Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

12.12.2023 р. заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин; заінтересована особа - Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS] , яка належала їй на праві спільної приватної власності, інша частка належить заявнику. У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено та роз`яснено необхідність в судовому порядку встановити факт родинних відносин із [PERSON] , оскільки нотаріус виявила ряд розбіжностей в написані анкетних даних спадкодавця, а саме: даті народження [PERSON] та відсутності у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про народження [PERSON] у зв`язку з чим, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є його матір`ю, що необхідно йому для належного оформлення спадкових прав. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, покликаючись на мотив такої, яку просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.28). Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.1971 року виданого Тернівським р/в РАЦС, заявник народився у м. Кривому Розі [INFO] , де в графі мати вказано: « [PERSON] » та в графі батько - « [PERSON] » (а.с.13). Як видно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (а.с.11). Однак, при оформленні спадщини нотаріусом було виявлено розбіжності в даті народження померлої, оскільки у свідоцтві про народження заявника в графі «мати» зазначено - [PERSON] , в свідоцтвах про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 21.02.1971 р. датою народження нареченої зазначено « [INFO] », а в свідоцтві про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , в графі «дата народження дружини» записано « [INFO] », провести необхідні зміни до актового запису про шлюб неможливо з причини відсутності в Державному реєстрі актів цивільного стану актового запису про народження [PERSON] , що підтверджено довідкою державного нотаріального архіву Дніпропетровської області, тим більше що вона померла (а.с.9-10). По цій причині нотаріус не зміг оформити спадкове право, оскільки необхідною умовою було встановлення факту родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була рідною матір`ю [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), та народилася саме - [INFO] (а.с.14-15). Проте, як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Тернівським РВ Криворізького МУУМВС України в Дніпропетровський області 19.07.2001 р. та закордонного паспорту серії [NUMBER] виданого 25 квітня 2014 р., датою народження [PERSON] , зазначено саме: « [INFO] » (а.с.30-31). Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.05.1994 р. квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної приватної власності належала [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до декларації №0001-Х863-9Х00, що затверджена наказом МОЗ України 19.03.2018 р. №503, про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, датою народження [PERSON] , зазначено « [INFO] », довіреною особою пацієнта - [PERSON] , як сина пацієнта (а.с.17). Згідно акту з місця проживання від 07.12.2023 р. затвердженого ТОВ «УЮТ-2011» та засвідченого сусідами будинку вбачається, що в квартирі [ADDRESS] впродовж всього життя проживала - [PERSON] , з нею разом проживав її син [PERSON] , з яким вона підтримувала теплі родинні стосунки. Син опікувався нею та надавав підтримку до дня її смерті (а.с.16). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів, тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Проаналізувавши зміст вимог заявника, можна зробити висновок, що предметом розгляду у цій справі є не оскарження правомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Суд вважає,\~що встановлення\~юридичного факту,\~про яке\~просить заявник\~знайшло повне\~підтвердження і\~його об`єктивність\~не викликає\~в суду\~сумніву та враховуючи наведене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки, встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

Outcome: approved