Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим її представником - адвокатом Чуприною С.П., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 08.06.2023, що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1056739, до відповідача ПП «Новогригорівське», в якому (позові) просила: - усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, площею 4,9402 га, що належить [PERSON] , зобов`язавши ПП «Новогригорівське» повернути земельну ділянку власнику та скасувати державну реєстрацію права оренди ПП «Новогригорівське» на земельну ділянку кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, номер запису про інше речове право: 49985941; дата та час державної реєстрації: 17.04.2023 07:53:22. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , якій за життя належала земельна ділянка кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, площею 4,9402 га, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Кропивницького (раніше Долинського) району Кіровоградської області. Щодо зазначеної земельної ділянки [PERSON] та ПП «Новогригорівське» було укладено договір оренди строком на 10 років. Після смерті [PERSON] вона успадкувала зазначену земельну ділянку та повідомила про це ПП «Новогригорівське», а також повідомила про те, що після спливу строку договору оренди вона немає наміру продовжувати орендні відносини. Згодом вона дізналась, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано права оренди зазначеної земельної ділянки за ПП «Новогригорівське» строком на 25 років, номер запису про інше речове право: 49985941, дата та час державної реєстрації: 17.04.2023 07:53:22. При цьому вона заперечує укладання з ПП «Новогригорівське» будь-яких договорів оренди та заперечує підписання таких договорів. Разом із позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою встановлення справжності підпису у договорі оренди землі від 17.04.2023, що нібито був укладений між нею та ПП «Новогригорівське» (копія а.с. 15). Крім того позивач звернулась до суду із клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи у якому, крім іншого, просила витребувати у ПП «Новогригорівське» оригінал договору оренди землі від 17.04.2023, що нібито був укладений між нею та ПП «Новогригорівське» та зареєстрований 17.04.2023 у ДРРП на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 49985941. Ухвалою від 14.07.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у ній із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти позовних вимог, просив у задоволені позову відмовити. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що між ПП «Новогригорівське» та особисто [PERSON] 17.04.2023 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, площею 4,9402 га, який [PERSON] підписала та вказаний договір 17.04.2023 був зареєстрований у Державному реєстрі речового права на нерухоме майно. У межах підготовчого провадження у судовому засіданні 08.08.2023 представником відповідача було повідомлено про добровільне надання стороною відповідача оригіналу спірного договору. У межах підготовчого провадження у судовому засіданні 18.09.2023 представником відповідача було повідомлено про не передання йому відповідачем оригіналу спірного договору. Ухвалою від 18.09.2023 витребувано у ПП «Новогригорівське» оригінал договору оренди землі від 17.04.2023 щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, площею 4,9402 га, сторонами та підписантами якого зазначені: [PERSON] та приватне підприємство «Новогригорівське», зареєстрований 17.04.2023 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 49985941. Ухвала від 18.09.2023 не виконана, витребуваний документ суду не надано. Ухвалою від 02.11.2023 за клопотанням позивача у зазначеній цивільній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту(ам) Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Від експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, у якому експерт повідомив про необхідність надання для проведення експертного дослідження договору оренди землі від 17.04.2023, укладеного між [PERSON] та ПП «Новогригорівське», щодо земельної ділянки кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, площею 4,9402 га. Ухвалою від 11.12.2023 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. В ухвалі також було зазначено про підстави відновлення провадження та викладено суть клопотання експерта. Відповідач не наддав документ, витребуваний експертом та свою позицію щодо клопотання експерта суду не повідомляв. Ухвалою від 19.12.2023 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Відповідач, якого належним чином було повідомлено про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився, - у судове засідання не з`явився та участь у справі свого представника не забезпечив, із клопотанням про відкладення судового засідання до суду не звертався. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, позов просив задовольнити у повному обсязі. До закінчення судових дебатів у справі представник позивача зробив заяву про надання суду протягом п`яти днів доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2020, зареєстроване у реєстрі за № 760, - належить земельна ділянка кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, площею 4,9402 га, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Кропивницького (раніше Долинського) району Кіровоградської області. За даними з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 335055344 від 08.06.2023) на підставі договору оренди землі б/н від 17.04.2023, орендодавець [PERSON] , орендар ПП «Новогригорівське», - було зареєстровано право оренди ПП «Новогригорівське» на земельну ділянку кадастровий номер 3521985600:02:000:0102, номер запису про інше речове право: 49985941; дата та час державної реєстрації: 17.04.2023 07:53:22. Предметом спору, а отже й предметом доказування у цій справі є укладення чи не укладення між ПП «Новогригорівське» та [PERSON] зазначеного вище договору оренди від 17.04.2023, зокрема шляхом його підписання [PERSON] . З метою з`ясування цих обставин судом за клопотанням позивача було витребувано спірний договір у відповідача та призначено почеркознавчу експертизу, у межах якої експертом також було повідомлено про необхідність надання на експертизу зазначеного договору. Оригінал договору оренди землі від 17.04.2023 у матеріалах справи відсутній, у порядку витребування доказів відповідачем суду не наданий, як і не наданий ним у порядку вирішення клопотання експерта про його надання на експертизу. Відповідно до умов ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З огляду на зазначене суд констатує ухилення відповідача від подання експерту оригіналу спірного договору без чого провести експертизу неможливо, у зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 109 ЦПК України суд визнає факт не підписання [PERSON] спірного договору доведеним. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії. що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Положеннями ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положення ст. 207 ЦК України встановлюють загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину. а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину. який не вчинено. Аналогічна позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження N 14-499цс19). Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61 -34764св 18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Таким чином, оскільки позивач спірний договір оренди землі не підписувала, то й істотних умов цього договору не погоджувала, а отже відсутнє її волевиявлення на укладення його укладення. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом "б" ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. При цьому, негаторний позов може бути заявлений впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця земельних ділянок (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020у справі 145/2047/16-ц). Окремо слід відзначити, що наявна реєстрація прав оренди на підставі зазначеного вище договору, який позивачем не укладався, а отже відповідач не набув прав орендаря за спірними договорами оренди землі, - також перешкоджає реалізації позивачем своїх прав на користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, а тому таку державну реєстрацію слід скасувати. Так, як слідує зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішенням суду можуть визнаватися речові права та їх обтяження, проте, якщо такого визнання немає, то речові права та їх обтяження поновлюються на підставі невід`ємної архівної складової частини. Для цього достатньо рішення суду про скасування державної реєстрації, прав чи документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію. Те саме стосується реєстрації зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, що врегульовано абз. 3 ч. 3 ст. 26 зазначеного закону, де визначено, що відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Зазначене свідчить про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації іншого речового права - права оренди на підставі спірного договору оренди землі, що на думку суду є ефективним способом захисту та забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що договір оренди землі від 17.04.2023 є неукладеними та ПП «Новогригорівське» не набуло прав орендаря за цим договором, однак фактично використовує земельну ділянку за цим договором, при цьому було проведено державну реєстрацію права оренди на підставі цього договору, - суд дійшов висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача їх повернути та скасування державної реєстрації речового права є обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи зроблену, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі представником позивача заяву про надання суду протягом п`яти днів доказів понесення позивачем таких витрат, - слід вирішити у судовому засіданні, яке слід призначити у порядку та строки, передбачені ст. 246, ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved