Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах\~якихдіє представник позивача адвокат Колєснік І.А., звернулися до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, у якому просять визнати за [PERSON] частку в розмірі 5/6 та за [PERSON] частку в розмірі 1/6 у праві постійного користування земельною ділянкою площею 1,35 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яке посвідчене Державним актом на право постійного користування землею серії ХР № 04-00-018297, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивачів, [PERSON] , а [INFO] померла мати позивачів, [PERSON] . Батьки позивачів на момент смерті поживали в с. Мерло Богодухівського району Харківської області. [PERSON] після себе залишив заповіт на все своє майно на користь позивачки [PERSON] .. [PERSON] , як непрацездатна дружина спадкодавця успадкувала обов`язкову частку в спадщині [PERSON] в розмірі 1/6, яку за життя не встигла оформити на себе, але вважається такою, що на момент смерті її прийняла, а тому ця частка в спадщині чоловіка увійшла до її спадщини. Позивачка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини [PERSON] , яку в свою чергу прийняв позивач [PERSON] .. Таким чином, після прийняття позивачами в зазначеному порядку спадщини батьків, нотаріусом визначені успадковані позивачами частки в спадковому майні [PERSON] , а саме 5/6 належить [PERSON] (за заповітом [PERSON] ) та 1/6 [PERSON] (за законом від [PERSON] ). Позивач вказує, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, право постійного користування земельною ділянкою площею 1,35 га, для ведення особистого підсобного господарства на території колишньої Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (правонаступником якої є Богодухівська міська рада Харківської області), за межами населеного пункту, посвідчене Державним актом на право постійного користування землею серії ХР № 04-00-018297, виданим 31.10.1997 Кленівською сільською радою. Після смерті батьків позивачі володіють та користуються даною земельною ділянкою за її цільовим призначенням. Богодухівською державною нотаріальною конторою листом повідомлено позивачам про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на право постійного користування даною земельною ділянкою після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна. У зв`язку з вказаним позивачі вважають, що вони успадкували дане речове право на вказану земельну ділянку за її цільовим призначенням в зазначеному порядку, а тому вказаний спір має бути вирішений у судовому порядку. З посиланням на ст.ст. 1216-1219, 1268 ЦК України, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постановах від 16.10.2019 по справі № 663/1738/16-ц, від 05.11.2019 по справі № 906/392/18, від 23.06.2020 по справі № 179/1043/16-ц стверджують, що право постійного користування земельною ділянкою є об`єктом спадкування та не припиняється у зв`язку зі смертю особи, якій воно належало на день смерті на підставі державного акту про право постійного користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, вважають, що мають право на визнання за ними права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21.11.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Богодухівської державної нотаріальної контори копії спадкових справ № 127/2023, заведених після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та № 128/2023, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Заходи забезпечення позову не вживались. Інші підготовчі дії не проводились. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у надісланому до суду клопотанні просив суд вирішити справу по суті без участі в судовому засіданні сторони позивача, позов задовольнити, судові витрати позивачів залишити за ними без їх розподілу між сторонами. Представник відповідача Богодухівської міської ради в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, зазначив, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивачів та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ХР-04-00-018297, виданого Кленівською сільською радою 30.10.1997, [PERSON] на підставі рішення Кленівської сільської ради від 29.03.1993 № 13 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,35 га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка розташована на території Кленівської сільської ради (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2022, виданим Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області 21.03.2012, відповідно до якого земельну ділянку площею 3,9014 га, розташовану на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, заповідав дочці [PERSON] , [INFO] , а належний йому будинок [ADDRESS] сину [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.10.2022, виданим Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.10). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області 21.03.2012, відповідно до якого земельну ділянку площею 3,7579 га, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 102171, розташовану на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, заповідала сину [PERSON] , [INFO] . 29.03.2023 Богодухівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 127/2023 після смерті [PERSON] .. 29.03.2023 [PERSON] та [PERSON] подано заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Виходячи зі змісту цих заяв, спадкоємцями [PERSON] за заповітом є його діти [PERSON] та [PERSON] , а також право на обов`язкову частку у спадщині мала непрацездатна за віком дружина спадкодавця [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом та за законом на обов`язкову частку у відповідності до ст. 1241 ЦК України - немає. Відповідно до довідки Сіннянського старостинського округу виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 29.03.2023 № 18-01-12/474 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним на день смерті була зареєстрована дружина [PERSON] . 13.10.2023 [PERSON] та [PERSON] було подано заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:01:003:0053 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Виходячи зі змісту цих заяв, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] на 5/6 (п`ять шостих) часток спадкового майна, та непрацездатна за віком дружина спадкодавця [PERSON] на 1/6 (одну шосту) частку спадкового майна, оскільки на момент смерті спадкодавця спадкоємцями за законом були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в 1/3 (одній третій) частці кожен. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видані, оскільки вона померла [INFO] . 13.10.2022 державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] : [PERSON] на 5/6 (п`ять шостих) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] на 5/6 (п`ять шостих) земельної ділянки з кадастровим номером 6320884500:01:003:0053, площею 3,901 га. Крім того, 29.03.2023 Богодухівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 128/2023 після смерті [PERSON] .. 29.03.2023 [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Виходячи зі змісту цієї заяви, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, а [PERSON] за законом. 29.03.2023 [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини [PERSON] .. Відповідно до довідки Сіннянського старостинського округу виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 29.03.2023 № 18-01-12/476 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , крім вказаної особи, з даною адресою ніхто не зареєстрований. 13.10.2023 [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 1/6 (одну шосту) у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:01:003:0053 площею 3,9014 га, 1/6 (одну шосту) у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] , які раніше належали її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , після нього дружина спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (спадкова справа № 127/2023), та земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:01:003:0220. 13.10.2022 державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] : за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:01:003:0220, за законом на 1/6 (одну шосту) у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та на 1/6 (одну шосту) у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:01:003:0053 площею 3,9014 га. Як вбачається зі змісту листа Богодухівської державної нотаріальної контори від 07.12.2023 № 1445/01-16, [PERSON] та [PERSON] звертались до Богодухівської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про права на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 127/2022), на право постійного користування земельною ділянкою, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ХР-04-00-018297. Однак, 07.12.2023 Богодухівською державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право користування вказаною земельною ділянкою після смерті [PERSON] , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув права постійного користування земельною ділянкою площею 1,35 га для ведення особистого підсобного господарства у 1997 році, тобто, до набрання чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ. Доказів припинення права постійного користування [PERSON] на земельну ділянку, надану йому в постійне користування згідно з державним актом серії ХР-04-00-018297, а також доказів набуття права власності на цю земельну ділянку іншою особою, відповідачем Богодухівською міською радою не надано. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ (чинного на час набуття [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України 1990 року). Відповідно до пункту 5 постанови Верховної\~Ради Української\~РСР від\~18\~грудня 1990\~року №\~562-XII\~«Про порядок\~введення в\~дію Земельного\~кодексу Української\~РСР» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Згідно з частиною першою статті 92\~Земельного кодексу\~України 2001\~року (далі ЗК України), який набрав чинності з 01 січня 2002 року, право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України. Фермерські господарства та фізичні особи до вказаного переліку не належали. Але у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного кодексу було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х\~«Перехідні положення»\~ЗК України щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення). Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц. У постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141\~ЗК України\~від 25\~жовтня 2001\~року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право. В силу ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Тому право постійного користування земельними ділянками, яке перейшло у порядку спадкування, не припиняється ані через зміни у земельному законодавстві, ані через смерть осіб, яким це право належало. Такі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 по справі № 681/1154/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20). У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила шляхом конкретизації від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17, у частині відступу від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц і від 23 листопада 2016 року у справі № 657/731/14-ц про те, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. З огляду на викладене, ані відсутність у Земельному кодексі України 2001 року такого права на земельну ділянку, як право постійного користування, ані смерть особи, якій належало таке право, - [PERSON] самі по собі не припиняють права постійного користування вказаною земельною ділянкою та не виключають права постійного користування земельною ділянкою зі складу спадщини. Як вбачається зі змісту державного акту серії ХР № 04-00-018297, рішення про надання [PERSON] у постійне користування земельної ділянки площею 1,35 га прийняте Кленівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 29.03.1993. Земельна ділянка надана для ведення особистого підсобного господарства. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] на законних підставах, передбачених законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин, - на підставі рішення відповідної сільської ради народних депутатів набув права постійного користування земельною ділянкою, з метою, передбаченою законом для ведення особистого підсобного господарства. Статтею 141 чинного ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених\~статтею 120-1\~цього Кодексу; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії; з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами); и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених\~статтею 120-1\~цього Кодексу. Суд зауважує, що ані за життя, ані після смерті [PERSON] належне йому право постійного користування земельною ділянкою не було припинене. Доказів того, що за життя [PERSON] право його постійного користування спірною земельною ділянкою було припинено рішенням відповідної сільської ради з підстав, передбаченим ст. 27 ЗК 1990 року або статтю 141 чинного ЗК України, відповідачем не надано. Докази того, що [PERSON] реєструвалось фермерське господарство, і земельна ділянка отримувалась з метою ведення фермерського господарства в матеріалах справи відсутні, а відтак, відсутні підстави вважати, що право постійного користування цієї земельною ділянкою перейшло від [PERSON] за його життя до юридичної особи фермерського господарства. Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент смерті [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою площею 1,35 га, розташованої на території Кленівської сільської ради, на законних підставах належало спадкодавцю, не було припинене, а відтак, входить до складу спадщини [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.4\~ст.1268 Цивільного кодексу України\~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, оскільки на момент відкриття спадщини [PERSON] його дружина [PERSON] була непрацездатною за віком, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. Згідно з ч.ч.1, 2, 4\~ст.1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За приписами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи зі змісту спадкової справи № 127/2023, право постійного користування земельною ділянкою згідно з Державним актом серії ХР-04-00-018297 від 30.10.1997 не було об`єктом спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , а відтак, є об`єктом спадкування за законом. Як зазначалось вище, майном, яке охоплене заповітом [PERSON] , є земельна ділянка з кадастровим номером 6320884500:01:003:0053 площею 3,9014 га, та житловий будинок по [ADDRESS] . Майном, яке охоплене заповітом [PERSON] , є виключно земельна ділянка з кадастровим номером 6320884500:01:003:0220 площею 3,7579 га. Крім того, виходячи зі змісту спадкових справ № 127/2023 та № 128/2023, спадкоємцями [PERSON] за законом (щодо майна, не охопленого заповітом), кожен в 1/3 (одній третій) частці, були : дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] .. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були син [PERSON] та донька [PERSON] , однак, остання відмовилася від спадщини [PERSON] , а відтак, єдиним спадкоємцем останньої є [PERSON] .. Отже, частка [PERSON] у праві постійного користування земельною ділянкою площею 1,35 га в порядку спадкування після смерті [PERSON] становить 1/3, в порядку спадкування після смерті [PERSON] (з урахуванням відмови [PERSON] від прийняття спадщини після смерті матері) 1/3, всього 2/3. Частка [PERSON] у праві постійного користування зазначеною земельною ділянкою в порядку спадкування після смерті [PERSON] становить 1/3. Згідно зі ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Частиною 2 ст. 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями за законом на спадкове майно [PERSON] та [PERSON] , не охоплене заповітами останніх, до складу спадщини [PERSON] та згодом і [PERSON] , увійшло право постійного користування земельною ділянкою площею 1,35 га на території Кленівської сільської ради, посвідчене державним актом серії ХР № 04-00-018297 від 31.10.1997, звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану частину спадщини з посиланням на наявність спору та невизначеність у чинному законодавстві, з вказівкою на необхідність вирішення питання в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] про визнання права постійного користування вказаною земельною ділянкою в порядку спадкування за законом заявлено обґрунтовано. Разом з тим, принцип диспозитивності, передбачений статтею 13 ЦПК України, покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і не повинен виходити за межі цих вимог. Оскільки позивачі звернулись з позовними вимогами про визнання за [PERSON] 1/6 частки у праві постійного користування земельною ділянкою, у суду відсутні правові підстави для визнання за ним цієї частки у більшому розмірі. З урахуванням часток у праві на спадщину (в частині спадщини, що не охоплена заповітами і спадкується за законом) та приписів ч.1 ст.13 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, позов [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial