредиту Позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] усунувся від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 5562512 від 18.02.2022 за кредитом та відсотками, яка станом на момент відступлення права вимоги - 29.05.2023р. склала 86206,75 грн., з яких 24718,75 грн. - тіло кредиту та 61488,00 грн. - нараховані проценти. Як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов стороною відповідача [PERSON] не надано. Тому суд погоджується з вказаною сумою заборгованості. У той же час, звернувшись до суду з вказаним позовом, позивач визначив ціну позову у розмірі 115720,94 грн. та вказав, що нарахував відсотки за 60 календарних днів за період 22.10.2022 - 20.12.2022р. у розмірі 29514,19 грн. Суд не може погодитись з викладеним виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Незважаючи на твердження, викладене у позовній заяві про нарахування відсотків у розмірі 29514,19 грн., таке твердження жодним доказом не підтверджено, розрахунок такого нарахування позивач не надав. При цьому період 22.10.2022 - 20.12.2022р. входить до строку кредитування, під час якого нарахування відсотків мало право здійснювати ТОВ «Авентус Україна», яке, проте, таких нарахувань не здійснювало, припинивши нарахування відсотків 21.10.2022р., доказів протилежного суду не надано. Тому позивач, набувши право вимоги боргу 29.05.2023р. у визначеному розмірі (86206,75грн.) не міг самовільно проводити донарахування таких відсотків замість первісного кредитора. Також суд відхиляє посилання сторони позивача на постанову Великої Палати Верховного Судувід 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17, оскільки правовідносини не є тотожними з правовідносинами у даній справі і висновки у вказаній постанові до застосування в цій справі не підлягають. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги по кредитному договору № 5562512 слід задовольнити частково - у сумі 86206,75 грн., яка підтверджена матеріалами справи. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір 1599,56 грн. на користь позивача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат відповідача на правову допомогу до матеріалів позову додано його представник надав суду копію договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023р., копію рахунку на оплату по замовленню № 143/30/11 від 30.11.2023р., звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023р та платіжну інструкцію № 1808 від 30.11.2023р. Згідно договору про надання правової допомоги між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Михайловичем сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги клієнту в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.2 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. При цьому згідно положень п. 4.1,4.3 розділу 4 ПОРЯДОК ОПЛАТИ ПОСТУГ АДВОКАТА Договору, отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. За надання правової допомоги клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленостей сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару. П. 4.2 Договору визнає умови, які враховуються при визначенні гонорару. Згідно рахунку на оплату по замовленню № 143/30/11 від 30.11.2023р., визначено найменування робіт та послуг їх кількість та вартість. Так надано 3 послуги на які витрачено час: Збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості (3 год.), складення позовної заяви по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором (5 год.) та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта (2 год.), всього витрачено 10 год., ціна 1000,00 грн., на загальну суму 10000,00 грн. Згідно Звіту від 30.11.2023 про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023р. сторони погодили види правової допомоги: Збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості, складення позовної заяви по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта, вказано загальну кількість витрачених годин: 10, загальна вартість 10000,00 грн. Згідно копії платіжної інструкції № 1808 від 30.11.2023р. вбачається перерахування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокату Столітньому М.М. коштів у сумі 10000,00 грн. як сплату послуг за збір, аналіз, складання та подання позовної заяви згідно р/ф № 143/30/11 від 30.11.2023р. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, на яку, зокрема посилався представник позивача, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладно, договором про надання правової допомоги не визначено як розмір гонорару адвоката, так і вартість його послуг, вказаний позов було подано шляхом його направлення через систему «Електронний суд», а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаного переліку. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 5000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Outcome: partial