Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

22 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути із відповідача на його користь у зв`язку із неналежним виконанням судових рішень 4061,28 доларів США - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що 21.09.2007 між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50/АК-2007. Позивач зазначає, що у зв`язку невиконанням умов кредитного договору первісний кредитор звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2014 року із [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Експобанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 45085,73 доларів США. Позивач стверджує, що відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 06.03.2018 року право вимоги за кредитним договором № 50/АК-2007 від 21.09.2007 відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», у зв`язку з чим останнє є новим кредитором відповідача за вказаним кредитним договором. При цьому такі обставини підтверджуються ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2018 року у справі № 682/2100/18, якою задоволено заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні. На теперішній час рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2014 року не виконане відповідачем, тому просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідальність за яке передбачена ст. 625 ЦК України, за період з 18.12.2020 року по 18.12.2023 року, у сумі 4061,28 доларів США. В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не прибув, в позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, судова повістка, надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду. Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 727/5718/21), в даному випадку судова повістка [PERSON] вважається врученою 15.01.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, тому на підставі ст.280 -289 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвали у справі заочне рішення на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2007 року між ВАТ КБ «Експобанк» (змінило назву на ПАТ КБ «Експобанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50/АК-2007. В зв`язку з невиконанням зобов`язання рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2014 року у справі № 682/1858/14-ц із [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту № 50/АК-2007 від 21.09.2007 року в сумі 45085,73 доларів США, заборгованість по комісії у сумі 11200,69 грн. та 3441,00 грн. судових витрат. 06.03.2018 між ПАТ КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно якого право вимоги за договором кредиту № 50/АК-2007 від 21.09.2007 року, укладеним із [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2018 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Вказане рішення суду відповідач [PERSON] не виконав, заборгованість не сплатив, тому позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2014 року 3% річних у розмірі 4061 доларів США 28 центів. Як установлено в судовому засіданні відповідач рішення суду не виконує, заборгованість позивачу не сплатив. Таким чином грошове зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2014 року по справі № 682/1858/14-ц у [PERSON] перед ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», а після укладення договору про відступлення прав вимоги від 06.03.2018 перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не виконано, а тому для нього настає відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України, що полягає у сплаті 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У ч.2 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р., який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, нарахування 3 % річних, які здійснені позивачем з 24.02.2022 року по 18.12.2023 року є такими, що не грунтуються на Законі, а тому не підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи наведене, розрахунок 3 % річних має бути обмежений і становить період з 18 грудня 2020 року до 24 лютого 2022 року, оскільки заяв від відповідача про застосування строку позовної давності не надходило. 45 085,73 доларів США Х 3 % : 100 %:365 днів=3,71 доларів США за один день 3,71 доларів США Х 432 (період прострочення з 18.12.2020 року до 24.02.2022)=1602,72 доларів США. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1059,10 грн. (1602,72 доларів США/4061,28 доларів США)Х2684 грн.

Outcome: partial