Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.09.2023 звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, просила визнати недійсними: розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002, в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,3969 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №024278 виданий на імя [PERSON] 29.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за №721 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №601, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, а також визнати за нею право на земельну частку (пай) загальною площею 1,75 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ №144385, виданого 18.04.1997 та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за №4, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Позов мотивувала тим, що після смерті [INFO] її батька [PERSON] відкрилась спадщина на майно спадкодавця, яке він успадкував фактично після смерті дружини. Оскільки вона була зареєстрована з батьком, фактично прийняла спадщину після його смерті, то звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] . В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду, вона оформити спадщину не може, просила позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 27.01.2024 подала заяву у якій позов підтримала та просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 76). Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належно (а.с.70). Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи чи про заперечення позовних вимог не подали, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належно (а.с. 69, 73, 74). З наявних в матеріалах справи їхніх заяв посвідчених 07.11.2017 сільським головою Керницької сільської ради, убачається, що вони спадщини після смерті батька [PERSON] не приймали, не претендують на таку спадщину та не заперечують щодо прийняття спадщини їхньою сестрою [PERSON] (а.с. 15, 16, 17). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до суду не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 71). Представник третьої особи - Львівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав клопотання, яким просив про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с. 44). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Як видно із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.19). Оскільки [PERSON] померла до [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , застосовуються положення ЦК України в ред. 2004 року. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають батьки, подружжя та діти спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№ 7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із Державного акту серії ІІ-ЛВ №024278 виданого на ім`я [PERSON] 29.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за №721 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за № 601, датою його видачі є 29.12.2002 (а.с. 23). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 19) убачається, що [PERSON] померла [INFO] . Оскільки на час видачі державного акта серії ІІ-ЛВ №024278 на ім`я [PERSON] 29.12.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за №721 остання померла, тому такий державний акт слід визнати недійсним, як і розпорядження на підставі якого він виданий. Між тим, із витягу з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Львівського району (колишня Керницька сільська рада) Львівської області від 23.08.2023, а також копії сертифікату від 18.04.1997 (а.с. 25, 26) видно, що за [PERSON] значився зареєстрованим Сертифікат ЛВ №144385 від 18.04.1997, виданий на підставі розпорядження Городоцької ради народних депутатів №589 від 22.07.1996, за яким їй належало право на земельну частку (пай) площею 1,75 умовних кадастрових гектари на території Керницької сільської ради. Вказане свідчить про те, що [PERSON] ще за життя була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку ( пай), за життя отримала Сертифікат про право на земельну частку (пай), а отже видача бланку Державного акту після її смерті не може слугувати до звуження прав її спадкоємців та відмовою до визнання за нею права на пай в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Відтак належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку (пай) площею 1,75 умовних кадастрових гектари, входить в склад спадщини після її смерті. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , який проживав та був зареєстрований з нею на час її смерті, що підтверджується довідкою Городоцької міської ради № 428 від 28.07.2023. Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2006 (а.с. 18) убачається, що [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] розпорядився своїм майном на випадок смерті, і зокрема склав заповіт, що посвідчений 16 лютого 2006 року секретарем Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, за яким заповів [PERSON] все майно, яке буде належати йому на час смерті (а.с.20). Отже, оскільки [PERSON] при житті фактично належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, саме це право входить до складу спадщини, після її смерті і було фактично успадковане її чоловіком [PERSON] , позивачка є спадкоємцем за заповітом після його смерті, спадщину прийняла, інші спадкоємці за законом спадщини не приймали та на спадкове майно не претендують, є підстави до визнання за позивачкою права на земельну частку (паю) площею 1,75 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved