Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач у листопаді 2023 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2034359076 від 23.10.2020 у сумі 51 612 грн. 06 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що 23.10.2020 між [PERSON] та «ОТП БАНК» підписано кредитний договір № 2034359076, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у розмірі 30322 грн. на споживчі потреби, зі строком повернення до 23.10.2023. 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 21/10/22 про відступлення права вимоги за кредитними договорами і згідно реєстру боржників №1 було передано право вимоги до відповідачки. Відповідачка не виконувала належним чином свої зобов`язання, внаслідок чого станом на дату відступлення прав вимоги її заборгованість перед кредитором становила 51612 грн., яка складається з: 29409,28 грн. заборгованість по тілу кредиту; 22202,78 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою судді 11.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача\~ ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена, не подала відзив, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.10.2020 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір №2034359076, згідно з яким банк надає позичальнику кредит у розмірі 30322 грн. на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту до 23.20.2023 (а.с.4). Також відповідачка власним підписом підтвердила, що ознайомлена з графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту (а.с.6) Відповідно до п.1.2. кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставна у розмірі 40%. Згідно з п.1.3. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі кредиту виконав повністю, що підтверджується заявою про видачу готівки №31202051 від 23.10.2020 отримувачу [PERSON] у сумі 30322 грн. (а.с.10) Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого банком нарахована заборгованість, яка станом на 21.10.2022 становить 51612,06 грн., з них: 29409,28 грн. заборгованості по тілу кредиту та 22202,78 грн. - заборгованості по відсотках. На підтвердження суми боргу позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за наданим кредитом, який відповідачем не оспорюється (а.с. 22). 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №21/10/22, у відповідності до умов якого АТ «ОТП БАНК» передає за плату належні йому права вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 21/10/22 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 51612,06 грн., з яких: 29409,28 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 22202,78 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.19). Позивач направляв на адресу відповідачки вимогу про погашення заборгованості. Однак, остання звернення проігнорувала, вимогу не задовольнила, погашення заборгованості не здійснила, чим порушила права позивача. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої кредитні зобов`язання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки 7500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Для захисту свого порушеного права позивачем укладено договір про надання правової допомоги від 22.09.2023 з адвокатом Міньковською А.В., якою було надано правничу допомогу вартістю 7500 грн., що підтверджено відповідним актом (а.с.32-39). Суд зазначає, що вказані витрати відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні ст. 133 ЦПК України, надання послуг документально підтверджене, розмір заявлених витрат відповідає критеріям розумності та співмірності у цій справі незначної складності, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру, а тому підлягають стягненню з [PERSON] . Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved