Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

15.06.2023 до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] , оскільки: у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного; шлюб носить формальний характер, фактично шлюбні відносини припинені вже більше року, проживають окремо, подальше збереження сім`ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. За ухвалою від 06.11.2023 сторонам було надано строк для примирення у зв`язку з чим було зупинено провадження по даній справі, яке за ухвалою від 06.02.2024 було поновлено. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище (а.с. 43, 54). Відповідач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував (а.с. 55). Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 23 липня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 119 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені вже більше року. Статтею 51 Конституції України, ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З 06.11.2023 по 06.02.2024 сторонам надавався строк для примирення, якого вони так і не досягли (а.с. 46). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, незважаючи на бажання відповідача примиритися та надання судом строку для примирення, сторони не примирилися, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Фактичні взаємини сторін не демонструють можливість збереження подружніх відносин, а відповідач не надав доказів на спростування таких висновків суду. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved