Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог вказав, що у період з 18.02.2019 по 28.07.2020 він працював у ТОВ «Краснолиманське». 28.07.2020 року його звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок. Посилаючись на порушення відповідачем вимог трудового законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі. Ухвалою судді від 25.12.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, представник позивача до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали суду заяву з клопотанням розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду клоплтання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності. Просить винести рішення у відповідності до норм чинного законодавства. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з такого. Судом установлено, що [PERSON] у період з 18.02.2019 до 28.07.2020 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Краснолиманське». 28.07.2020 року на підставі ст.38 КЗпП позивава звільнено за власним бажанням (а.с.5-6). Згідно довідки № 14 від 04.01.2024, заборгованість із заробітної плати [PERSON] за період з листопада 2019 року по липень 2020 року складає 49464,91 грн (сума заборгованості з виплати заробітної плати вказана після утримання обов`язкових податків та зборів). До складу заборгованості входить: заробітна плата - 48003,40 грн; компенсація за невикористану відпустку при звільненні - 1461,51 грн за 6 календарних днів (а.с.13). За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої йому заборгованості по заробітній платі в сумі 49464,91 грн. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ураховуючи викладене, оскільки вимога позивача про стягнення заробітної плати судом задоволена, суд вважає необхідним із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень як за вимогу майнового характеру, яка подана фізичною особою. На підставі ст.43 Конституції України, ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved