Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

27 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, у якій просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2022 року, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі № 703/3330/21, наступним чином: стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення за виконавчим листом № 703/3330/21, виданим 31 травня 2022 року, на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2022 року, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року щодо стягнення аліментів просив припинити з дня набрання рішенням законної сили та одночасно відкликати вказаний виконавчий лист № 703/3330/21 виданий 31 травня 2022 року з примусового виконання. В обґрунтування позову позивач вказує, що він з 02 вересня 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 серпня 2021 року розірвано. Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати з матір`ю. Відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2022 року, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. Позивач зауважує, що в мотивувальній частині рішення суду встановлено, що відповідно до довідки про доходи № 29/3.3-3996 від 22 листопада 2021 року виданої ДП «Укроборонсервіс» [PERSON] працює в Державному підприємстві «Укроборнсервіс» на посаді заступника начальника Управління економіки та фінансів з березня 2021 року та в середньому за місяць отримує заробітну плату близько 50 тисяч гривень. При цьому відповідно до резолютивної частини рішення суду, було встановлено мінімальний розмір стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак максимальний розмір аліментів встановлено не було. На підставі вище зазначеного рішення було видано виконавчий лист, у зв`язку з чим 08 червня 2022 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER]. Позивач вказує, що відповідно до звіту головного бухгалтера ДП «Укроборонсервіс», поданого за вимогою державного виконавця, за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року щомісячна нарахована заробітна плата [PERSON] складає в середньому 250000 грн. Відтак, аліменти у розмірі 1/4 частки від зазначеної суми заробітку з урахуванням відрахованого податку повинні складати близько 50312,50 грн. (без обмеження 10 прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку). Зазначив що на час винесення рішення про стягнення з нього аліментів, суд виходив із суми його доходу у розмір 50000 грн., відповідно розмір аліментів мав становити близько 12500 грн. При цьому, позивач зауважує, що виходячи з відносно невеликого розміру його доходу, на час винесення рішення, питання щодо обмеження верхньої межі нарахування аліментів, а саме щодо встановлення максимального розміру аліментів на дитину, - не вирішувалося. Разом з тим, з урахуванням розміру доходу, який позивач отримує на даний час, останній вважає, що сума коштів на утримання дитини, обмежена розміром десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, є достатньою для задоволення всіх суттєвих потреб дитини, отримання ж аліментів у більшому розмірі, на думку позивача, призводить до надмірного збагачення відповідача. З підстав наведеного, вважає що є всі правові підстави для зміни розміру аліментів, шляхом встановлення обмеження верхньої межи щодо стягнення, а саме: не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Ухвалою судді від 06 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання, відповідачу був наданий строк з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, позивачу - подачі відповіді на відзив. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Позивач в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, врахувавши письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Сторонами не оспорений факт проживання дитини на даний час разом з відповідачем. Відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2022 року, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини (а.с.9-23). Таким чином, встановлено, що при винесенні вказаних рішень питання щодо обмеження верхньої межі нарахування аліментів, а саме щодо встановлення максимального розміру аліментів на дитину судом не вирішувалося. З копії постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бахрушина А.М. про відкриття виконавчого провадження від 08 червня 2022 року вбачається, що на підставі виконавчого листа № 703/3330/21 виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 31 травня 2022 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с.24). Відповідно до звіту головного бухгалтера ДП «Укроборонсервіс» про здійснені нарахування та виплати поданого за вимогою державного виконавця, за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року, вбачається, що щомісячна нарахована заробітна плата [PERSON] складає в середньому 250000 грн. (а.с. 30) Як стверджує позивач, з урахуванням розміру доходу, який він отримує на даний час, сума коштів на утримання дитини, обмежена розміром десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, є достатньою для задоволення всіх суттєвих потреб дитини, отримання ж аліментів у більшому розмірі, призводить до надмірного збагачення відповідача. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані із зміною розміру аліментів, зокрема шляхом встановлення обмеження верхньої межи щодо стягнення, а саме: не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тобто, зміна сімейного стану та матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Так, відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Ця норма права, з огляду на приписи ч.1 ст.10 СК України, може бути застосована через аналогію закону і до стягнення аліментів у позовному провадженні, оскільки вказана норма права міститься у главі 15 розділу III СК України, тобто у тому ж розділі вказаного кодифікованого закону, яким регламентовано стягнення аліментів на утримання малолітньої/неповнолітньої дитини та обставин, що мають бути враховані судом для визначення їх розміру. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. У той же час ч.2 ст.182 того ж кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 року установлено прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років в розмірі 2563 грн.; прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років установлено в розмірі 3196 грн. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на користь відповідача [PERSON] значно змінився розмір отримуваного ним доходу, відтак зміна розміру аліментів шляхом встановлення верхньої межі їх стягнення у розмірі десять прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, унеможливить надмірне збагачення за його рахунок відповідача, яка також повинна приймати учать в утриманні дитини, водночас є таким що відповідає потребам дитини. За змістом ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. З урахуванням вище викладеного суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог шляхом встановлення обмеження верхньої межи щодо стягнення, а саме: не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, одночасно слід відкликати виконавчий лист № 703/3330/21, виданий 31 травня 2022 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, що перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Враховуючи обставини справи, подання відповідачем заяви про визнання позову, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок батьків утримувати дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає доцільним зменшити розмір аліментів, присуджених до стягнення з позивача на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2022 року, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі № 703/3330/21, шляхом встановлення обмеження верхньої межі щодо їх стягнення, а саме: не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На стягненні судових витрат із відповідача, які складаються із судового збору позивач не наполягав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved