Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини. Від шлюбу мають спільних дітей. Подальше сумісне життя, примирення та збереження родини неможливе. Зазначила, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем почали ускладнюватися з 2018 року, а у 2023 році взагалі припинили будь-які відносини між собою. [PERSON] надала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. [PERSON] надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував та просив суд розірвати шлюб із позивачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони одружені з 24.08.2002 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 528, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 21.03.2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 303; [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 22.10.2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1177; Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд вважає, що даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська 24.08.2002, актовий запис № 528, дошлюбне прізвище позивача є [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача необхідно задовольнити, присвоївши їй дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 073, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved