Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

01 серпня 2023 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, які заявою від 29 січня 2024 року уточнила та якими просить встановити факт\~постійного проживання\~спадкоємця [PERSON] \~з [PERSON] ,\~померлим [INFO] на\~часвідкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків:\~ [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її дідусь, за життя заповіту не залишив. Спадкоємці за законом першої черги від спадщини відмовились. Позивач являється спадкоємцем за законом п`ятої черги, відповідно до ст. 1265 ЦК України. Спадщину вона прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І №371/02-14 від 25.05.2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки син спадкодавця [PERSON] фактично прийняв спадщину та заяву про відмову від прийняття спадщини ним не була подана. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, якими просять справу розглянути з їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з лютого 2014 року та до його смерті за адресою: [ADDRESS] , разом вели спільне господарство. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення народного суду м. Ізмаїлі Одеської області від 03 лютого 1976 року (справа №2-133-76), що також підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №888 від 11.12.2023 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72318981 від 02 травня 2023 року, наданого приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 1963 року Новонекрасівським сільським бюро ЗАГС Ізмаїльського району; - син [PERSON] , що підтверджено записом акта про народження №734 від 26 серпня 1970 року. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою 13/04-12-1877 від 04 травня 2023 року, виданою виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] разом з ним не проживав, що підтверджено довідкою 13/04-12-1877 від 04 травня 2023 року, виданою виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, та у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, який не прийняв спадщину. Разом з тим, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] не претендують, крім того надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] за [PERSON] . Спадкоємців за законом другої, третьої та четвертої черги, які б прийняли спадщину немає. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Спадкоємцем за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 1963 року Новонекрасівським сільським бюро ЗАГС Ізмаїльського району та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 квітня 2018 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За змістом\~ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що місце перебування особи\~це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання\~житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто по відношенню до [PERSON] , як до спадкоємця, яка на час відкриття спадщини постійно проживала спільно із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] встановлюється презумпція прийняття спадщини, що також підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І №371/02-14 від 25.05.2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки син спадкодавця [PERSON] фактично прийняв спадщину та заяву про відмову від прийняття спадщини ним не була подана. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved