Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулось в суд з позовом до [PERSON] і, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.146), просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №4764800 від 13 вересня 2021 року в сумі 64080 грн., з яких сума кредиту - 20000 грн., сума процентів за користування кредитом - 44080 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 13 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] уклали кредитний договір №4764800. Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільного телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн. на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами в розмірі 1,90% в день та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту. 21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №21-06/2022, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №4764800 від 13 вересня 2021 року, укладеним із відповідачем. Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. 14 серпня 2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи №638/9488/23 за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України направлено за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Крюкова М.В. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, натомість подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та витрат на правничу допомогу. Вказує, що жодного кредитного договору він не підписував й письмової згоди на отримання кредиту не надавав, а заявлені позивачем суми відсотків за користування кредитом не ґрунтуються на умовах кредитного договору й наданому позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. У відповіді на відзив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» вказує, що із доводами відповідача [PERSON] , викладеними у відзиві на позовну заяву, не погоджується, оскільки вони не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства України. На підтвердження факту укладення договору №4764800 про надання [PERSON] споживчого кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «С610475», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису у відповідності до вимог ч.6 та ч.8 ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач [PERSON] ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли всіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Крім того, відсотки за кредитним договором нараховано правомірно в межах періоду автопролонгації відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4764800. Кредитний договір підписаний електронним підписом [PERSON] , який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону позичальника, про що свідчить п.11 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.1.3, 1.4, 1.5.1 кредитного договору кредит надано в сумі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 1,90% в день строком на 26 днів, тобто по 09 жовтня 2021 року включно, у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів кредитором зі свого поточного рахунку на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка ним вказана. При цьому, сторони погодили, що процентна ставка 1,9% в день застосовується, зокрема, у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. У Додатку №1 до договору кредиту №4764800 від 13 вересня 2021 року сторони погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме: строк на який надано кредит - 26 днів, сума кредиту - 20000 грн., процентна ставка за день користування кредитом - 1,90%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 9880 грн., занижена процентна ставка - 1,425%, у разі її застосування за умов, зазначених в п.1.5.2 договору - 74100 грн. Паспорт споживчого кредиту, із яким ознайомився [PERSON] та підписав 13 вересня 2021 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором С610475, містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, де зазначено, зокрема, що загальні витрати за кредитом в розмірі 20000 грн. за стандартною процентною ставкою 1,9 % в день будуть становити 9 880 грн. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на веб-сайті Товариства - https://creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору та підписуючи його електронним підписом, [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п.10.8 договору кредиту). У п.6.1 кредитного договору №4764800 від 13 вересня 2021 року сторони передбачили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, передбаченого п. 6.1.1 договору. Якщо відбулося продовження строку користування кредитом за ініціативою споживача повернення кредиту та сплата відсотків, що нараховуються в період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається сторонами в особистому кабінеті, крім випадку, передбаченого п.6.1.1 договору. Якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається споживачу в особистому кабінеті, а сплата процентів, що нараховуються за день автопролонгації, здійснюється в день такої автопролонгації, крім випадку, передбаченого п.6.1.1 договору. Згідно п.6.1.1 та п 6.2 кредитного договору у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, відсотки за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. Повернення кредитної заборгованості споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені в договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в договорі та/або на Веб-сайті банківські рахунки товариства в національній грошовій одиниці України - гривні. Згідно п.4.3.1 кредитного договору №4764800 від 13 вересня 2021 року, у разі, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Отже, за згодою сторін на підставі укладеного договору кредиту №4764800 від 13 вересня 2021 року та Додатку №1 до цього договору, строк дії договору кредиту сторони визначили у 26 днів, тобто по 09 жовтня 2021 року включно. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,90% в день, а також передбачили можливість продовження нарахування вказаних процентів за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. За умовами вищезазначеного договору кредиту [PERSON] зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк. Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. 21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №21-06/2022, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №21-06/2022 від 21 червня 2022 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4764800 в сумі 64080 грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44080 грн. - сума заборгованості за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» 21 червня 2022 року повідомило [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , яка ним була зазначена при укладенні договору, відповідного повідомлення, що підтверджується відповідною роздруківкою. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Враховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що укладення кредитного договору №4764800 від 13 вересня 2021 року відбулось, що узгоджується зі ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», та останньому перераховано суму кредиту в розмірі 20000 грн. на банківську картку [NUMBER] . При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 20000 грн. підтверджується повідомленням АТ «Універсал Банк» №БТ/9938 від 27 грудня 2023 року, яке отримане на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2023 року, згідно якого АТ «Універсал Банк» підтвердило, що банківська картка [NUMBER] випускалась та належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); платіж на суму 20000 грн. був зарахований на картку [NUMBER] через платіжну систему EasyPay. Крім того, згідно довідки №2047 від 29 червня 2022 року, виданої ТОВ «ФК «Контрактовий дім», який є платіжним провайдером ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору №087/20-П від 08 липня 2020 року, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» підтвердило факт перерахування 13 вересня 2021 року о 10 год. 04 хв. на банківську картку [NUMBER] через платіжну систему EasyPay грошових коштів в сумі 20000 грн., номер транзакції 990411355, статус операції «прийнято». Отже, доводи відповідача про те, що він грошові кошти не отримував є безпідставними. [PERSON] отримані кошти у визначений кредитним договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 20000 грн. за договором кредиту №4764800 від 13 вересня 2021 року. Що стосується розміру відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором №4764800 від 13 вересня 2021 року, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, то суд зважає на наступне. Зі змісту позовної заяви вбачається, що заборгованість по відсотках, яку просить стягнути позивач, складає 44080 грн. При цьому, як вбачається з кредитного договору №4764800 від 13 вересня 2021 року, сторони в умовах договору погодили, що в разі, якщо клієнт не повернув кредит у визначений договором строк, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами з першого дня прострочення, але в будь-якому випадку не більше ніж до дев`яностого дня прострочки. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за кредитним договором в межах строку дії договору кредиту (26 днів) та після його закінчення у разі неповернення кредиту лише не більше 90 календарних днів, починаючим з першого дня прострочки виконання зобов`язання. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором №4764800 від 13 вересня 2021 року не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором, з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами (1,9%), відповідно складає 44080 грн. (20000 грн. тіла кредиту х 1,90% : 100 х 90 днів + 9880 грн. розмір відсотків згідно графіка, нарахованих в межах строку дії договору (26 днів)). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 44080 грн. відсотків за договором кредиту №4764800 від 13 вересня 2021 року, а тому позов в цій частині є обґрунтованим і також підлягає задоволенню. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» слід стягнути 64080 грн. заборгованості за договором кредиту №4764800 від 13 вересня 2021 року, з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 44080 грн. - заборгованість по відсотках. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року та ордеру серії АН №1075167 від 27 липня 2023 року, виданого на підставі цього договору, здійснювала адвокат Крюкова М.В. (а.с.68-71, а.с.57). За даними звіту про надання правової допомоги згідно даного договору від 03 серпня 2023 року сторони погодили, що адвокатом Крюковою М.В. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» такі види правової допомоги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; складення позовної заяви; подання позовної заяви до суду, на що нею витрачено 10 годин. Загальна вартість наданих послуг - 10 000 грн. (а.с.58). Згідно рахунку на оплату по замовленню №03/08 від 03 серпня 2023 року та платіжної інструкції №1038 від 04 серпня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило адвокату Крюковій М.В. 10000 грн. за виконану роботу. Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved