Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

22 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Крижопільської селищної ради, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,2 кв. м, житловою площею 24,1 кв. м, до складу якого входять: житловий будинок - «А», веранда - «а», ганок - «а» літня кухня - «Б», сарай - «В» погріб - «В/п», вхід до погріба - «в», гараж - «Г», сарай - «Д», туалет - «Т», колодязь - «К», огорожа - «1-3», вартістю 73 137,00 грн. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] в с. Зеленянка Тульчинського району Вінницької області померла її мати - [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів та станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] була головою колгоспного двору. У зв`язку з тим, що право власності на спірне домоволодіння за спадкодавцем не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, позивачка не може оформити спадкові права на вищезазначене майно. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Також вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 січня 2024 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - [PERSON] . Ухвалою Крижопільського районного суду від 24 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв. 02 лютого 2024 року, учасники справи не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач - Крижопільська селищна рада в судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Третя особа - [PERSON] направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі та задовольнити позовні вимоги. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Зеленянка Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] , яка була матір`ю позивачки. На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] . Батько позивачки - [PERSON] помер [INFO] . 31 грудня 2022 року за заявою сина позивачки [PERSON] - [PERSON] . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 144/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] 01 липня 2023 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори Деревянчук А.В. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 670, на належну [PERSON] , яка померла [INFO] , земельну ділянку. Судом також встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи - колгоспний двір, склад двору був наступним: голова домогосподарства - [PERSON] , член двору - [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 06 жовтня 2022 року, копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 11 липня 2002 року, копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 30 липня 1965 року, де її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , довідками Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 13 березня 2023 року № № 100, 102, 103, 104, матеріалами спадкової справи № 144/2022, заведеної 31 грудня 2022 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У матеріалах справи наявна копія технічного паспорта, виготовленого на замовлення [PERSON] 20 квітня 2021 року КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної інвентаризації будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено, що будівництво житлового будинку «А» (загальна площа - 53,2 кв. м, житлова площа - 24,1 кв. м), веранди «а», ганку «а» здійснено у 1958 році, літньої кухні «Б» - у 1959 році, сараю «В», погріба «В/п», входу до погріба «в» - у 1960 році, гаража «Г», сараю «Д» - у 1965 році, туалету «Т» - у 1970 році. Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Державний нотаріус Крижопільської державної нотаріальної контори Деревянчук А.В. на усне звернення позивачки повідомила їй про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (довідка від 17.05.2023 № 58/02-16). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи досліджені судом докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Outcome: approved