Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Говзан М.М., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання нікчемним заповіту, посвідченого 07 вересня 2016 року секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Голубець О.П. за реєстровим № 80 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Визнання за позивачкою права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , [INFO] помер її дід [PERSON] . За життя дід і баба по лінії батька неодноразово вели розмову, що домоволодіння по [ADDRESS] , співвласниками якого вони були, мають намір залишити позивачці по справі [PERSON] 07 вересня 2016 року вони звернулися до секретаря Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, де в приміщенні сільської ради о 13 год. 40 хв. було посвідчено заповіт від імені [PERSON] та о 13 год. 50 хв. - від імені [PERSON] , відповідно до яких вони все належне їм майно заповіли [PERSON] . Заповіти були передані позивачці на зберігання. Після смерті діда і баби у шестимісячний термін вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті діда [PERSON] . У нотаріальній конторі їй стало відомо, що від імені діда секретарем Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області посвідчено ще один заповіт, відповідно до якого все належне майно спадкодавець заповів в рівних долях їй та її батькові [PERSON] . Заповіт посвідчений того ж дня - 07 вересня 2016 року, в той самий час о 13 год. 40 хв. і за тим самим реєстраційним номером 80. Заповіт, який посвідчений на неї та батька, вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки про його наявність дід їй нічого не розповідав та у відповідності до вимог законодавства не може існувати двох різних за змістом заповітів, складених однією і тією ж особою в той самий час, з приводу того самого майна під одним реєстраційним номером. Вважає, що такий заповіт був посвідчений з грубим порушенням закону, а тому його слід визнати нікчемним. Також просила визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Рогів Т.Р., звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про встановлення нікчемності заповітів, виключення з спадкового реєстру записів про реєстрацію заповіту №59484711, складеного 07 вересня 2016 року від імені [PERSON] за реєстровим №80, заповіту №59484744, складеного 07 вересня 2016 року від імені [PERSON] за реєстровим №81. Просив визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування. В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що позивач доводиться сином [PERSON] і [PERSON] . Постійно проживав з батьками в одному домоволодінні. Домоволодіння по [ADDRESS] належало його батькам в рівних долях. Фактично саме позивач брав участь у зведенні даних споруд, оскільки працював на роботі за межами України, зароблені кошти вкладав в облаштування спільного з батьками житла (здійснив перекриття даху, внутрішні та зовнішні ремонтні роботи). За життя батьки вважали за доцільне на випадок своєї смерті, залишити домоволодіння саме йому з тих підстав, що після розірвання шлюбу, він спільно нажитий за час шлюбу житловий будинок залишив дружині з дітьми, а іншого житла у нього немає. За життя батьків між ними були доброзичливі стосунки, він підтримував їх матеріально. 18 червня 2010 року батьками було складено заповіти, вдповідно до яких все належне їм майно вони заповіли саме йому. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , а [INFO] помер батько [PERSON] . Після відкриття спадщини у приватного нотаріуса Дзери М.Л. він дізнався, що 07 вересня 2016 року секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Голубець О.П. посвідчено заповіт від імені його батька [PERSON] та від імені його матері [PERSON] , відповідно до яких кожен з батьків все належне їм майно заповіли синові [PERSON] та онуці [PERSON] . У текстах заповітів зазначено, що вони складені о 13 год. 40 хв. від імені батька та о 13 год. 50 хв. від імені матері на прохання заповідачів за допомогою технічних засобів у приміщенні Верхньолипицької сільської ради за адресою вул.Центральна,1а с.Верхня Липиця, реєстрові номери від імені батька 80, від імені матері 81. Крім того, наявні ще два заповіти від батьків, згідно яких [PERSON] і [PERSON] все належне їм майно заповіли тільки онучці [PERSON] . Заповіти посвідчені в той же день у тій же годині та у тому ж приміщенні. Обидва заповіти від імені [PERSON] не містять особистого підпису заповідача. Оскільки заповіти від 07 вересня 2016 року від імені [PERSON] і [PERSON] складені в один день, в одну годину, в одному і тому ж місці, однією і тією ж посадовою особою органу місцевого самоврядування, але різні за змістом, це свідчить про порушення форми та посвідчення заповітів, невідповідності їх вимогам закону. Крім того, вважає, що заповіти посвідчені неуповноваженою на те особою. З цих підстав просив встановити нікчемність зазначених заповітів, посвідчених 07 вересня 2016 року від імені [PERSON] і [PERSON] за реєстровими номерами 80,81. Виключити зі спадкового реєстру записи про реєстрацію зазначених заповітів. Визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Рогів Т.Р., до [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської територіальної громади про встановлення нікчемності заповітів прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Об`єднано в одне провадження цивільну справу № 349/476/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту нікчемним з цивільною справою №349/851/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської територіальної громади про встановлення нікчемності заповітів. Об`єднаній справі присвоєно №349/476/21 провадження № 2/349/276/21. Проведено заміну третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської територіальної громади на Рогатинську міську раду Івано-Франківської області. Підготовче засідання у справі призначено на 06 липня 2021 року. Ухвалою суду від 06 липня 2021 року задоволено клопотання представника позивача по зустрічному позову адвоката Рогів Т.Р. Витребувано у приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Дзери Мар`яни Любомирівни належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (спадкова справа номер у спадковому реєстрі 66262324, номер у нотаріуса 126/2020) та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , які проживали за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року задоволено клопотання представника позивачки по первісному позову адвоката Говзана М.М. про витребування доказів. Витребувано з Рогатинської міської ради Івано-Франківської області алфавітну книгу обліку заповітів Верхньолипицької сільської ради за 2010 рік і за 2016 рік, реєстри для реєстрації нотаріальних дій Верхньолипицьокї сільської ради за 2010 рік і за 2016 рік з одночасним наданням належним чином завірених копій сторінок вищезазначених документів, що стосуються заповітів [PERSON] , [PERSON] , які проживали за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 квітня 2022 року підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті на 04 травня 2022 року. Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року за клопотанням представника позивачки за первісним позовом у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою від 23 грудня 2022 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали суду від 07 грудня 2022 року. Ухвалою від 08 лютого 2023 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року уточнено запитання, поставлені на вирішення експерта, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою від 12 травня 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою від 17 січня 2024 року представникам сторін поновлено пропущений процесульний строк, заяви про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду, Представник позивачки по первісному позову адвокат Говзан М.М., у судове засідання, призначене на 12 лютого 2024 року не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його довірительки. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У задоволенні зутрічного позову просив відмовити повністю. Представник відповідача по первісному позову, позивача по зустрічному позову адвокат Рогів Т.Р. у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі її довірителя. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У задоволенні первісного позову просила відмовити повністю. Представник Рогатинської міської ради у судове засідання не прибув, 12 лютого 2024 року на адресу суду направив клопотання про слухання справи без участі представника третьої особи. Участь у судових засіданнях - це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Вислухавши доводи представників сторін, даних у попередніх судових засіданнях, показання свідка, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до загальних положень про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216 та 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття1220 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно копії свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого 05 листопада 2002 року виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради, зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації 29 листопада 2002 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим №145, домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] належало в рівних долях на праві приватної власності [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради від 10 вересня 2002 року за №168. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 09 червня 2020 року виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16 липня 2020 року виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті [INFO] [PERSON] , а [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належне їм майно. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За життя, [PERSON] , який помер [INFO] склав заповіт відповідно до якого належне йому майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось він заповів онучці [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Верхньолипицької сільської ради 07 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 80. Судом встановлено наявність ще одного заповіту від імені [PERSON] , який помер [INFO] , згідно якого все належне йому майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, він заповів сину [PERSON] та онучці [PERSON] . Вказаний заповіт також був посвідчений секретарем Верхньолипицької сільської ради 07 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за тим самим № 80. За життя, [PERSON] , яка померла [INFO] склала заповіт, відповідно до якого належне їй майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, заповіла онуці [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Верхньолипицької сільської ради 07 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 81. Також судом встановлено існування ще одного заповіту від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно якого все належне їй майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, вона заповіла сину [PERSON] та онуці [PERSON] . Вказаний заповіт також був посвідчений секретарем Верхньолипицької сільської ради 07 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 81. Допитана у судовому засіданні в якості свідка Голубець О.П. надала пояснення, що у 2016 році працювала на посаді секретаря виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. 07 вересня 2016 року до сільської ради прийшло подружжя [PERSON] з метою складення заповітів. Вони вагалися, на кого саме складати заповіти - на сина та онуку, чи тільки на онуку. Щоб надати можливість обдумати своє рішення, нею було складено по два аналогічних заповіти від кожного заповідача, які було підписано [PERSON] і [PERSON] у її присутності, завірено нею особисто підписом та печаткою, та які були зареєстровані під одними номерами та видані їм на руки. Наступного дня [PERSON] і [PERSON] повернули їй заповіти, які видавалися їм на руки - по одному екземпляру кожен, а саме ті, які стосувалися сина та онуки. Вона повідомила їх, що інші екземпляри заповітів, які стосувалися тільки онуки слід знищити. Чому вони цього не зробили, їй не відомо. Розуміє, що вчинила неправильно, однак у неї були добрі наміри, а саме допомогти людям похилого віку обдумати своє рішення щодо розпорядження належним їм майном. Спадкову справу №126/2020 від 13 серпня 2020 року, заведено приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою М.Л. за заявою [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом внаслідок смерті [PERSON] . Нотаріусом було встановлено, що спадкоємцями внаслідок смерті [PERSON] є позивачка по справі [PERSON] і [PERSON] , який 22 жовтня 2020 року також звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини внаслідок смерті батька [PERSON] . За висновком експерта №СЕ-19/109-23/1003 - ПЧ від 28 квітня 2023 року за результатами судової почеркознавчої експертизи, рукописний підпис та напис прізвища, імені та по-батькові у графі заповіту "підпис заповідача", посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 07 вересня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за за №80 від імені [PERSON] на користь сина [PERSON] та онуки [PERSON] та рукописний підпис і напис прізвища, імені, по батькові у графі заповіту "підпис заповідача", посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 07 вересня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за за №80 від імені [PERSON] на користь онуки [PERSON] виконані однією і тією ж особою. Рукописний підпис та напис імені та по - батькові у графі заповіту "підпис заповідача", посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Голубець О.П. 07 вересня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №80 від імені [PERSON] в користь сина [PERSON] та онуки [PERSON] та рукописний підпис та напис прізвища імені по батькові у графі заповіту "підпис заповідача", посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Гордійчук О.П. 18 червня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за № 80 від імені [PERSON] на користь онуки [PERSON] виконані однією і тією ж особою. Рукописний підпис та напис імені та по- батькові у графі заповіту "підпис заповідача" в заповіті від імені [PERSON] в користь онуки [PERSON] , посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Голубець О.П. 07 вересня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 80, рукописний підпис та напис прізвища, імені та по батькові в графі "підпис заповідача" в заповіті від імені [PERSON] в користь сина [PERSON] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Гордійчук О.П. 18 червня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за №80 виконані однією і тією ж особою. Рукописні написи прізвища, імені, по-батькові у графі "підпис заповідача" у заповіті, складеному від імені [PERSON] в користь онуки [PERSON] , посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківьскої області Голубець О.П. 07 вересня 2016 року за реєстровим №81 та рукописні написи прізвища, імені та по батькові у графі "підпис заповідача" у заповіті, складеному від [PERSON] на користь сина [PERSON] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Гордійчук О.П. 18 червня 2010 року виконані різними особами. Рукописні написи прізвища, імені, по-батькові у графі "підпис заповідача" у заповіті, складеному від імені [PERSON] в користь сина [PERSON] та онучки [PERSON] , посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Голубець О.П. 07 вересня 2016 року за реєстровим номером 81 та рукописні написи прізвища, імені та по батькові у графі підпис заповідача в заповіті, складеному від імені [PERSON] в користь сина [PERSON] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Гордійчук О.П. 18 червня 2010 року за реєстровим №81 виконані різними особами. За відсутності порівняльного матеріалу питання, чи виконаний рукописний підпис на напис прізвища, імені і по-батькові у графі заповіту "підпис заповідача", посвідченому секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області Голубець О.П. 07 вересня 2016 року [PERSON] , чи іншою особою, не вирішено. У відповідності до вимог ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до загальних положень про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216 та 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття1220 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Частиною 2 статті 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Аналіз змісту наведених норм свідчить, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (частина третя статті 1247 ЦК України). Згідно із статтею 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до змісту статті 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах. При вчиненні наведених нотаріальних дій посадові особи органу місцевого самоврядування діють відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі - Порядок). За змістом пункту 1.2 розділу І Порядку нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Пунктом 2.1 розділу II Порядку встановлено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Відповідно до положень пункту 2.3 розділу II Порядку при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Згідно з пунктом 2.11 розділу II Порядку посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування. Наведена вище норма закону та відповідного порядку містить пряму вказівку щодо покладення на посадових осіб виконавчих комітетів сільських рад, у випадку відсутності у такому населеному пункті нотаріусів, повноважень на вчинення нотаріальних дій. При цьому посилань на необхідність прийняття виконавчим комітетом рішень про наділення посадової особи такими повноваженнями зазначений законодавчий припис не містить. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Делегованими повноваженнями є повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад. Підпунктом 5 пункту «б» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, визначено одним із делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Частиною четвертою статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 369/7921/21 (провадження № 61-5293сво23), що: 1) свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання; 2) на рівні Конституції України та закону не передбачено можливості Міністерства юстиції України можливості регулювати вимоги щодо форми і порядку посвідчення заповіту; 3) законодавець у ЦК України не передбачив такої підстави для кваліфікації заповіту, посвідченого секретарем сільської ради, нікчемним, як відсутність рішення виконавчого комітету сільської ради щодо покладання на цю посадову особу вчинення нотаріальних дій, так і відсутність вказівки в заповіті місця народження заповідача. Це не впливає на форму заповіту та порядок його посвідчення. Протилежна кваліфікація буде базуватися на мотивах розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення і порушить принцип свободи заповіту, оскільки він піддається правовій охороні й після смерті заповідача. Підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення нікчемності заповітів з тих підстав, що заповіт посвідчено неуповноваженою на те особою немає, оскільки Голубець О.П. , будучи обраною секретарем Верхньолипицької сільської ради та за посадою виконуючи обов`язки секретаря виконавчого комітету, за законом та на підставі делегованих державою і законодавцем повноважень була наділена правом на посвідчення заповітів. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 94, 95 постанови від 04 квітня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є ефективним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставини нікчемності правочину. Як передбачено ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Суд не вправі встановлювати нікчемність тільки одного з заповітів на підставі показань свідка, яким саме і було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, що стало підставою для звернення до суду сторін по справі. Зважаючи на вищенаведені мотиви, суд дійшов висновку, що заповіти [PERSON] від 07 вересня 2016 року, посвідчені секретарем Верхньолипицької сільської ради за № 80 на ім`я [PERSON] та [PERSON] , за №80 на ім`я [PERSON] є нікчемними, оскільки складені одночасно, різні за змістом, зареєстровані під одним номером, таким чином не підтверджують дійсної волі заповідачів. З аналогічних підстав, суд дійшов висновку про нікчемність заповітів №81 від 07 вересня 2016 року, які посвідчені секретарем Верхньолипицької сільської ради 07 вересня 2016 року за №81 від імені [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) викладено висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Особа, яка вважає свої права порушеними, може пред`явити позов про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом виключення зі Спадкового реєстру відомостей про реєстрацію заповіту, який є ефективним способом захисту (Постанова Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі №472/566/19;провадження №61-938св22). Таким чином, позовна вимога позивача по зустрічному позову про виключення зі спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту №59484711, складеного 07 вересня 2016 року від імені [PERSON] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Голубець О.П., зареєстрованому в реєстрі за №80; виключення зі спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту №59484744, складеного 07 вересня 2016 року від імені [PERSON] , посвідчеого секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Голубець О.П., зареєстрованому в реєстрі за №81 є належним способом захисту порушенного права. Відповідно до роз`яснень, даних у п.23 Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин вимога позивача за зустрічним позовом про визнання за ним права власності на домоволодіння в порядку спадкувння є передчасною, оскільки може бути реалізована в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного з відповідачки по зустрічному позову підлягають до стягнення понесені позивачем витрати по сплаті судового збору щодо немайнових вимог (в частині задоволених позовних вимог про встановлення нікчемності заповітів чотирьох заповітів 908 + 908 =1816; 908+908=1816; 1073 грн. за позовну вимогу про виключення зі спадкового реєстру записів про реєстрацію заповітів, що в сумі становить 4705,00 грн.) та витрати, понесені за проведену почеркознавчу експертизу в сумі 4349,57 грн.

Outcome: partial