Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

20 жовтня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення спадкового майна з під арешту. Відповідно до предмету позовних вимог, позивач просить суд: зняти з під арешту спадкове майно померлого [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , накладений відповідно до постанови АК №462498 від 26.08.2004 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду посилається на наступне, що в провадженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П. знаходиться спадкова справа № 05/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] по даній спадковій справі є його син - [PERSON] . Відповідно до листа за № 49/02-14 від 05.06.2023 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П. видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] , 07.05.2014 року накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6254. Згідно листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.05.2023 року за №58916, встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження відносно [PERSON] . Інша інформація позивачу не була надана, оскільки позивач не є учасником виконавчого провадження. Позивач вказує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та у зв`язку з накладенням арешту не може реалізувати свої права на спадкове майно. Ухвалою суду від 24.10.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Витребувано від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії виконавчого провадження №462498. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] накладено арешт, на підставі постанови серії АА№857733 від 26.04.2004 року ВДВС, заборона №116, реєстраційний номер обтяження: 6254; також, згідно даного витягу, 10.01.2005 року за № 1593624, реєстратором: Десята київська державна нотаріальна контора, накладено арешт на частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі постанови серії АК №462498 від 26.08.2004 року ВДВС, заборона №3 (а. с. 10-11) Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 20 березня 2002 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а. с. 17) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №2059 (а. с. 13) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №26954 (а. с. 14) Згідно заповіту від 26 серпня 2021 року [PERSON] , [INFO] , все своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] . 05 червня 2023 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П. надіслано повідомлення [PERSON] (вих. № 49/02-14), в якому зазначено, що в провадженні Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, знаходиться спадкова справа №05/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що на квартиру [ADDRESS] , 07.05.2004 року накладено обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6254. Та роз`яснено [PERSON] звернутись до суду за захистом його прав. (а. с. 15-16) 23 листопада 2023 року на виконання вимог ухвали про витребування доказів, відповідачем надіслано лист, зі змісту якого вбачається, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що за параметрами пошуку «Номер виконавчого провадження, ПІБ боржника» встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання постанови АК №462498 від 26.08.2004 року в межах якого [PERSON] виступає (виступав) боржником у Відділі не перебуває. У зв`язку з чим відсутня можливість надання копії виконавчого провадження відповідно до Ухвали від 24.10.2023 року №755/16348/23 Дніпровського районного суду міста Києва. (а. с. 26) Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)). Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 (провадження № 61-945св22) зазначено, що: «У справі, що переглядається, [PERSON] пред`явив позовні вимоги до Центрального ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на квартиру, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв». У даній справі, предметом спору є вимога [PERSON] , про звільнення з-під арешту, накладеного ВДВС на підставі постанови АА№857733 від 26 квітня 2004 року, при цьому позов пред`явлено лише до державної виконавчої служи. Таким чином обґрунтованим слід визнати висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові №20/9819/21 від 29 червня 2023 року. Окрім того, ні з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ні з відповіді Дніпровського ВДВС у місті Києві не можливо встановити в межах якого виконавчого провадження, та яким саме Відділом ДВС накладався арешт на спірну квартиру. Відповідно до ч. 1, 2 ст.. 4 Цивільного - процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення спадкового майна з під арешту є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed