Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

10.05.2023 року до Київського районного суду м.Полтави звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В позовній заяві вказував на те, що 27.07.2005 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.02.2017 року було розірвано. [INFO] в них народилася спільна дитина - син [PERSON] . 27.07.2021 року рішенням суду стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. З червня 2021 року він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки та сплачує аліменти. Після розлучення син [PERSON] до вересня 2020 року фактично проживав з ним, він забезпечував його матеріально, опікувався його навчанням, дозвіллям та позашкільною освітою. З вересня 2020 року він став поживати з матір`ю [PERSON] . 09.08.2022 року [PERSON] привела до нього на роботу їхнього сина зі всіма його речами та пояснила, що дитина тепер буде постійно проживати разом з ним. З цього часу відповідач не займається вихованням та розвитком сина [PERSON] . Син [PERSON] проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні, сплачені ним аліменти на утримання дитини відповідач [PERSON] йому не повертає. Відповідачка нехтує інтересами дитини, не виконує своїх прямих батьківських обов`язків по догляду за дитиною та піклуванням про його моральний, психологічний стан, не займається розвитком дитини та не турбується про його виховання в цілому. В зв`язку з чим просив суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Звільнити його від сплати аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26.07.2021 року по справі №552/3370/21 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Покласти на [PERSON] судові витрати. 11.05.2023 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що винесено відповідну ухвалу. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 28.07.2023 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради. 07.08.2023 року [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. У відзиві вказувала на те, що вона категорично заперечує проти задоволення позовних вимог. Вважає, що позовна вимога [PERSON] про визначення місця проживання сина разом з батьком не може бути задоволена, оскільки в позовній заяві не викладені обставини та не зазначені докази, що підтверджують існування спору щодо місця проживання малолітніх дітей, до матеріалів справи не додано доказів того, що позивач звертався до органів опіки та піклування з даним питанням, всупереч вимогам ч.4,5 ст.19 СК України позивачем не надано висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано характерезуюючих даних про особу батьків дитини, їх майновий стан та житлові умови, не надано довідку з місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дітей. Більше того, така вимога позивача про визначення проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , прямо суперечить практиці Верховного Суду України. Щодо звільнення [PERSON] від сплати аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26.07.2021 року по справі №552/3370/21, то в поданій до суду позовній заяві не зазначається з якого саме періоду його необхідно звільнити від сплати аліментів, присудженим вищевказаним рішенням суду. А тому у зв`язку з невизначеністю та неконкретизованістю позивачем даної позовної вимоги, вона категорично заперечує проти її задоволення. Щодо стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання сина, то слід зазначити, що в поданій позовній заяві з невідомих причин замовчується факт народження та існування спільного другого сина [PERSON] , [INFO] . 14.07.2017 року рішенням Київського районного суду м.Полтави по справі №552/2558/17 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Після того, як їхній спільний син [PERSON] з 09.08.2022 року почав проживати зі своїм батьком, вони з [PERSON] в усній формі дійшли згоди, що він не надає їй кошти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , а вона не сплачує йому кошти на утримання сина [PERSON] . Окрім цього, вона доволі часто перераховувала кошти сину [PERSON] на його кишенькові витрати, а позивач по справі перераховував на дрібні потреби сина [PERSON] . Ця домовленість мала місце до пред`явлення позову. А тому у зв`язку з тим, що на її утриманні знаходиться їхній менший син [PERSON] , [INFO] , вона вважає за недоцільне стягнення з неї коштів на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з чим просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача. Ухвалою суду від 03.10.2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Полтавській області надати інформацію щодо порушених кримінальних справ та притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] у період з 01.01.1995 року по 31.08.2023 рік. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 05.12.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її адвокат Ткаченко А.В. позовні вимоги визнали частково, а саме в частині звільнення [PERSON] від сплати аліментів та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] не заперечували. Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради в судове засідання свого представника не направила. Причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходили. Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не відомі. Враховуючи згоду учасників справи та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності третіх осіб, що не з`явилися в судове засідання. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , адвоката Ткаченко А.В., допитавши в присутності спеціаліста [PERSON] дитину [PERSON] , який в судовому засіданні повідомив, що бажає проживати разом з батьком [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.07.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.02.2017 року було розірвано. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.11.2009 року, актовий запис №1241. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що з вересня 2020 року і по даний час [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною другою статті 6 СК України визначено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оскільки дитині [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи по суті виповнилось 14 років, він є неповнолітньою дитиною, місце проживання визначається ним самим, і він вирішив проживати з батьком, тому позов в частині визначення місця проживання [PERSON] з батьком задоволенню не підлягає. В позовній заяві [PERSON] просив суд звільнити його від сплати аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26.07.2021 року по справі №552/3370/21 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено і дана обставина не заперечувалась відповідачем по справі, що [PERSON] , [INFO] проживає з батьком, батько займається його вихованням, доглядом та утриманням, тому відповідач не заперечувала проти звільнення позивача від сплати аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Стосовно позовних вимог щодо стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.182 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Також те, що дитина [PERSON] виявив бажання проживати з батьком, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, з відповідачки підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial