Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z06.00110.006452990 від 02.03.2020 в розмірі 100482,91 грн. з яких: 46488,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 25535,46 грн. сума заборгованості за відсотками та 28459,34 грн. сума заборгованості за комісіями. Окрім цього, просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника позивача, у випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.03.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.00110.006452990. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № Z06.00110.006452990 від 02.03.2020, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права такої вимоги. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 07.07.2023, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Однак всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № Z06.00110.006452990 від 02.03.2020 в розмірі 100482,91 грн. з яких: 46488,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 25535,46 грн. сума заборгованості за відсотками та 28459,34 грн. сума заборгованості за комісіями. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 38). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 04.01.2024 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 25.01.2024 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 02.03.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00110.006452990, за умовами якого АТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредит у розмірі 67200,00 грн., зі сплатою 21,99 % річних (процентна ставка змінювана), строк дії кредиту 24 місяців, дата повернення 02.03.2022. Відповідно до п. 1.5 Договору під час користування кредитом Банк надавав позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО - за https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts), за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 додатку № 1 як "Плата за обслуговування кредитної заборгованості". Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку (а.с. 5). Згідно з паспортом споживчого кредиту № Z06.00110.006452990 від 02.03.2020 відповідач ознайомився з інформацією про умови кредитування та вартість кредиту, що стверджується його підписом (а.с. 6). Банк свої зобов`язання перед [PERSON] виконав перерахувавши кошти в розмірі 67200,00 грн., що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 (а.с. 8). 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до вимог якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 10-11). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 АТ «Ідея Банк» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № Z06.00110.006452990 від 02.03.2020 на загальну суму заборгованості 100482,91 грн. (а.с. 12). У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором утворилась заборгованість яка станом на 30.11.2023 складає 100482,91 грн. з яких: 46488,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 25535,46 грн. сума заборгованості за відсотками та 28459,34 грн. сума заборгованості за комісіями (а.с. 9). Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків. В ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526\~ЦК\~України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 02.03.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00110.006452990. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № Z06.00110.006452990 від 02.03.2020 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 30.11.2023 складає 100482,91 грн. з яких: 46488,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 25535,46 грн. сума заборгованості за відсотками та 28459,34 грн. сума заборгованості за комісіями, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами. Однак, суд зазначає, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Так, банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). З урахуванням принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати ВС від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). А тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 28459,34 грн. заборгованості за комісіями задоволенню не підлягають. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов необхідно частково задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Z06.00110.006452990 від 02.03.2020 в загальній сумі 72023,57 грн., з яких: 46488,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 25535,46 грн. сума заборгованості за відсотками. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційну розміру задоволених позовних вимог А тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1923,82 грн. (2684,00 грн. х 72023,57 грн. / 100482,91 грн.) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~ст.чт.\~1,\~3,\~207,\~509,\~526,\~527,\~530,\~549,\~610,\~626,\~628,\~633,\~634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 141, 178, 211, 247 ЦПК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial