Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

05.02.2024 року надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Середи А.П. про розподіл судових витрат понесених під час розгляду справи за позовом [PERSON] до АТ «Сенс Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 11 610,40 грн. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК). У судовому засіданні сторони відсутні, з урахуванням правил ч.4 ст.270 ЦПК України у судове засідання не викликалися. Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, приходить до наступних висновків. У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано виконавчий напис від 30 квітня 2020 року за реєстровим номером 15972, вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 631146920 від 16.04.2019, заборгованості на користь АТ «Альфа-Банк» в розмірі 24994,92 грн таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Встановлено, що при ухваленні зазначеного вище рішення судом не було вирішено питання про стягнення судового збору за подання заяви про зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом у розмірі 536,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається з пояснень відповідача АТ «Сенс Банк» Банк не погоджується з вимого про стягнення витрат на правову допомогу, зазначаючи, що заявлена сума витрат не є співмірною із складністю справи, предметом якої є немайновий спір. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. До складу витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, процесуальний закон відносить представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється, виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Оскільки законодавство більше не містить встановленого граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, питання розподілу витрат пов`язане виключно із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями). На підтвердження надання позивачу правничої допомоги в матеріалах справи міститься договір № 260/23 про надання правничої допомоги та представництво інтересів від 01.09.2023 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Туголукови та Партнери» та позивачем; Договір про співробітництво № 260/23-1 від 01.09.2023 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Туголукови та Партнери» та адвокатом Середою А.П.; копія ордеру серії АІ № 1462890 від 19.09.2023, Додаткова угода № 2 до Договору від 30.01.2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг № 2 від 01.02.2024, за яким позивачу були надані послуги на суму 10 000,00 грн, рахунок на оплату № 03 від 30 січня 2024 року, платіжна інструкція № @2PL773455 від 31.01.2024 року . Проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатським бюро «Калінін та Партнери» позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником процесуальних документів, ціну позову, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку, що сума витрат на правничу допомогу визначена у заяві у розмірі 10 000,00 грн є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений був понести відповідач у цій справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, категорії спору, що є немайновим, обсягу фактично наданих позивачу послуг з правової допомоги та заперечень сторони відповідача, стягнення судових витрат, понесених позивачем у вказаній справі у розмірі 10 000,00 грн. є неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах позивача, а тому не відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та справедливості розміру отриманих коштів. Враховуючи наявність підстав для зменшення розміру суми судових витрат суд приходить до висновку, що з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] підлягає стягненню 4000,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права учасника справи на отримання коштів, які він змушений затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України. З урахуванням задоволення позову, на підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 536,80 грн судового збору за подання заяви про зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. На підставі викладеного,

Outcome: partial