Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати довіреність від 05.12.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстрованої в реєстрі за №2557, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] недійсною; витребувати у [PERSON] , як у добросовісного набувача, квартиру [ADDRESS] , та повернути її у власність [PERSON] ; відновити становище, яке існувало до порушення прав, та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м. В обґрунтування позову навів наступне. [PERSON] , у відповідності до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] видане 12.05.1998 року органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом НАК 148996, виданого 11.12.2014 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою належала 1/1 частина квартири [ADDRESS] . В середині листопада 2014 року, [PERSON] (який помер [INFO] ) за попередньою змовою з [PERSON] та [PERSON] , вирішили заволодіти чужим майном - квартирою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , поза його волею. З цією метою вони, знаходячись в будинку [ADDRESS] , шляхом заміни фотознімка [PERSON] на фотознімок [PERSON] , підробили раніше викрадений [PERSON] у [PERSON] паспорт серії [NUMBER] , виданого 28.08.1997 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Після чого вони, продовжуючи реалізувати свої злочинні наміри, згідно попередньої домовленості, прибули до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., за адресою [ADDRESS] . Там, з метою виготовлення від імені [PERSON] підробленої довіреності, [PERSON] надав приватному нотаріусу завідомо підроблений паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 28.08.1997 року Центрально-Міським на ім`я [PERSON] з вклеєною фотографією [PERSON] , переконавши приватного нотаріуса Кучман І.І., що він дійсно є [PERSON] . Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., будучи переконаною в достовірності наданих їй документів, виготовила довіреність на право представляти інтереси [PERSON] в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належного йому на праві особистої приватної власності квартири [ADDRESS] , зареєструвавши в реєстрі за номером 2557, куди [PERSON] вніс завідомо неправдиві відомості про те, що він є [PERSON] та він уповноважує [PERSON] та [PERSON] (які не були обізнаними в скоєні злочину) представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу вищезазначеної квартири, після чого підписав вказану довіреність від [PERSON] , тим самим виготовив підроблений офіційний документ. Після чого [PERSON] , разом з [PERSON] , [PERSON] , передали вищезазначену підроблену довіреність [PERSON] , який не був повідомлений про злочинні намір останніх, тим самим збувши підроблений офіційний документ. Крім того, повторно, 05.12.2014 року, у денний час, [PERSON] умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з [PERSON] , [PERSON] , з метою придбання права на майно шляхом обману - квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , після підробки паспорта останнього та виготовлення підробленої довіреності від імені [PERSON] на [PERSON] і [PERSON] на продаж вищезазначеної квартири, запевнили останніх в тому, що [PERSON] має наміри продати належну йому на праві приватної власності зазначену квартиру та передали [PERSON] і [PERSON] підроблену [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність від імені [PERSON] на право представництва та розпорядження квартирою [ADDRESS] , зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. в реєстрі за номером 2557. [PERSON] та [PERSON] , будучи необізнаними у злочинних намірах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , впевненими у справжності нотаріально посвідченої довіреності і про наміри [PERSON] продати належну йому квартиру [ADDRESS] , передали [PERSON] гроші в сумі 7200 доларів США, тим самим придбавши право на зазначене майно. У подальшому [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розподілили гроші на власний розсуд. 16.12.2014 року, [PERSON] , виступаючи від імені [PERSON] на підставі вищезазначеної довіреності, реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстровано в реєстрі за номером 2636, продавши квартиру [PERSON] . Таким чином, власність на квартиру [ADDRESS] , вибула з власності [PERSON] поза його волею. Відносно вищевказаних осіб, які позбавили [PERSON] права власності на квартиру, a також інших мешканців м. Кривого Рогу, були порушені кримінальні провадження, які були об`єднані в одне провадження та йому був присвоєний номер в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12013040770003034 від 19.08.2013 року та кримінальне провадження розглядається в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу. У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. В п.10 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вказано, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Також слід зазначити, що позиція ВС України та Вищого спеціалізованого суду України, при розгляді справ по спорам витребування майна у добросовісного набувача, вказує, що згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав його у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Згідно до ч.5 ст. 202 ЦК України, До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до ч.1, ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч.1-3 ст.. 215 ЦК України, Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У зв`язку з тим, що довіреність від [PERSON] від 05.12.2014 року, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., зареєстрована в реєстрі за №2557, вчинена поза волевиявленням [PERSON] та не відповідала його внутрішній волі, так як він вказаний правочин не вчиняв, не підписував, його вчинила інша особа по підробленому паспорту [PERSON] , про що останній нічого не знав, то вказана довіреність судом має бути визнана недійсною. З позиції п. 9 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при визнанні вказаної довіреності недійсною, не підлягають задоволенню позови щодо визнання недійсними наступних правочинів, та в цьому випадку майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Вищенаведені підстави про те, що нерухоме майно за відплатним договором, придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав, та майно від власника вибуло не з її волі, а іншим шляхом. У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої він просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, відзиву на подавала, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. в судове засідання не з`явилась, подала заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: обвинувальний акт (а.с. 6-9), свідоцтво про право власності (а.с. 10), свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 11), довідка (а.с. 12), копія паспорту (а.с. 13,14, 15, 16), довіреність (а.с. 17-18), висновок експерта (а.с. 19-20), договір купівлі-продажу (а.с. 21-24), витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 25-29), свідоцтво про смерть (а.с. 30), вирок суду (а.с.71-78), ухвала (а.с.79-80). Суд,

Outcome: approved