Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірі 78 867,65 грн., моральну шкоду в розмірі 52 500, 00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2449,20 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. та 2012 грн.00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. Позов мотивовано\~тим,\~що 14.02.2019,\~приблизно о\~16\~год.\~30\~хв.\~відповідач рухаючись\~на перехресті\~ вул.\~Киргизької та\~пр.\~Льва Ландау\~133/1\~у м.\~Харкові,\~керуючи транспортним\~засобом «ГАЗ\~33021»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~, виїхав на\~регульоване перехрестя\~з вул.\~Киргизької на\~заборонений (червоний)\~сигнал світлофору\~та скоїв\~зіткнення з\~автомобілем БМВ\~держномер [NUMBER] під\~керуванням [PERSON] ,\~який завершував\~маневр,\~виконуючи поворот\~ліворуч з\~пр.\~Льва Ландау\~на вул.\~Киргизькій ,\~у зв,язку\~ з\~чим була\~заподіяна матеріальна\~шкода,\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження. 29.03.2019 постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. При зазначеному ДТП автомобіль належний позивачу отримав механічні пошкодження. Згідно з висновком експерта вартість завданого власнику КТЗ складає 157 247,71 грн. Страховою компанією було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 78 380,06 грн. Таким чином, вартість майнової шкоди складає 78 867,65 грн. Також, зазначає, що внаслідок ДТП позивачу, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з пошкодженням, а фактично знищенням власності та не можливості користуватись автомобілем. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.01.2021 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 08.02.2021\~року на\~адресу суду\~від \~відповідача надійшов\~відзив,\~в якому\~відповідач вказує,\~що він\~не визнає\~позов та\~заперечує проти\~його задоволення, просив зменшити розмір майнової шкоди до 57 247,71 грн., у задоволенні позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди просив відмовити в повному обсязі. 22.03.2021 представник відповідача до канцелярії суду надав пояснення по справі в яких зазначив, що відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Посилаючись на те, недостовірність висновку експерта Національного наукового центру «інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 7990 від 29.05.2019. Також посилався, на те, що розмір матеріальної відповідальності відповідача перед [PERSON] обмежений різницею між розміром фактично завданої йому матеріальної шкоди та страховою сумою (лімітом відшкодування). По-друге, з матеріалів справи неможливо встановити реальний розмір матеріальної шкоди, позивачу внаслідок ДТП від 14.02.2019 р. через наявність двох документів, в яких визначення розміру зазначеної шкоди суттєво відрізняється, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розміром 52 500,00 грн. є необґрунтованою та не підтвердженою доказами. 20.04.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, шо заперечення відповідача не є такими, які впливають на обґрунтованість та розмір заявлених позовних вимог. 21.04.2022 року зазначена цивільна справа була направлена до Ленінського районного суду м. Полтави, у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ, відповідно до розпорядження Голови Верховного суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22 року. З 21.04.2022 року по 12.12.2022 року в Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник відповідача адвокат Кочнєва Л.В. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Суд, дослідивши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 14.02.2019 року в 16.30 годин, керуючи автомобілем ГАЗ 33021 держномер [NUMBER] по пр. Льва Ландау 133/1 в м. Харкові, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Киргизької на заборонений ( червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем БМВ держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який завершував маневр, виконуючи поворот ліворуч з пр. Льва Ландау на вул. Киргизька , у зв,язку з чим була заподіяна матеріальна шкода, автомобілі отримали механічні пошкодження.. Своїми діями [PERSON] порушив п.8.7. ПДР\~України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за\~ст.124 КУпАП. Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди ( а.с.14). Відповідно до ч.6\~ст.82ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно висновку експерта Національного наукового центру «інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 7990 від 29.05.2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «BMW X1», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталась 14.02.2019 складає 157 247,71 грн. (а.с.4-8) Посилання представника відповідача в письмових поясненнях на недостовірність висновку автотоварознавчого дослідження № 7990 від 29.05.2019 суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані у цьому висновку дані та розмір матеріальної шкоди. Відповідачем не надано суду іншого експертного висновку, будь-яких актів щодо оцінки пошкоджень автомобіля чи розрахунків матеріальної шкоди, які б спростовували вказані у позові обставини. Вартість відновлювального ремонту складає 157 247,71 грн. Згідно довідки від 16.04.2019 ПАТ НАСК «ОРАНТА» було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 78 380,06 грн (а.с. 17). Згідно з ст.1187ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1ст. 1188\~ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст.1192ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на вказане, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених та підтриманих позивачем вимог, беручи до уваги, що неправомірні дії відповідача призвели до завдання позивачу матеріальних збитків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми матеріальних збитків в розмірі 78 867,65 грн. грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідност.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. На обґрунтування заподіяної моральної шкоди позивач\~\~ посилається на те, що\~після ДТП на час ремонту його автомобіля довелось в майбутньому користуватися громадським транспортом, що викликає суттєві незручності у пересуванні. У відповідності до ст.ст.13,81ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Згідност.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачеві, неможливість використовувати пошкоджений автомобіль для звичайного способу життя, суд дійшов висновку, що вимоги\~\~позивача \~в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача\~\~ \~\~слід стягнути на користь позивача 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Враховуючи, що відповідно до квитанції №5 від 17.04.2019 [PERSON] була здійснена оплата за проведення експертизи № 7990 в розмірі 2449,20 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.141Цивільногопроцесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно вимог ч. 8ст.141Цивільногопроцесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За приписами ч.ч. 1, 3ст.133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В частині першій статті 59Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1Закону України «Про адвокатуруі адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої та другої статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: договір № 20-11/11-1 про надання правової допомоги від 01.08.2020 року, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 20-11/11-1 від 18.11.2020 року, за яким загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 2000,00 грн.; квитанцію №15 від 18.11.2020 про сплату за надану правову допомогу грошових коштів в розмірі 2000,00 грн. З огляду на викладене суд вважає, що заявлена вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. підлягає задоволенню, з урахуванням критеріїв співмірності, складності справи, часу розгляду справи та розумності. Доводи відповідача щодо заперечень на позов зазначених у відзові на позов спростовуються вказаними висновками суду. Як вказав ЄСПЛ\~у рішенні у справі\~«Серявін та інші проти України», що хоча пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суд\~обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2942 грн.80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial