Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

24.07.2023 року АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 83949,77 грн. В обгрунтування позову вказують на те, що 05.03.2018 АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» було подано до Самарського районного суду м.Дніпропетровська заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. 22.03.2018 було видано судовий наказ № 206/1234/2018, за яким було стягнуто з [PERSON] 88\~712,03 грн., з яких 73 254,08 грн.- заборгованість за спожиту електричну енергію,12\~725,78 грн.- інфляційне збільшення боргу, 2732,17 грн.- 3% річних та 176,20 грн. судовий збір.08.02.2023р. відповідач подав заяву про скасування судового наказу. Ухвалою Самарського районного суду від10.02.2023 р. була постановлена ухвала про скасування судового наказу №206/1234/2018 від 22.03.2018р. Відносини між позивачем та відповідачем регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, які були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (далі - Правила ), ст.714 ЦК України, ст.ст.24 27 Закону України «Про електроенергетику», станом на сьогодні Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою НКРЕ від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ). Так, 11.10.2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір користування електроенергією №7225056, (далі Договір), в якому згідно з п.9.1 п. 9 «Термін дії договоруґґ» вказано, що цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або його доповнення. Відповідач [PERSON] жодних заяв чи звернень щодо припинення дії Договору не подавав, отже Договір №7225056 від 11.10.2007 є діючим. Відповідач приймав і приймає електроенергію як товар та використовує її на власні побутові потреби. Статтею 9\~Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» визначено\~порядок оплати\~житлово-комунальних\~послуг,\~а саме споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільненняспоживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова ВСУ від 30.10.2013 у справі 6-59цс13).Відповідач є споживачем послуг електропостачання та має зобов`язання сплачувати за спожиту електричну енергію.Відповідач [PERSON] своїх обов`язків по сплаті за використану електричну енергію не виконував. Остання оплата відповідно до особового рахунку була у червні 2019 року, в результаті чого за адресою: [ADDRESS] виникла заборгованість за період з 11.04.2016 по 11.12.2017в сумі 61\~372,32 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином відповідачу нараховано 17\~049,43 грн. - інфляційнезбільшення боргу, та 3% річних в сумі 5\~528,02 грн.. Загальна сума боргу становить 83\~949,43 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. А також просить стягнути сплачений ними судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 28.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та за фактичним місцем проживання, вказаним ним у заяві про скасування судового наказу. Судові повістки повернулися до суду не врученими, з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідача було викликано в судове засідання шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи місця перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд ухвалив, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, розглянути справу в заочному порядку за наявними у справі доказами постановити заочне рішення. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані суду письмові докази, судприходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки з Єдиного державного демографічного реєстру №157162 від 25.07.2023р. місце проживання [PERSON] зареєстровано в будинку [ADDRESS] з 12.10.2009 року по теперішній час. 11.10.2007 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір користування електроенергією №7225056, (далі Договір). У п.9.1 п. 9 договору вказано, що цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або його доповнення. Жодних заяв чи звернень від відповідача щодо припинення дії договору позивачем отримано не було. Відповідач [PERSON] , своїх обов`язків по сплаті за використану електричну енергію не виконував. Оплати за використану електричну енергію не проводив, остання оплата відповідно до особового рахунку була у червні 2019 року в результаті чого за адресою: [ADDRESS] ,за період з 11.04.2016 по 11.12.2017, виникла заборгованість в сумі 61\~372,32 грн ( а.с. 7) Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, таким чином відповідачу нараховано 17\~049,43 грн. інфляційне збільшення боргу, та 3% річних в сумі 5\~528,02 грн., а всього 83\~949,43 грн.( а.с.12 зб). В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 67 ЖК УРСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. За умовами\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Відповідач заяви про застосування позовної давності суду не подавав. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг не виконав, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку і це відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved