Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.03.2013 їхній шлюб було розірвано. Вказала, що на даний час [PERSON] навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на факультеті біомедичної інженерії IV рівень акредитації на денній формі навчання за держзамовленням. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Зазначила, що донька знаходиться на її утриманні, водночас позивачка не має можливості самостійно здійснювати витрати щодо навчання, проїзду, одягу і харчування. Крім цього вказала, що відповідач є працездатний, працює та отримує дохід, має можливість надавати матеріальну допомогу доньці. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 28). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 витребувано від Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 83, індекс 36039 інформацію про доходи інспектора Батальйону особливого призначення ГУНП в Полтавській області [PERSON] за останні 12 місяців; витребувано від Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», що знаходиться за адресою: м. Київ, Берестейський проспект (Перемоги), 37 інформацію щодо студентки [PERSON] , [INFO] , а саме: - чи проживає [PERSON] у гуртожитку навчального закладу, якщо так, то чи сплачує за проживання у ньому та яка вартість такого проживання; - чи отримує стипендію [PERSON] , якщо так, то який розмір цієї стипендії; витребувано від Новосанжарської ДПІ ГУ ДПС у Полтавській області, що знаходиться за адресою: селище.\~Нові Санжари, вул.\~Центральна,\~56, індекс 39300 інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , отримані нею протягом 2023 року. Узагальнені доводи відповідача [PERSON] , надані ним до суду у відзиві на позовну заяву та запереченнях, зводяться до наступного. [PERSON] зазначив, що не заперечує щодо утримання доньки до досягнення нею двадцяти трьох років, крім цього раніше сплачував аліменти у відповідних розмірах, а також надавав додаткову матеріальну допомогу та іншу допомогу своїй дитині. Так, відповідач разом з дружиною придбав в кредит ноутбук для навчання доньки, орієнтовною вартістю 50000,00 грн, споживчий кредит укладений з [PERSON] , дружиною відповідача. Водночас, відповідач заперечує щодо стягнення аліментів саме на користь колишньої дружини, оскільки дитина вже є повнолітньою і проживає окремо від позивачки в м. Києві та вважає, що аліменти повинні бути стягнуті на користь доньки. Крім цього зазначив, що він проходить службу в батальйоні поліції особливого призначення, яка пов`язана з участю в бойових діях та має статус учасника бойових дій. Так, 22.03.2023 був поранений та контужений, у зв`язку з цим тривалий час перебував на лікуванні, проходив реабілітацію. Вказав, що держава в повній мірі не забезпечує необхідне для нього лікування, реабілітацію та екіпірування для проходження служби, тому змушений витрачати на це власні кошти. Також зазначив, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON] , [INFO] , та матір дружини - [PERSON] , яка є інвалідом другої групи. Крім того, зазначив, що його дружиною укладений попередній договір на купівлю житла, для чого йому необхідні значні кошти. Також відповідач вказав, що під час служби він був поранений та контужений 22.03.2023, тривалий час перебував на лікуванні, на даний час приймає ліки, проходить реабілітацію та інші медичні дослідження і процедури, частина з яких потребує коштів. Також зауважив, що позивачка до позовної заяви не надала належних та допустимих доказів здійснення витрат, пов`язаних з навчанням доньки у вищому навчальному закладі, а визначений нею розмір аліментів є значно завищеним та не відповідає дійсному розміру витрат. Зауважив також, що обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки є рівним для обох батьків і позивачка також зобов`язана здійснювати виплати на утримання їх доньки у такому ж розмірі, що й відповідач. Зазначив, що донька [PERSON] навчається безкоштовно за квотою дитини учасника бойових дій, отримує стипендію та безкоштовно проживає у гуртожитку. Крім того, аліменти, які ним сплачувалися до досягнення дитиною повноліття, на його думку використовувалися позивачкою на інші потреби, а не на потреби [PERSON] , тому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] , визначити йому обов`язок сплачувати аліменти на користь повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5000,00 грн терміном до 30.06.2027. 07.11.2023 до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що донька [PERSON] навчається на денній формі навчання, доходів не має та потребує матеріальної допомоги. Вказала, що в даний час донька проживає вдома, оскільки гуртожиток потрапив під обстріл. Відповідач займається спортом, має стабільний і достатній дохід, щоб надавати матеріальну допомогу, тому просила стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно на період навчання, але не більше двадцяти трьох років. Зазначила, що твердження відповідача щодо його додаткових витрат на лікування, екіпірування та допомогу матері не підтверджуються належними доказами. Представник позивачки адвокат Євтухова Т.Д. в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснення надала аналогічні, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та його представник адвокат Сидоренко І.О. заперечували проти задоволення позову в частині стягнення аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку, та просили визначити обов`язок сплати аліментів [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн, або у частці від заробітку, яка б відповідала такому розміру аліментів. Позивачка [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явились, до суду подали заяви, у яких просили позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснити без їх участі. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Положеннями статті 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту статті 183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Судом встановлено, що, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , про що свідчать записи у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому відділом реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 15). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.03.2013 було розірвано шлюб, зареєстрований 25.12.2004 між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 69, позивачці залишено прізвище « [PERSON] » (а.с. 16). Згідно з довідкою від 19.09.2023 Факультету біомедичної інженерії Національного технічного університету України Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського, [PERSON] , є студенткою 1 курсу групи 34-31 денної форми навчання за держзамовленням, згідно з наказом про зарахування № 37.11-с від 31.08.2023. Термін навчання вказаний з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с. 24 -26). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є дочкою відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, навчається у вищому навчальному закладі України, не має власного доходу. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач є працевлаштованим, займає посаду інспектора Головного управління Національної поліції в Полтавській області, отримує регулярний дохід у виді заробітної плати в розмірі 27744,02 грн, а також отримує додаткову винагороду згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 (а.с. 162, 191, 192). Крім того, на підставі наданих доказів суд також встановив, що відповідач не перебуває у скрутному матеріальному становищі, не здійснює витрат, які за своїм розміром та призначенням унеможливлювали б надання матеріальної допомоги своїй повнолітній доньці. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу [PERSON] . Таким чином, судом встановлено наявність обставин, які слугують підставою для стягнення аліментів, а саме: повнолітня [PERSON] продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач [PERSON] в силу положень закону має обов`язок утримувати її до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження навчання, відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй доньці. Вирішуючи питання розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу повнолітньої дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов, умов для навчання та належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язок з утримання дитини є рівним для обох батьків. Крім того, суд враховує також стан здоров`я повнолітньої доньки. Так, відповідно до наданих доказів, [PERSON] , [INFO] , має діагноз гіперплазія щитовидної залози, періодично проходить обстеження у лікарів та їй призначається відповідне лікування (а.с. 120-125, 131, 132, 135 ). Позивачкою надано до суду докази на підтвердження здійснення витрат, пов`язааних зі станом здоров`я повнолітньої доньки у розмірі 640,00 грн (а.с. 122). Проте, окрім стану здоров`я повнолітньої дитини, суд також враховує й стан здоров`я відповідача. Так, відповідачем надано до суду посвідчення серії [NUMBER] , видане на ім`я [PERSON] про право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій; виписку з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 1048 від 25.04.2023, відповідно до якої він має діагноз вибухова травма (22.03.2023), ЗЧМТ, струс головного мозку з цефалгічним с-мом, вестибулярною дисфункцією, акубаротравма без пошкодження барабанної перетинки, ангіопатія сітківки обох очей, виписку з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 2839 від 30.11.2023, відповідно до якої він має діагноз залишкові явища перенесеної МВТ (22.03.2023), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми з розсіяною органічною симптоматикою, с-мом ВСД, стійким цефалгічним синдромом; довідку, видану [PERSON] поліклінікою ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області», згідно з якою він має діагноз відновлений період МВТ (22.03.2023), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми з розсіяною органічною симптоматикою, с-мом ВСД, стійким цефалгічним синдромом (а.с. 41, 78, 111-112). Досліджені докази містять відомості про проходження відповідачем медичних обстежень, призначене лікування та, на переконання суду, обґрунтовують твердження відповідача щодо необхідності здійснення ним витрат на лікування захворювань, що виникли у зв`язку із виконанням військового обов`язку. Проте, доказів щодо розміру таких витрат відповідачем не надано. Крім того, суд приймає до уваги також твердження відповідача щодо необхідності проходження ортопедичного лікування та здійснення у зв`язку із цим значних витрат, що підтверджується довідкою попереднього плану втручань та розрахунку вартості стоматологічної допомоги від 03.11.2023, виданим лікарем «Стоматології Рогова» (а.с. 77). Також суд вважає за необхідне врахувати надані відповідачем докази на підтвердження здійснення ним витрат, пов`язаних із несенням служби та придбання відповідного спорядження, а саме: видаткові накладні, видані ТОВ «Балістика трейд» на ім`я [PERSON] про оплату товару та фіскальні чеки на загальну суму 10692,00 грн (а.с. 171, 173). \~ \~ \~ \~Однак, суд не знаходить підстав для висновку про те, що відповідач надає допомогу та доглядає за непрацездатною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Так, на підтвердження зазначеної обставини відповідачем надано до суду копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] (а.с. 38). Відомості про дату народження [PERSON] , що містить наданий документ свідчать про те, що відповідно до положень ст. 1, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона є непрацездатною у зв`язку із досягненням пенсійного віку. Натомість, доказів, які б підтверджували факт наявності родинних відносин відповідача та [PERSON] до суду не надано. Водночас, відповідачем не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт перебування вказаної особи на утриманні у відповідача та наявності потреби у такому утриманні. Так, обов`язок щодо утримання непрацездатних батьків виникає не тільки тому, що вони є непрацездатними в силу свого віку, а обумовлений також потребою у наданні матеріальної допомоги. Разом з тим, відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б слугували підставою для висновку про те, що [PERSON] потребує такої допомоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів для встановлення матеріального становища [PERSON] , її стану здоров`я, тощо. Не доведено відповідачем також і те, що він надає [PERSON] матеріальну допомогу, здійснює витрати на її утримання, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять. Суд не приймає до уваги також наданий відповідачем висновок МСЕК серії 12 ААВ № 476284 від 26.09.2022 про те, що [PERSON] , яка є матір`ю дружини відповідача, є інвалідом другої групи та потребує стаціонарного лікування, нагляду невролога та сімейного лікаря, оскільки наданий документ не підтверджує факту перебування вказаної особи на утриманні у відповідача. При цьому, суд також враховує, що відповідач не є особою, яка в силу закону зобов`язана надавати матеріальну допомогу [PERSON] . Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ним здійснюються витрати, пов`язані з укладенням його дружиною попереднього договору купівлі-продажу квартири. Так, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження здійснення ним фінансових витрат, пов`язаних із придбанням житла, а сама суть та правова природа попереднього договору не свідчить про те, що у майбутньому його сторони укладуть основний договір та виконають вимоги п. 9 попереднього договору - звернуться із пропозицією про укладення основного договору протягом трьох днів від дати, зазначеної у п. 1 попереднього договору - 16.03.2024. Водночас, суд приймає до уваги посилання відповідача на те, що він, окрім сплати аліментів також додатково перераховує грошові кошти на рахунок доньки (а.с. 75-76) та придбав для її потреб ноутбук. Зазначені обставини не оспорювалися також і стороною позивача. Проте, розмір коштів, які відповідач добровільно перераховував доньці, на переконання суду, не є достатнім для її належного утримання, а здійснення таких перерахувань, в свою чергу, не нівелює обов`язок батька щодо належного утримання своєї доньки. За змістом положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визначаючи розмір аліментів суд також враховує, що відповідно до повідомлення Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту імені Ігора Сікорського» [PERSON] отримує стипендію у розмірі 1180,00 грн (а.с. 116). Крім того, суд також приймає до уваги розмір доходів позивачки, який відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2022 звітний рік становить 357904,79 грн (а.с. 150). На переконання суду, розмір доходу, який отримує позивачка є достатнім для виконання нею обов`язку щодо належного утримання доньки. Разом з тим, суд також враховує принцип рівності обов`язків батьків, зокрема, щодо утримання дітей, закріплений у ч. 1 ст. 141 СК України. Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення закону щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, враховуючи висновки суду щодо наявності у повнолітньої доньки потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням та перебуванням та утриманні позивачки, можливості надання матеріальної допомоги відповідачем, обставин, які впливають на розмір аліментів, а саме: стан здоров`я повнолітньої дитини та необхідність несення витрат, пов`язаних із цим, отримання нею стипендії, з одного боку, а також стан здоров`я відповідача та необхідність здійснення відповідних витрат, а також наявність у нього витрат, пов`язаних із несенням служби, недоведеність матеріалами справи інших обставин, а саме: перебування на утриманні у відповідача інших осіб, здійснення ним інших витрат, виходячи з принципу рівності обов`язків батьків, зокрема, щодо утримання дітей, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що для забезпечення потреб дитини, необхідним є стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/5 частини його заробітку щомісяця. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, надаючи оцінку доводам відповідача, який вважав, що достатнім є стягнення з нього на утримання доньки аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн, суд зауважує, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, передбаченим положеннями ч. 3 ст. 181 СК України. Позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від його заробітку, її представник під час розгляду справи в суді підтримав позовну заяву, зокрема, й у частині способу присудження аліментів. Водночас, суд вважає за необхідне зауважити, що у правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Право на звернення до суду з відповідним позовом має як одержувач аліментів, так і особа, яка їх сплачує. Таким чином, відповідач, у разі наявності відповідних підстав має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачка не має права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки, оскільки їх з позивачкою повнолітня донька проживає у гуртожитку. Так, відповідачем не спростовано тієї обставини, що їх спільна з позивачкою донька до проживання у гуртожитку проживала разом із матір?ю та перебувала на її утриманні, а проживання у гуртожитку на час навчання носить тимчасовий характер. Тому посилання відповідача на положення частини третьої статті 199 СК України, якими визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають той із батьків, з яким проживає дитина, є безпідставним. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 554/4533/17. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне також роз`яснити, що у разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі відповідно до вимог частини 2 статті 199 СК України право на її утримання припиняється. Слід також зауважити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).Враховуючи наведене, на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Водночас, у контексті оцінки доводів сторін\~ суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів учасників справи, суд вважає, що ключові аргументи доводів сторін отримали достатню оцінку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial