Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

27.10.2023 ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Вимоги мотивує тим, що 04.09.2020 між [PERSON] та ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № ЕР.201146946, яким забезпечено транспортний засіб «Audi A4», д.р.н. [NUMBER] . 17 жовтня 2020 о 19 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Audi A4», д.р.н. [NUMBER] здійснив дорожньо-транспортну пригоду, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault», д.р.н. [NUMBER] . Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 28.01.2021 у справі №165/3318/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також, постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 18.01.2021 у справі № 165/3331/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що потерпіла особа звернулася до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, та ПрАТ СК «ПЗУ Україні» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 27541,27 грн. Згідно із статтею 38.1.1 ЗУ ОСЦПВВНТЗ, страховик після виплати страховго відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного хасобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Вказує, що позивач звертався з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте жодної відповіді на адресу позивача не надходило та виплати відшкодування порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 27541,27 грн та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через судовий виклик на веб-сайті суду, відзиву на позов не подано. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2020 року року о 19 годині в місті Нововолинську [PERSON] , керуючи по вул. Автобусній в м.Нововолинську автомобілем марки "Aуді", державний номерний знак [NUMBER] , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості та не дотримавшись безпечного інтервалу, виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з автомобілем марки "Рено", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 28.01.2021 у справі №165/3318/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.11). Також, постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 18.01.2021 у справі № 165/3331/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема у відмові від проходження від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, керуючи по вул. Автобусній в м.Нововолинську автомобілем марки "Aуді", державний номерний знак [NUMBER] , 17 жовтня 2020 року, чим порушив п.2.5 ПДР України, та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.12). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Audi A4», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом № ЕР.201146946 (а.с. 7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням наведеного, вина [PERSON] у заподіянні власнику автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] , матеріальної шкоди встановлена судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення № 165/3318/20. Внаслідок ДТП страховиком потерпілого ПрАТ «СК «ПЗУ», на підставі зібраних документів та за зверненням потерпілого [PERSON] (а.с.13), було проведено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] , згідно із звітом про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 03.03.2021, протоколом технічного огляду КТЗ, ремонтної калькуляції (а.с.16-22), в загальному розмірі 27541,27 грн., що підтверджується копією страхового акту №554/1 та копією платіжного доручення від 25.03.2021 (а.с. 29-30). Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення відображені у ст. 27 ЗУ «Про страхування». Посилаючись на положення вимог абз. «а» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, позивач просить відшкодувати завдану шкоду в порядку регресу. Відповідно до п. «а», пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно з приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на наведене вище, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо виникнення у нього права регресної вимоги до відповідача за вказаних вище обставин. Відтак, здійснивши виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» набуло право вимоги до [PERSON] , як відповідального за завдані збитки, в межах здійсненої виплати. З метою досудового врегулювання спору, 19.05.2022 за вих. №554/ІНС ПАТ «СК «ПЗУ Україна» направив відповідачу [PERSON] претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте така залишена не виконаною. (а.с.31). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684 грн. підлягає компенсації за рахунок відповідача (а.с. 3). На підставі ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved