Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області (далі - відповідач) про продовження строку прийняття спадщини, в якому вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0.250 га, з цільовим призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222780900:04:03:0007, земельної ділянки площею 0.4362 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222780901:01:011:0024, які розташовані за місце розташування житлового будинку. Земельної ділянки площею 0.2051 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222780901:01:031:0013, яка розташована в с. Малий Карашин Бучанського району Київської області. Земельної ділянки площею 2.0300 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780900:04:003:0011, яка розташована на території Великокарашинської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області. Оскільки на час відкриття спадщини, разом з батьком проживала його дружина, а її мати - [PERSON] та її брат - [PERSON] , тому виходячи із наведених вище норм вважається, що вони спадщину прийняли. Проте, спадщину в органах нотаріату не оформили. Крім них частину спадщини було прийнято та оформлено також і позивачем, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 07.09.2023 року. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з частини наведеного вище нерухомого майна та належної їй земельної ділянки площею 1.93 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780900:04:003:0007, яка розташована на території Великокарашинської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області. З метою прийняття спадщини після смерті матері позивачкою було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а 07.09.2023 року отримано свідоцтва про право на спадщину за законом. Брат позивачки - [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв. [INFO] брат ( [PERSON] ) помер. Ще за життя, а саме 20.02.2016 року братом було складено заповіт, відповідно до якого усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право він заповів позивачці, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини успадкованого після смерті батька - [PERSON] наступного нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0.250 га, з цільовим призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222780900:04:03:0007; земельної ділянки площею 0.4362 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222780901:01:011:0024, які розташовані за місце розташування житлового будинку; земельної ділянки площею 0.2051 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222780901:01:031:0013, яка розташована в с. Малий Карашин Бучанського району Київської області; земельної ділянки площею 2.0300 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780900:04:003:0011, яка розташована на території Великокарашинської сільської ради Бучанського (Макарівського) району Київської області. Проте, оскільки позивачем не було подано заяви про прийняття спадщини, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини та рекомендованого звернутися до суду. Щодо поважності пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказала, що після смерті [PERSON] у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19, 11.03.2020 року КМ України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою на всій території України було запроваджено карантин. Лише 04.05.2020 року були внесені зміни до вказаної постанови та пом`якшено карантинні обмеження, зокрема, з 11.05.2020 року дозволялось діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів. При цьому Міністерство охорони здоров`я України через свій офіційний сайт роз`яснювало про необхідність навіть після 11.05.2020 року не відвідувати громадських місць, перебувати вдома та вирішувати питання дистанційно. Оскільки за станом свого здоров`я позивач відносилася до "групи ризику", то вона дотримувалася вказівок медичного відомства та не відвідувала громадські місця. Строк для прийняття спадщини сплив у період запровадженого карантину і ця обставина на думку позивача є поважною, оскільки не залежала від її волі. За вказаних обставин позивач на даний час не може реалізувати своє право на спадщину, так як нотаріальна контора не має підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті брата, а тому змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Враховуючи викладене, позивач просила суд визначити їй додатковий строк у три місяці, який буде достатнім для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 09.10.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.11.2023 року, яке відкладено на 30.01.2024 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечуючи викладені позивачем обставини у позові, вказав, що зазначені [PERSON] щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини є не поважними, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглянути за відсутності представника. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечуючи обставини викладені відповідачем у відзиві, просила позов задовольнити з підстав викладених у позові. Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві та запереченнях. Ухвалою суду від 30.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в цей же день. У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 9, 12, 13). [INFO] помер брат позивачки [PERSON] (а.с. 10, 11). Згідно заповіту від 20.02.2016 року [PERSON] усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право він заповів [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 07.09.2023 року після смерті [PERSON] спадкоємцями є: донька [PERSON] , син [PERSON] та дружина [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку у спадщині видано на ім`я [PERSON] (а.с. 15, 16, 17, 18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем є її донька [PERSON] (а.с. 19, 20, 21, 22, 23). Отже, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку він прийняв після смерті батька [PERSON] , проте не оформив на своє ім`я. З копії довідки від 08.09.2023 року № 16.4-33/493 встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] в період з 07.06.2005 року до дня смерті фактично проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті ніхто не був зареєстрований (а.с. 24). З копії Експертного висновку № 056/809-а/2 від 01.09.2015 року встановлено, що українські записи імені по батькові [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ), [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON] ) і російський запис [PERSON] (зазначений паспорт, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с. 25). З роз`яснень державного нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] встановлено, що позивач пропустила встановлений судом строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою (а.с. 26). Як зазначила позивач, основною причиною та обставиною пропуску нею строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] стало те, що у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19, 11.03.2020 року КМ України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою на всій території України було запроваджено карантин. Лише 04.05.2020 року були внесені зміни до вказаної постанови та пом`якшено карантинні обмеження, зокрема, з 11.05.2020 року дозволялось діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів. При цьому Міністерство охорони здоров`я України через свій офіційний сайт роз`яснювало про необхідність навіть після 11.05.2020 року не відвідувати громадських місць, перебувати вдома та вирішувати питання дистанційно. Оскільки за станом свого здоров`я позивач відносилася до "групи ризику", то вона дотримувалася вказівок медичного відомства та не відвідувала громадські місця. Строк для прийняття спадщини сплив у період запровадженого карантину і ця обставина не залежала від її волі. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності із положеннями ст.ст. 1216 - 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, при цьому часом відкриття спадщини є день смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 - 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається особисто, при цьому така заява має бути подана протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12. Відтак, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] становив з 30.10.2020 року по 30.04.2021 року. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, відповідно до Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та в подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-ІХ, Постановою КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 16 березня 2020 року на всій території Україна було введено карантин - надалі цей термін постійно продовжувався з незначними змінами. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу II Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Відповідно до пункту 1 Постановою КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 19 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Тобто внаслідок запровадження карантину, позивач не мала реальної можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса або надіслати поштовим зв`язком, що слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, що істотно утруднювала, здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому така причина пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є поважною. Запроваджені карантинні обмеження разом з особливостями трудової діяльності можуть свідчити про наявність об`єктивних істотних труднощів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 8 грудня 2021 року у справі № 205/3310/20. Прийняття спадщини позивачкою у межах шестимісячного строку було об`єктивно ускладнено уведенням на території України карантину. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved