Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Медик Л.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. У вказаній позовній заяві позивач просить суд визначити розмір часток у праві приватної спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , а померлій [INFO] [PERSON] належало, по 1/3 частки за кожним співвласником квартири. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на частку квартири за [ADDRESS] . Він є спадкоємцем першої черги майна матері, у встановлений законом строк спадщину прийняв, оскільки проживав зі спадкодавцем разом на день смерті. Відповідно до Договору обміну квартири від 19 березня 1997 року, посвідченого завідуючою Козятинської державної нотаріальної контори Палагутіною В.О., зареєстрованого в реєстрі за №1-310, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу, його матері [PERSON] та його брату [PERSON] . Позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки неможливо встановити обсяг спадкового майна після смерті матері, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Медик Л.О. у підготовче засідання не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, проте на адресу суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записано [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до копії Договору обміну квартир від 19 березня 1997 року, посвідченого завідуючою Козятинської державної нотаріальної контори Палагутіною В.О., зареєстрованого в реєстрі за №1-310, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] [PERSON] та їхній матері [PERSON] . Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] виготовлено 14 липня 2023 року на замовлення [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №917 від 02 листопада 2022 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] з 27 серпня 1999 року по теперішній час, [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73020433 від 29 червня 2023 року заведено спадкову справу №128/2023 щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , яка на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , після якої заведена спадкова справа за №128/2023. Спадкоємцем за законом є її син [PERSON] , що підтверджується довідкою №392/01-16 від 29 червня 2023 року. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За положеннями ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, її спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної вільності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб. З тих підстав, що частка у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка належала померлій [PERSON] , не визначена, незважаючи на те, що за законом частки співвласників у праві спільної сумісної власності на майно є рівними, а також у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved