Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: 15.06.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участі приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., в якому просив: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05.08.2021 року, за умовами якого [PERSON] продала [PERSON] свою 1/3 частку у праві власності в квартирі [ADDRESS] ) перевести на співвласника [PERSON] права та обов`язки покупця на вказану частку квартири. В обгрунтування позову зазначено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожному по 1/3 частки. 05.08.2021 року співвласники [PERSON] з [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., за умовами якого [PERSON] продала [PERSON] належну їй 1/3 частку у праві власності в цій квартирі. Проте в порушення ст.362 ЦК України співвласник [PERSON] не був письмово повідомлений про намір [PERSON] продати свою частку у праві власності на квартиру, чим було порушено його переважне право на придбання належної останній частини їх спільної квартири. За таких обставин [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх майнових прав, просив визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу 1/3 частки у праві власності в спірній квартирі, перевести на співвласника [PERSON] права та обов`язки покупця на вказану частину квартири. Короткий зміст відзиву на позов. [PERSON] подала відзив на позов, в якому просила відмовити в його задоволенні. В обгрунтування відзиву зазначено, що при зверненні до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру, переведення на співвласника прав та обов`язків покупця, в порушенні вимог ч.4 ст.362 ЦК України позивач [PERSON] не виконав обов`язку внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором мав сплатити покупець. Твердження позивача [PERSON] про недійсність договору купівлі-продажу частини квартири - є безпідставними, оскільки переважне право купівлі діє лише у разі продажу частки особі, яка не входить до кола співвласників. У разі продажу частки квартири одному із співвласників решта співвласників не має переважного права на її купівлю. (а.с.41-42). Короткий зміст пояснень на позов третьої особи. Представник третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Наталі Анатоліївни - адвокат Нестеренко А.В. подала пояснення на позов, в якому просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначено, що при зверненні до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру, переведення на співвласника прав та обов`язків покупця, в порушенні вимог ч.4 ст.362 ЦК України позивач [PERSON] не виконав обов`язку внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором мав сплатити покупець. Твердження позивача [PERSON] про недійсність договору купівлі-продажу частки квартири - є безпідставними, оскільки переважне право купівлі діє лише у разі продажу частки особі, яка не входить до кола співвласників. У разі продажу частки квартири одному із співвласників решта співвласників не має переважного права на її купівлю. Просили стягнути з позивача на користь третьої особи понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. (а.с.43-50). Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.06.2022 року відкрито за правилами загального позовного провадження у справі позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру, переведення на співвласника прав та обов`язків покупця. (а.с.32-33). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.11.2022 року зупинено провадження у справі позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру, переведення на співвласника прав та обов`язків покупця до розгляду справи №537/2956/21за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту та спадкового договору. (а.с.106-107). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.08.2023 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] (а.с. 112). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі позовом [PERSON] , призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.145-146). Позиція учасників в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Чупілко М.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимог, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Гонтар В.М. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про місце і час розгляду справи. Подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вона пропонувала [PERSON] придбати її частку у спірній квартирі, проте він не виявив відповідного бажання. Тому вона продала свою частку у спірній квартирі іншому співвласнику [PERSON] за запропоновану нею ціну. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. та її представник адвокат Нестеренко А.В. не з`явилися в судове засідання, хоча повідомлялися про місце і час розгляду справи. В поданих поясненнях просили розглянути справу без їх участі. Встановлені обставини та мотиви суду при ухваленні рішення. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, видане згідно з розпорядженням Сьомої дистанції цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці №806/48 від 28.07.1996 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , 1944 р.н., [PERSON] , 1922 р.н., [PERSON] , 1973 р.н. (а.с. 13-14). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 01.09.2020 року Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми). (а.с.15). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №293951280 від 10.01.2022 року з розділу відомості про об`єкт нерухомого майна, інформація про зміни, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності: 1) [PERSON] , 1973 р.н. - 1/3 частка, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.07.1996 року, видане згідно з розпорядженням Сьомої дистанції цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці №806/48, 2) [PERSON] - 1/3 частина, на підставі договору дарування НБ1239012, 23.09.1997 року, посвідченому Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за р. №5-2957, 3) [PERSON] - 1/3 частина, на підставі спадкового договору, серія та номер р.№970, виданий 21.05.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області. Зазначено, що [PERSON] померла. (а.с. 9-12). Згідно з договором купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру від 05.08.2021 року, [PERSON] продала [PERSON] за 64401,01 грн. належну їй 1/3 частку у праві пласності на квартиру [ADDRESS] . (а.с.6). Тобто продаж 1/3 частки у нерухомому майні вчинено [PERSON] не сторонній особі, а одному із співвласників нерухомого майна [PERSON] . Суду не подані докази, що при укладенні договору купівлі-продажу частки в праві власності на квартиру від 05.08.2021 року, [PERSON] письмово повідомила [PERSON] про намір продати належну їй частку у спільній частковій власності про переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №293951280 від 10.01.2022 року з розділу актуальна інформація та відомості про об`єкт нерухомого майна, інформація про зміни, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності: 1) [PERSON] , 1973 р.н. - 1/3 частка, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.07.1996 року, видане згідно з розпорядженням Сьомої дистанції цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці №806/48, 2) [PERSON] - 2/3 частини, на підставі спадкового договору, серія та номер р.№970, виданий 21.05.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, а також на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру, р.№2169, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. (а.с. 9-12). Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У ст. 362 ЦК України зазначено про переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. (ч.1 ст.362 ЦК України). Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. (ч.2 ст.362 ЦК України). Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. (ч.3 ст.362 ЦК України). У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. (ч.4 ст.362 ЦК України). Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається. (ч.5 ст.362 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі інших співвласників будь-який співвласник має право пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця протягом одного року від дня, коли він довідався або міг довідатися про вчинення правочину (частина четверта статті 362 ЦК). Під час розгляду позову про переведення на підставі статті 362 ЦК прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з пред`явленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець, є підставою для відмови в позові. Вирішуючи такі спори, суд не має права задовольняти позови про визнання правочину недійсним, якщо його метою є переведення на позивача (співвласника майна) прав та обов`язків покупця, оскільки цивільним законодавством передбачено інші наслідки порушення положення частини четвертої статті 362 ЦК. Позивач одночасно з пред`явленням позову на депозитний рахунок суду грошову суму не вносив, що є окремою підставою для відмови у позові. Між тим вважає правочин недійсним, в тому числі з підстав порушення відповідачами положень ч.4 ст.362 ЦК. Проте, у разі порушення положень ч.4 ст.362 ЦК України, цивільним законодавством передбачено інші правові наслідки. Крім того, переважне право купівлі діє лише у разі продажу частки особі, яка не входить до кола співвласників. У разі ж продажу частки будь-кому із співвласників решта співвласників не має переважного права на її купівлю. Сторони не заперечували, що продаж спірної частки у нерухомому майні вчинено [PERSON] не сторонній особі, а одному із співвласників нерухомого майна [PERSON] . Якщо кілька співвласників бажають скористатися переважним правом купівлі частки, то вибір того, кому продати свою частку, належить продавцю відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК. За таких обставин, неповідомлення [PERSON] про відчуження належної [PERSON] частки [PERSON] не є підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину. Отже суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, переведення на співвласника прав та обов`язків покупця. Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2018 року у справі №641/7795/15-ц, у постанові від 14.11.2019 року у справі №638/4200/16-ц, у постанові від 22.07.2020 року у справі №752/26988/18. У ст. 133 ЦПК України установлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У ст. 141 ЦК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на наведені положення процесуального закону, суд не вбачає підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу третій особі, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: dismissed