Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

06.12.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по [ADDRESS] . Після смерті матері позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності необхідних документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після її матері, зокрема право власності на: -домоволодіння та господарські споруди по [ADDRESS] ; -земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею, 0,1350 га за адресою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна нотаріально-засвідчена заява, відповідно до якої [PERSON] просить цивільну справу за її позовом розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 26). Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. При цьому надіслали на адресу суду заяву, відповідно до якої просили судове засідання проводити у відсутність їх представника. Проти позову Літинська селищна рада не заперечує (а.с. 22). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 4) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про шлюб (а.с. 5) пояснюється зміна прізвища позивачки із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 6) [PERSON] померла [INFO] . Технічним паспортом (а.с. 8-10) зазначається технічна характеристика будинку по [ADDRESS] . Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 986/02-14 від 14.10.2023 (а.с. 12-13) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки на вказане майно відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 1473 від 25.10.2023 (а.с. 14) виданою [PERSON] , 1941 року народження, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , згідно відомостей земельно-облікових документів [PERSON] (ніни покійна) рахувалась до 13.07.1997 року. Землекористувачем земельної ділянки загальною площею, 0,1350 га. за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS] , вищевказана земельна ділянка у власність не передавалась, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавались. Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 1450 від 20.10.2023 (а.с. 15) [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Рішенням Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 857 від 16.09.2015 (а.с. 30) вул. Кірова перейменована на «вул. Трипільська». Довідкою Літинської державної нотаріальної контори за № 760/02-14 від 11.08.2023 (а.с. 31) відповідно до матеріалів спадкової справи за № 5/1998 [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Зазначена інформація підтверджується також копією спадкової справи, котра міститься в матеріалах справи та була витребувана судом (а.с. 46-52). Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 48 від 10.01.2024 (а.с. 34) в період з 1993 по 1998 роки по [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: [PERSON] 1918 року народження (до дня смерті у 1997 році), [PERSON] , 1941 року народження. Відповідно до довідки КП «ВОО «БТІ» за № 78 від 04.10.2023 (а.с. 36) згідно матеріалів інвентаризаційної справи за № 1307, станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] КП «ВОО «БТІ» не проводилась. 09.07.1984 на підставі договору укладеного з [PERSON] була проведена первинна технічна інвентаризації зазначеного вище об`єкта нерухомого майна. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] та рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої прийняла її дочка - спадкоємець за законом [PERSON] (позивач у справі). Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Враховуючи вищевикладене та враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також відсутність доказів щодо належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності земельної ділянки за адресою [ADDRESS] ,

Outcome: partial