Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач)звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління -служба у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.11.2011 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідач), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2016 року було розірвано. Від цього шлюбу мають малолітню дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . Далі позивач зазначає, що після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із ним, і спорів щодо місця її проживання не було. Отже, з того часу, як відповідач пішла із сім`ї, ні утриманням, ні вихованням доньки вона не займається, про стан здоров`я дитини не піклується, фізичним, духовним і моральним розвитком не цікавиться. [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] в бажання спілкуватися з донькою не виявляє. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні до її малолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за його відсутності. У такій письмовій заяві позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Представник Органу опіки та піклуання надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд, враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, та встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси третіх осіб, вважає за можливе звершити розгляд справи та ухвалити відповідне рішення по суті справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.10.2023 року вирішено витребувати у Міністерство соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12.11.2011 року, який рішенням Ленінським районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2016 року було розірвано. Судом також встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають спільну малолітню дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.05.2012 року. Також, судом встановлено, що малолітня дитина, донька - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 31.05.2018 року і по теперішній час. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.08.2023 складеним спеціалістами управління-служби у справах дітей, умови проживання задовільні, у дитини є окрема кімната, об лаштоване спальне місце, стіл, шафа для одягу, телевізор, комп`ютер, іграшки, особисті речі. Батько повністю займається вихованням та розвитком доньки. Згідно листа медичного центру «Покровський» ТОВ «Педіатр 24» вих.. 1408/01 від 14.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у сімейного лікаря, [PERSON] , де законним представником дитини в декларації зазначений батько, [PERSON] , вакцинована згідно календаря щеплень, до лікаря дитина приходить разом із батьком. Відповідно до інформації КЗО «Навчально - виховний комплекс № 106» ДМР від 02.08.2023 року № 103, малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в закладі з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе, як старанна, здібна, відповідальна учениця. Дитина зростає у неповній сім`ї. Батько дитини, [PERSON] , самостійно виховує і утримує доньку, відповідально ставиться до її виховання, відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями дитини. Мати, [PERSON] , жодного разу освітній заклад не відвідала, зв`язок з педагогами не підтримує. Відповідно до заяви сусідів, які проживають за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , виховує дитину один, мати, [PERSON] , вихала з квартири в 2016 році, дитину не відвідує. Відповідно до довідки КЗ «Дніпровський центр соціально - психологічної допомоги» ДОР від 15.08.2023 року № 43, батько,[PERSON] , має достатній рівень батьківського потенціалу, між ним та дитиною існує тісний емоційний контакт. Психологічний стан дитини стабільний, позитивно забарвлений. На момент діагностування у дитини існують розірвані стосунки з матір`ю. При згадування про неї у [PERSON] виникають механізми захисту - протест, агресивний самозахист. Судовим розглядом встановлено, що батько дитини [PERSON] офіційно працевлаштований, має самостійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи та довідкою ТОВ «Феріт» від 12.08.2020 року за № 29 про працевлаштування. Згідно висновку Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 02.01.2024 року № 3/9-6, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав у відношенні до її малолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] , [INFO] , в бесіді зі спеціалістами управління - служби у справах дітей повідомила, що мати з нею не спілкується, а мати - [PERSON] , [INFO] не заперечувала, що з часу припинення фактичного проживання з позивачем участі у вихованні доньки не приймала, та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Зважаючи на те, що відповідач, будучи матір`ю дитини, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в її діях вбачається винна поведінка відносно дитини, суд доходить висновку що відповідач свідомо нехтує батьківським обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, та приймаючи до уваги визнання відповідачем вищевказаних обставин у їх повному обсязі, суд приходить до висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, вказані приписи чинного законодавства, та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, про те, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] , батьківських прав у відношенні до її малолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню в їх повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved