Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

У грудні 2020 року позивач Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № КО 1907 від 20.07.2019, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язався прийняти цей Комплекс, згідно Акту приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 16430,00 грн. Позивач зазначає, що належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконав не у повному обсязі, а саме сплатив лише частину вартості Комплексу. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5363,00 грн, пеню у розмірі 1060,88 грн, 3% річних у розмірі 143,26 грн. та судові витрати у розмірі 840,80 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не подав відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № КО 1907 від 20.07.2019, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язався прийняти цей Комплекс, згідно Акту приймання-передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 16430,00 грн. Відповідно до п. 1.2. договору під комплексом розуміється продаж набору косметики та надання косметологічних послуг. Згідно п.1.3 Договору асортимент, кількість, комплектація, перелік складових Комплексу і загальна сума Договору визначаються в Переліку №1 (специфікації), що є невід`ємною частиною Договору. Пунктом 2.4. Договору визначено що зобов`язання Позивача по передачі Комплексу вважаються виконаними в момент передачі Комплексу в розпорядження Відповідача, згідно Акту приймання-передачі та підписання Договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, дотримуючись умов Договору, належним чином виконав свої зобов`язання перед Відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаним Сторонами Актом приймання-передачі Товару від 20.07.2019 та Актом наданих послуг від 11.08.2019. В свою чергу, відповідач отримав Комплекс, будь-яких претензій щодо такого отриманого Комплексу та щодо виконання Позивачем своїх зобов`язань за Договором не мав та не висував, про що свідчить підпис останнього в вищевказаному Акті, підтвердження щодо спростування зазначеного в матеріалах цивільної справи відсутні. Згідно п.5.1 Договору загальна вартість Комплексу складає 16430,00 грн. Пунктами 5.4, 5.5 Договору встановлено, що Відповідач сплачує за Комплекс частинами рівними платежами не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного місяця у сумі 2238,33 грн. Остаточно розрахуватись за Комплекс Відповідач зобов`язувався не пізніше 20.01.2020 року (п. 5.6. Договору). Відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконав не у повному обсязі, а саме сплатив лише частину вартості Комплексу, що не спростовано відповідачем. Розрахунок основної суми заборгованості Відповідача за Комплекс, яка була сформована згідно умов Договору, доданої Позивачем до даної позовної заяви також не спростовано відповідачем. Позивачем було направлено письмову претензію вих. № 34 від 18.10.2019, однак Відповідач залишив таку претензію Позивача без відповіді та без виконання. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Уклавши Договір на умовах, викладених в ньому, відповідач тим самим засвідчив свою повну та беззастережну згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені у Договорі. Таким чином, уклавши Договір, Сторони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного Договору. Згідно ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Outcome: approved