Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

09.10.2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк») до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до позовних вимог, АТ «ОТП Банк» просить: стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором № 2018365727_CARD від 23.03.2018р. станом на 27.06.2023 у розмірі 87005,62 грн., що складає: 24986,45 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1915,06 грн. заборгованості за відсотками, 32013,55 грн. заборгованості за прострочене тіло кредиту, 28090,56 грн. заборгованості за простроченими відсотками; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 23.03.2018р. між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2018365727, на підставі якого Банк надає Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник отримує його на умовах передбачених Кредитним договором. Відповідно до умов Договору [PERSON] отримав два типи кредиту одночасно, а саме до п.1 Договору про споживчий кредит - кредит у розмірі 16986,00 грн., на придбання товару у продавця на строк до 03.12.2020 та відповідно до п.2 Договору - кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн. (з можливістю збільшення відповідно до умов кредитного договору) на строк 3 роки з правом пролонгації. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредит видається у розмірі 16606,00 грн., на цільове використання Кредиту: на придбання товару у Продавця, 300 грн. на сплату Додаткових послуг Банку, а саме: послуга «СМС+Довідка».Загальний розмір кредиту 16986,00 грн. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 2018365727 від 23.03.2018р. Графіку Платежів та Розрахунку загальної сукупної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг зазначено детально строк кредиту - 24 місяці, сума кредиту - 16986,00 грн., вартість товару - 18186,00 грн., процентна ставка - 0,01 % річних, плата по кредиту (щомісячна комісія) - 3%, вартість послуг - 300,00 грн. за послугу «СМС+довідка». Щомісячний платіж Позичальника становить 857,00 грн., крім останнього 843,00грн. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Договору про споживчий кредит № 2018365727_CARD від 23.03.2018р. станом на 27.06.2023 року заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП БАНК» становить у розмірі 87005,62грн. що складається з: 24986,45 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1915,06 грн. заборгованості за відсотками, 32013,55 грн. заборгованості за прострочене тіло кредиту, 28080,56 грн. заборгованості за простроченими відсотками. 29.06.2023 позивач направив відповідачу досудовому вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак 20.07.2023 досудова вимога була повернута відправнику за закінченням терміну зберігання. [PERSON] не звертався до Банку для мирного врегулювання спору, вжитими заходами врегулювати спір між банком та відповідачем не вдалося. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача надав суду відзив, в якому зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини зазначені у відзиві. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 23.03.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «ОТП Банк» з Анкетою-заявою на отримання кредиту. 23.03.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено змішаний кредитний договір №2018365727 від 23.03.2018 року, згідно якого банк надав йому кредит у сумі 16686,00 грн на придбання товару у продавця, 300 грн на сплату додаткових послуг банку, всього на суму 3237 грн 82 коп на 24 місяці зі сплатою кредиту відповідно до графіка платежів та розрахунків. Відповідно до п. 2. Кредитного договору, регулюється видача та обслуговування кредитної картки Позичальника. Цим Позичальник підтверджує факт приєднання до Публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), що розміщений на Інтернет сайті Банку (https://wwvv.otpbank.com.ua) (надалі - Публічний договір) та на умовах викладених в цьому розділі. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, за умови належного виконання Позичальником умі Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредит Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу МС GOLD, відкриває відновлювальну Кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування Платіжні операцій здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору, загальний розмір Кредитної лінії складає 2000,00 грн. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, строк користування Кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання Банком і Позичальником цього Договору. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, за користування Кредитною лінією, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифам Банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 5 % в місяць, що діє після закінчення Пільгового періоду по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованої овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,1 % за день. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору, за користування Кредитною лінією, наданої Держателю протягом Розрахункового циклу, Держателю встановлюється Пільговий період користування Кредитом. Тривалість Пільгового періоду визначається Тарифами Банку, а розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. На підтвердження отримання кредитної картки [PERSON] було видано розписку у якій останній своїм підписом підтвердив отримання ним банківської платіжної картки АТ «ОТП БАНК» та те, що з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП БАНК» ознайомлений. Окрім того, згідно п.3 паспорта споживчого кредиту, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит АТ «ОТП БАНК» надав [PERSON] кредит у сумі 16986 грн 00 коп безготівково шляхом перерахування коштів на придбання товарів та кредит за кредитною лінією з лімітом 2000 грн на картковий рахунок на строк 36 місяців з правом пролонгації. Відповідно до рахунку - фактура №СФZPN-0000001665 від 23 березня 2018 року, видаткової накладної №ЧZPN- від 23 березня 2018 року, [PERSON] отримав в магазині «Комфі» товар на суму 18186 грн 00 коп. 04.07.2023 року АТ «ОТП Банк» надіслало на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошового зобов`язання, в якій повідомлено останню про стан заборгованості за кредитним договором, з вимогою сплатити прострочену заборгованість за кредитом. Також Банком надано Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), затверджений наказом №139-2 від 10.05.2017 з Додатком №2 до Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих). Відповідно до п. 8.1 Правил користування карткою, шляхом укладання Заяви-Анкети/Договору/Кредитного Договору про споживчий кредит (у тому числі фактичним користуванням Клієнтом кредитними коштами (Кредитною лінією) на Картрахунку), Банк та Клієнт підтверджують факт укладання між ними кредитного договору та на умовах, викладених в цьому розділі Правил. Відповідно до п. 8.5 Правил користування карткою, за користування Кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку, а на дату укладання Кредитного договору розмір процентної ставки зазначений в Заяві-Анкеті/Кредитному договорі. Відповідно до п. 8.10 Правил користування карткою, укладанням Договору Клієнт доручає Банку самостійно списувати грошові кошти (договірне списання) з Карткового рахунку Клієнта для погашення Боргових зобов`язань за Договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Банку у такій черговості: прострочена до повернення сума Кредиту (Мінімального платежу); прострочені проценти за користування Кредитом; нарахована сума Кредиту (Мінімальний платіж); нараховані проценти за користування Кредитом; штраф, пеня, інші необхідні платежі. В будь-якому випадку Боргові зобов`язання повинні бути виконані в повному розмірі таких Боргових зобов`язань не пізніше спливу строку дії Кредитного договору. Відповідно до п. 8.12 Правил, кредитний договір набуває чинності з моменту укладення сторонами договору і діє протягом 36 календарних місяців (з правом пролонгації). У випадку, якщо протягом 30-ти календарних днів до дати закінчення строку дії кредитного договору жодна із сторін не ініціювала розірвання кредитного договору шляхом направлення на адресу іншої сторони відповідного листа/укладення відповідної Заяви-анкети, строк дії кредитного договору продовжується на наступні 36 календарні місяці і на тих же умовах. Банком проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №2018365727 від 23.03.2018р., з якого вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] на час проведення розрахунку становить 87005 грн 62 коп, із них: 24986 грн 45 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1915 грн 06 коп - заборгованість за відсотками; 32013 грн 55 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 28090 грн 56 коп - заборгованість за простроченими відсотками. Розрахунок заборгованості підтверджує активацію картки, отримання на картковий рахунок грошових коштів та рух кредитних коштів по ній, фіксуючи користування особи, зняття та погашення сум кредитних коштів. Розрахунок заборгованості, наданий Суду на дослідження Позивачем, є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в медіа або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ОТП БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 23 березня 2018 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати прострочених відсотків за порушення зобов`язання та визначення їх розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та простроченими відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором 23 березня 2018 року, посилався на Анкету-заяву разом з Правилами користування карткою, Тарифи, Графіки платежів та Паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору. Договором про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (Публічний) затверджений наказом №139-2 від 10.05.2017 та правила користування карткою, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правилами користування карткою в АТ «ОТП БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати прострочених відсотків, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (Провадження №14-131цс19) від 03 липня 2019 року, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.otpbank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «ОТП БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 квітня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02 лютого 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (Публічний) №38-1 від 11 лютого 2019 року та правила користування карткою у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та прострочених відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (Публічний) затверджений наказом №139-2 від 10.05.2017 та правила користування карткою, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За таких обставин посилання позивача на договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (Публічний) затверджений наказом №139-2 від 10.05.2017 та правила користування карткою, як на підтвердження розрахунків заборгованості по відсотках (1915 грн. 06 коп.) та за простроченими відсотками (28090 грн. 56 коп.), суд відкидає, як неспроможні. У той же час встановлено, що розмір відсотків за користування кредитними коштами визначено умовами паспорту споживчого кредиту та умовами кредитного договору №2018365727 від 23.03.2018, в якому розмір процентної ставки становить 5% щомісячно, які підписано і погоджено відповідачем з дотриманням порядку встановленого Законом. Проте ні в позові, ні в його матеріалах, ні в звіті-розрахунку з 05.05.2018 року по 27.06.2023 року, ні в довідці про наявність заборгованості на 27.06.2023 року позивачем в жодний спосіб не визначено конкретний розмір відсотків (будь-яка визначена відсоткова ставка тощо в розрахунках не зазначена) та порядок їх нарахування, а відтак перед судом не обґрунтовано і не доведено, що нарахування відсотків, як поточних в розмірі 1915 грн. 06 коп., так і прострочених в розмірі 28090 грн. 56 коп. здійснено з дотриманням умов кредитного договору. А тому позов в цій частині є недоведеним та необґрунтованим, отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Викладене ґрунтується на правовій позиції Верховного суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц. Щодо стягнення 24986,45 грн. заборгованості за тілом кредиту та 32013,55 грн. заборгованості за прострочене тіло кредиту, суд зазначає наступне. Відповідно до наданому розрахунку заборгованості станом на 27.06.2023 року [PERSON] було використано 109098,11 грн. та здійснено надходжень коштів у розмірі 119898,30 грн., також нарахована плата за обслуговування рахунку в розмірі 3483, 00 грн., та % за недозволені перевитрати у розмірі 94322,81 грн.. Водночас відповідачем, не надано розрахунок, який би спростував наданий розрахунок позивачем. Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідача прострочене тіло кредиту, однак у Заяві-анкеті позичальника від 23 березня 2018 року плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування. Отже, вимога про стягнення простроченого тіла кредиту є безпідставною через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по його сплаті в Заяві-анкеті від 23 березня 2018 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 15 червня 2022 року у справі №313/181/21 (провадження № 61-20039св21). Як вбачається з наданої позивачем довідки про наявність заборгованості на 27.06.2023 року, відповідачем отримано кредит у розмірі 109098,11 грн. та ним були повернуті отримані суми кредиту у більшому розмірі, ніж отримано. Разом тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення тіла кредиту в розмірі 24986,45 грн., однак ним не надано доказів, які б обґрунтовували нарахування тіла кредиту у зазначеному розмірі. Позивачем не доведено, що відповідачем було порушено його право та не виплачені кошти, які ним були отримані, а тому відсутні підстави в задоволені вимог шляхом стягнення з боржника в примусовому порядку суми непогашеної заборгованості. Отже, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу відповідача суд зазначає наступне. Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Відповідно до положень ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Як встановлено з матеріалів справи, 24 червня 2022 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» було укладено договір про надання професійної правничої допомоги №24/06. Відповідно до Договору про надання послуг 24/06 від 24 червня 2022 року Клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу Клієнту усіма законними методами та способами для захисту та відновлення порушених, оспорюваних та/або невизнаних прав і законних інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати Адвокатського бюро. 27.11.2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Тивоненко Д.Ю. було подано до суду відзив на позовну заяву АТ «ОТП Банк». 23 листопада 2023 року між відповідачем та Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» було підписано акт №1 надання послуг до Договору №24/06 від 24 червня 2022 року, згідно якого Адвокатським бюро надано Клієнту послуги правничої (правової) допомоги, вартістю 13500,00 грн. Дослідивши надані представником відповідача документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Крім того, саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 178/1522/18. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, а також обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь [PERSON] понесених ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «ОТП БАНК» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved