Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути: заборгованість по аліментам в розмірі 10815 грн., пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 87 657,45 грн., втрати від інфляції - 417,62 грн., три проценти річних - 240,32 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 05.04.1996 році між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] . 28.10.2022 р. між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини і сплату аліментів, згідно умов якого відповідач зобов?язався сплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки в національній валюті України в еквіваленті 500 доларів США за курсом АТ КБ «Приватбанк» на дату платежу, двома платежами в місяць - непізніше 07 та 25 числа кожного місяця. Відповідач порушив умови договору та допустив заборгованість за сплати аліментів. Так, 07.11.2022 р. відповідач сплатив 6000,00 грн., замість 10 000,00 грн. (250 доларів США за курсом 40,10 грн. за 1 долар США, заборгованість склала 4000,00 грн. 07.01.2023 р. відповідач сплатив 7185 грн. замість 10 000,00 грн. (курс 40,50 грн. за 1 долар США), заборгованість склала 2815 грн. 07.09.2023 р. та 22.09.2023 р. відповідач сплатив по 7375,00 грн. замість двох платежів по 9375,00 грн., заборгованість склала по 2000,00 грн., всього 4000,00 грн. Крім того, відповідно до п. 5.4 Договору, передбачено сплату неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 3 % від несплаченої суми аліментів за кожен день прострочення. Згідно з розрахунком, розмір пені складає 87657,45 грн. Також, на основну суму заборгованості позивачкою на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних 240,32 грн. та втрати від інфляції 417,62 грн. Ухвалою суду від 29.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження. 28.09.2023 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині основного боргу і пені. 13.10.2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав, зазначив, що під час укладення нотаріально посвідченого договору, між сторонами у присутності свідків була досягнута домовленість, що відповідач сплачує державне мито і послуги нотаріуса, що і було зроблене в рахунок аліментів, а тому заборгованості в розмірі 6815 грн. у відповідача відсутня. Отже, підстави для нарахування пені також відсутні. Крім того, нарахований позивачкою розмір пені перевищує 100 % нарахованої заборгованості, що суперечить статті 196 СК України. В судовому засіданні 14.12.2023 р. представником позивачки подано заяву про збільшення позовних вимог в частині нарахування пені, а також нараховано 3 % річних і втрати від інфляції. Розгляд справи було відкладено для подання додаткових доказів. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов з викладених у ньому підстав з урахуванням збільшених вимог. 25.12.2023 року позивачкою долучені додаткові докази. Відповідач і представник позов не визнали, надали докази про сплату заборгованості в сумі 3800,00 грн. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Встановлені судом обставини і відповідні правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що 05.04.1996 року сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. 28.10.2022 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини, про сплату аліментів та участь батьків у вихованні дитини. Згідно з пунктом 1.3 Договору, дитина проживає з матір?ю. Відповідно до пунктів 1.4, 1.5 Договору, за домовленістю батьків встановлено обов?язок батька сплачувати аліменти на утримання дитини в національній валюті України, що за еквівалентом дорівнює 500 доларів США щомісячно, за курсом продажу готівкового долару США, встановленим АТ КБ «Приватбанк» на дату відповідного платежу, платежами не пізніше 07 та 25 числа кожного місяця шляхом перерахування коштів на рахунок матері. Згідно з пунктом 5.4 Договору, у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов договору та виникнення заборгованості, він зобов?язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3 відсотків від несплаченої суми аліментів за кожен день прострочення зобов?язання. Згідно з наданими суду квитанціями та виписками по рахункам, 07.11.2022 р. відповідач сплатив 6000,00 грн., замість 10 000,00 грн. (250 доларів США за курсом 40,10 грн. за 1 долар США, заборгованість склала 4000,00 грн. 07.01.2023 р. відповідач сплатив 7185 грн. замість 10 000,00 грн. (курс 40,50 грн. за 1 долар США), заборгованість склала 2815 грн. 07.09.2023 р. та 22.09.2023 р. відповідач сплатив по 7375,00 грн. замість двох платежів по 9375,00 грн., заборгованість склала по 2000,00 грн., всього 4000,00 грн. Таким чином, загальна заборгованість склала 10815 грн. 00 коп. Згідно з розрахунком, позивачкою нараховано пеню по кожному простроченому платежу станом на 14.12.2023 р. в загальній сумі 87657,45 грн. Також, за період прострочення, на суми несплачених платежів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних в сумі 240,32 грн. і втрати від інфляції в сумі 417,62 грн. 14.12.2023 р. відповідач доплатив аліменти в сумі 3800,00 грн. Суд керується такими нормами права. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач на підставі укладеного ним договору зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки. Дослідженими судом доказами підтверджено наявність заборгованості зі сплати аліментів за листопад 2022 року в сумі 4000,00 грн., за січень 2023 року - 2815 грн., за вересень 2023 року - 4000,00 грн., всього - 10815,00 грн. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність заборгованості через сплату ним витрат на укладення договору, оскільки доказів на підтвердження таких заперечень суду не надано. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує таке. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер та повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Розрахунок виконаний позивачем вірно, суд із ним погоджується. Водночас, нарахована сума пені всупереч статті 196 СК України перевищує 100 % заборгованості зі сплати аліментів, а тому суму пені суд зменшує до суми заборгованості - 10815,00 грн. При цьому, суд звертає увагу, що зі змісту статті 196 СК України слідує, що встановлені законом обмеження щодо максимального розміру пені за несплату аліментів розповсюджуються також на аліменти, які сплачуються за домовленістю сторін. Водночас, оскільки 14.12.2023 р. відповідач сплатив на погашення заборгованості 3800,00 грн., то суму пені, яка підлягає стягненню, слід зменшити на 3800,00 грн., у зв?язку з чим стягненню підлягає пеня в розмірі 7015,00 грн. Доказів на підтвердження відсутності вини у виникненні заборгованості відповідач суду не надав. Крім того, суд погоджується із нарахованими сумами трьох відсотків річних і втрат від інфляції на суму заборгованості, і тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України вказані суми також підлягають стягненню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позову його слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial