Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ КБ\~«ПриватБанк»звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. 13.11.2023 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» - адвокатом Колодочкою П.О. було змінено підстави вищевказаного позову. Відповідно до вищезазначеного зміненого представником позивача позову, останній зазначає, що згідно заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27.09.2011 року по справі №2-2249/11 з [PERSON] на користь позивача (банку) по кредитному договору №CVN0AK40420750 від 05.03.2008 року було стягнуто заборгованість в розмірі 16687,72 доларів США, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в розмірі 10698,80 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 1746,04 доларів США, комісії в розмірі 367,15 доларів США, пені в розмір 3051,20 доларів США, а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 31,37 доларів США та штрафу (процентна складова) в розмірі 793,16 доларів США. На підставі викладеного, представник позивача вважає, що розмір встановленого судовим рішенням невиконаного зобов`язання [PERSON] перед банком за кредитом становить 10698,80 доларів США. Вказує, що на даний час вищезазначене рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27.09.2011 року по справі №2-2249/11 позивачкою [PERSON] фактично не виконано, у зв`язку із чим в останньої, на підставі ст. 625 ЦК України, виник обов`язок щодо сплати компенсації за порушення грошового зобов`язання в розмірі 3-х процентів річних, що за період часу з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року становить 962,70 доларів США. На підставі\~викладеного,\~представник позивача\~просить суд стягнути\~з відповідачки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~на користь\~позивача Акціонерного\~товариства Комерційного\~банку «ПриватБанк»,\~на підставі\~ст.\~625\~ЦК України,\~три відсотки\~річних,\~а саме\~грошові кошти\~в розмірі\~962,87\~доларів США;стягнути з відповідачки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~на користь\~позивача Акціонерного\~товариства Комерційного\~банку «ПриватБанк»\~судовий збір\~в розмірі8710,70 грн.; стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь позивача Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» кошти за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду в сумі 780,00 грн. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Бацей Т.М. пояснила суду, що у відповідачки [PERSON] , на підставі ст. 625 ЦК України, виник обов`язок зі сплати позивачу (банку) 3-х процентів річних за невиконання кредитного зобов`язання. Вказала, що грошові кошти, які були стягнуті державним виконавцем внаслідок примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2015 року можуть бути повернуті позивачці лише в поряду повороту виконання рішення суду. Зазначила, що під час розрахунку заборгованості відповідачки [PERSON] банк відштовхувався від суми заборгованості за кредитом, що була визначена Шевченківським районним судом м. Чернівці у заочному рішенні від 27.09.2011 року (справа №2-2249/11). Вважала позовні вимоги обґрунтованими та просила суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Крім цього, згідно додаткових письмових пояснень спрямованих представником позивача на адресу суду остання зазначає, що відповідачка [PERSON] в добровільному порядку виконувати рішення суду відмовлялась, що підтверджується наявністю виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості за кредитом з останньою органами ДВС. Ствердила, що починаючи з грудня 2018 року по червень 2022 року оранами ДВС стягувалось 20% від пенсії [PERSON] на користь позивача (банку) в рахунок погашення заборгованості. На основі викладеного просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вказав, що [PERSON] не мав права змінювати підстави позову, оскільки останній не має належних документів як адвокат на представництво інтересів позивача АТ КБ «ПриватБанк» у спірній цивільній справі. Ствердив, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці фактично виконувалось останньою. Вказав, що станом на жовтень 2023 року відповідачка [PERSON] сплатила на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі близько 37000,00 грн., а тому вважав, що позовні вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» фактично задоволені (сплачені) відповідачкою. Крім цього, згідно спрямованих до суду письмових заперечень представник відповідачки вказує, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» позбавлений можливості стягнути з відповідачки [PERSON] три проценти річних у розмірі 962,70 доларів США, оскільки заборгованості по кредиту в сумі 10698,80 доларів США на даний час не існує, у зв`язку з тим, що банк (стягувач) здійснив перерахунок суми заборгованості та змінив грошову одиницю з іноземної валюти (долари США) в сумі 10698,80 доларів США на національну валюту України (гривню), що становить 410460,40 грн. На основі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було\~ задоволено; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , заборгованість в розмірі 580713,24 грн., за кредитно-заставним договором №CVN0AK40420750 від 05.03.2008 року, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , судовий збір в сумі 8710,70 гривень на користь ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», кошти за розміщення оголошення в пресі\~ про виклик відповідача до суду, в сумі 780,00 гривень. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.10.2023 року було задоволено заяву про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 грудня 2015 року по справі №727/8521/15-ц, провадження №2/727/2498/15; заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено; заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 25 жовтня 2023 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.11.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено вищезазначену цивільну справу до судового розгляду по суті на 16 червня 2023 року. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представників сторін по справі, а також дослідивши письмові матеріали справи суд, вважає, що позовні підлягають до задоволення частково. Так, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2011 року - було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк»; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по укладеному договору №CVN0AK40420750 від 05.03.2008 року у розмірі 16687,72 доларів США, судовий збір в сумі 1330,01 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн. (т.1 а.с.167, 208). При цьому, згідно вищевказаного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2011 року заборгованість [PERSON] \~перед АТ\~КБ «ПриватБанк» по кредитному договору №CVN0AK40420750 від 05.03.2008 року у розмірі 16687,72 доларів США складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 10698,80 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1746,04 доларів США, комісії в розмірі 367,15 доларів США, пені в розмір 3051,20 доларів США, а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 31,37 доларів США та штрафу (процентна складова) в розмірі 793,16 доларів США. На виконання вищезазначеного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2011 року, вищевказаним судом 07.10.2011 року було видано виконавчий лист №2-2249/2011. 10.03.2020 року постановою старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Басюк А.В. було відкрито виконавче провадження №61478039 (т.2 а.с.3-4, 18). Так, згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. При цьому, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що позивач (банк), в порядку ст.625 ЦК України, має право вимагати стягнення компенсаційних витрат у вигляді 3-х процентів річних, яка повинна бути нараховуватись на залишок заборгованості за кредитом в розмірі 10698,80 доларів США з урахуванням грошових коштів, що були стягнуті Державною виконавчою службою в примусовому порядку по відповідному виконавчому провадженні. При цьому, 01.02.2024 року Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у відповідь на запит суду повідомили, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №61478039 з примусового виконання виконавчого листа №2-224/2011 виданого 07.10.2011 року про стягнення [PERSON] на користь АТ КБ\~«ПриватБанк»заборгованості у розмірі 410460,40 грн.; станом на 01.02.2024 року на депозитний рахунок відділу надійшли 5089,08 грн., у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] перед банком становить 405371,32 грн. (т.2 а.с.27). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що суму на яку позивачем нараховується 3 проценти річних має бути зменшена на суму стягнутих в примусовому порядку грошових коштів у розмірі 5089,08 грн., що станом на дату винесення судом рішення згідно курсу НБУ становить 135,49 доларів США (5089,08/37,56). Тобто, фактична заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем АТ КБ «ПриватБанк» на даний час становить 10563,31 доларів США (10698,80-135,49). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем АТ КБ «ПриватБанк», що передбачена ст.625 ЦК України, а саме по 3-м процентам річних за період часу з 24.02.2019 року по 31.12.2019 року становить 270,02 доларів США (10563,31*0,03*311/365); за період часу з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року становить 316,90 доларів США (10563,31*0,03*366/366); за період часу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року становить 316,90 доларів США (10563,31*0,03*365/365); за період часу з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року становить 46,88 доларів США (10563,31*0,03*54/365). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що загальна заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем АТ КБ\~«ПриватБанк» за вищезазначений період по кредиту за 3-ма процентами річних становить 950,70 доларів США (270,02+316,90+316,90+46,88). При цьому, суд не погоджується з твердженням представника відповідача [PERSON] [PERSON] про неможливість стягнення 3-х процентів річних в доларах США, виходячи з наступного. Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. До аналогічної позиції прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Проаналізувавши викладене, а також беручи до уваги ту обставину, що грошова одиниця укладеного сторонами кредиту є долари США, та те, що заочним рішенням Шевченкіського районного суду м. Чернівці від 27.09.2011 року було встановлено наявність заборгованості відповідачки [PERSON] перед позивачем АТ КБ «ПриватБанк» у доларах США, то суд приходить до висновку, що три проценти річних мають стягуватись з відповідачки [PERSON] у валюті, а саме в доларах США. При цьому, судом встановлено, що на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2015 року державним виконавцем було стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 37098,51 грн. (т.1 а.с.234). Разом з тим, судом також встановлено, що вищезазначене заочне рішення Шевченкіського районного суду м. Чернівці від 27.09.2011 року було скасовано ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.10.2023 року. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вказані кошти у розмірі 37098,51 грн. можуть бути повернуті відповідачці [PERSON] як такі, що набуті без достатньої правової підстави (в порядку повороту виконання рішення суду). За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що зазначені кошти не можуть бути зараховані судом як такі, що спрямовані на задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідачки 3-х процентів річних у розмірі 962,87 доларів США, оскільки останні були стягнуті державним виконавцем в порядку примусового виконання заочного рішення Шевченкіського районного суду\~м.\~Чернівці від\~27.09.2011\~року,\~яке було\~скасовано ухвалою\~Шевченківського районного\~суду м.\~Чернівці від\~16.10.2023\~року.\~ При цьому, судом також\~не береться\~до уваги\~твердження представника\~відповідача про\~те,\~що представник\~позивача АТ\~КБ «ПриватБанк»\~-\~адвокат Колодочка\~П.О. подав до суду клопотання про зміну підстав позову, не маючи достатньої правомочності на представництво інтересів позивача АТ КБ «ПриватБанк»,\~як адвокат,\~в даній\~цивільній справі,\~виходячи з\~наступного. Так, ч. 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Згідно з п. 2 абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» вбачається, що документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги, може бути довіреність. При цьому, представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» - адвокатом Колодочка П.О. до заяви про зміну підстав позову було долучено копію довіреності №4106-К-Н-О від 25.12.2022 року (т.1 а.с.194) та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4502 від 04.10.2019 року (т.1 а.с.195). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що повноваження адвоката Колодочки П.О. на представництво інтересів позивача АТ КБ «ПриватБанк» по даній цивільній справі було підтверджено останнім належним чином, а тому судом не береться до уваги вищевказане твердження представника відповідача про відсутність у Колодчки О.П. повноважень на представництво позивача в суді по даній цивільній справі. На підставі викладеного позовні вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 950,70 доларів США. Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір, який враховуючи змінені позивачем підстави позову та часткове задоволення позовних вимог становить 2650,18 гривень. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти, за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду, які враховуючи часткове задоволення судом позову, становлять 770,17 гривень.

Outcome: partial