Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом і просить визначити наступний спосіб участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : першого та третього тижня місяця з 19-00 години п`ятниці до 19-30 години неділі; другого та четвертого тижня місяця щовівторка та щочетверга з 15-00 години до 20-00 години. в будні дні за домовленістю з матір`ю дитини у громадських місцях та за місцем проживання батька, але не менше двох днів на тиждень з урахуванням робочого графіка позивача та графіка занять дитини; спільний щорічний відпочинок батька з дитиною двічі за літній період часу протягом 20 днів кожний у періоди з 01 по 20 червня та з 27 липня по 15 серпня з можливістю виїзду за межі України за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; спільний щорічний відпочинок батька з дитиною у осінній, зимовий, весняний період часу протягом не менше десяти днів з можливістю виїзду за межі України за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; побачення в день народження сина 09 листопада кожного року не менше чотирьох годин за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; побачення в день народження позивача-батька дитини 23 квітня кожного року не менше чотирьох годин за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; під час хвороби дитини безперешкодне відвідування сина за місцем його проживання за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - необмежене спілкування щоденно з дитиною по телефону, скайпу та за допомогою інших технічних засобів зв`язку в період доби з 19 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. протягом 30 хвилин. Посилається в позові на те, що він з відповідачкою є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що дитина проживає разом з відповідачем, яка постійно чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною - не дозволяла бачитись з дитиною, спілкуватись по телефону або за допомогою інших телекомунікаційних систем. Відповідач на свій розсуд може відмовляти батьку у побаченнях з дитиною та повідомляти батьку будь-яку інформацію щодо дитини. Позивач стверджує, що такими незаконними діями відповідач порушує права батька дитин щодо виховання та розвитку дитини, що негативно впливає на саму дитину та може завдати непоправної шкоди психічному розвитку сину, накласти серйозний відбиток на її психоемоційний стан. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. 14.06.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 16.06.2023 в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 25.08.2023 до суду від відповідачки надійшов відзив, яка пояснила, що позивач вводить суд в оману, оскільки вона не чинить та не чинила йому перешкоди у побаченні та спілкуванні із дитиною по телефону та за допомогою інших телекомунікаційних систем. Дитина взагалі не бачила батька з чотири місячного віку, а саме із 02.04.2019, а тому зустріч батька із дитиною може серйозно вплинути на його психоемоційний стан. Вихованням дитини займається лише мати, яка не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною. У задоволенні позову просила відмовити. 09.11.2023 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] . Протокольною ухвалою суду від 14.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.01.2024 до суду від відповідачки надійшли письмові пояснення, у яких зазначила, що відомості, викладені в позовній заяві є абсолютно неправдивими, безпідставними та такими, що вводять суд в оману._Жодних перешкод чи відмов у побаченнях позивачу з малолітньою дитиною нею не було вчинено. Протягом майже 5-ти років до моменту звернення до суду із позовною заявою [PERSON] ніяким чином не виявляв свого бажання приймати участь у вихованні дитини, а саме бачитись та спілкуватись з ним. Жодного контакту - ні особистого, ні шляхом телефонних переговорів, переписок, в неї з позивачем, починаючи з 2019 року не було; вона не мала жодного уявлення про місцезнаходження позивача, жодного актуального номеру телефону чи іншого способу зв`язку - ні напряму, ні через друзів чи родичів - не було. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цивільній справі. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позову, в разі задоволення просили визначити порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідно до висновку органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації просив розглядати справу у відсутність їх представника та винести рішення, виходячи з інтересів дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 7, 8 та 9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим повторно 07.06.2023 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №5810. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом до відповідачки, позивач зазначає, що відповідачкою. створюються йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, він позбавлений можливості брати участь у вихованні сина, обмежений у побаченнях з ним. Матеріали справи підтверджується, що судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 04.11.2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 07.06.2023 станом на травень 2023 року заборгованість становить 67503 грн. Судом також встановлено, що в листопаді 2023 року відповідачка звернулася до суду з позовом про позбавлення позивача батьківських прав відносно сина та збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). За змістом статті 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Виходячи з цього, перешкод з боку відповідачки у спілкуванні позивача з сином, суд вважає вимоги позивача в цій частині обгрунтованими. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно з ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.11.2023 №108-13526 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , 2018 р.н.. а саме, зустрічі кожної І та ІІІ суботи місяця з 13:00 до 16:00 у присутності матері дитини. Рекомендувати попередньо перші десять зустрічей провести у присутності психолога Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб для налагодження дитячо-батьківських стосунків. Відповідачка у судовому засіданні, у разі неможливості відмови у позові, не заперечувала проти встановлення такого графіку спілкування з дитиною. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, суд зважає на те, що відповідач підтверджує ту обставину, що саме з 2019 року позивач не має контактів з дитиною, однак при цьому приводить своє бачення цієї ситуації, а саме: небажання самого батька спілкуватися з дититною. Крім того, посилаючись на вживані ним, начебто, заходи для встановлення контактів з дитиною, доказів приведеному не надав, як і не спростував тверджень відповідачки щодо перешкод з її боку в такому спілкуванні. У ході розгляду справи обставин, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, судом не встановлено. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Нуутінен проти Фінляндії" від 27 червня 2000 року зазначив, що обов`язок відповідних національних органів сприяти організації зустрічей батька чи матері з дитиною не є абсолютним, особливо тоді, коли вони ще залишаються незнайомими одне одному. Може виявитися, що одразу організувати такі контакти неможливо і що для цього необхідно провести підготовчу роботу. Характер і обсяг такої підготовчої роботи залежатимуть від обставин кожної справи, але взаєморозуміння і співробітництво всіх залучених сторін завжди будуть важливими. Хоча відповідні національні органи повинні робити все від них залежне для того, щоб сприяти такій співпраці, будь-який обов`язок застосування засобів примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки потрібно брати до уваги інтереси, а також права і свободи всіх залучених сторін і, що більш важливо, - основні інтереси дитини та її права, відповідно до статті 8 Конвенції. Якщо існує можливість того, що контакти з батьком (матір`ю) можуть завдати шкоди інтересам дитини або становити втручання в її права, саме відповідні національні органи зобов`язані забезпечити справедливу рівновагу між ними. При цьому вирішальне значення має те, чи вжили відповідні національні органи всіх необхідних заходів для того, щоб сприяти налагодженню контактів тією мірою, якою вимагати цього від них було б доцільно за наявних конкретних обставин кожної справи. В пункті 52 рішення «Савіни проти України» зазначено, що Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Статтями 2,11-13, 76-82 ЦПК України визначено принципи, права та обов`язки сторін цивільного процесу. З точки зору ст.ст.76-82 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, на підставі, встановлених судом обставин, враховуючи рекомендації, викладені у висновку органу опіки та піклування, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, виходячи виключно з інтересів та віку дитини, а також балансу інтересів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема, суд вважає, що слід визначити [PERSON] способи участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення зустрічей з дитиною: кожної першої та третьої суботи місяця з 13:00 год. до 16:00 год. у присутності матері дитини - [PERSON] та дитячого психолога.

Outcome: partial