Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до Южного міського суду Одеської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний відповідно до заочного рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2019 року. За час шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Відповідач повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини, ніяких відносин із ним не підтримує, вихованням не займається, не телефонує, не цікавиться здоров`ям, матеріально не забезпечує. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 20.10.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 12.01.2024 закрито підготовче судове засідання по цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, згідно нотаріально посвідченої заяви від 13.01.2024. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний відповідно до заочного рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2019 року (а.с.13-14). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.21). Згідно судового наказу Березанського районного суду Миколаївської області №469/1002/18 від 17.01.2019 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2018 до досягнення ним повноліття (а.с.15). 10.11.2021 рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області затверджено висновок Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого [PERSON] , повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , передбачених ст.150 СК України: ніяких відносин із малолітнім не підтримує, вихованням дитини не займається, не цікавиться здоров`ям, не приймає участь у розвитку дитини як особистості та має заборгованість по аліментах (а.с.23-25). У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). При ухваленні рішення судом враховано, що відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його сина [PERSON] , [INFO] , яка нотаріально завірена (а.с.64). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітньої дитини, не утримує його та не спілкується з ним, надав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо сина. Вихованням неповнолітньої дитини займається позивач, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved