Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач, КНП «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області, звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнення, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість з оплати наданих комунальних послуг у розмірі 107818,28 грн та судовий збір 2684\~ грн. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] разом зі своєю сім`єю проживають та зареєстровані у будівлі колишнього пологового відділення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 203,00 м2 та займає 116,1 м2, на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету припиненого Державного закладу «Відділова лікарня станції Люботин СТГО «Південна залізниця». Зазначена будівля знаходиться на балансі у складі майнового комплексу на праві оперативного користування КНП «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області. КНП «Люботинська центральна міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області, як балансоутримувач котельні, забезпечує постачання електроенергії, води та енергоносіїв, що використовуються котельнею, для опалення усіх приміщень по [ADDRESS] , а також здійснює оплату праці кочегарів (опалювальників) та слюсарів котельні, сплачує податки в тому числі ПДВ та інші збори, та здійснює дані видатки за рахунок медичної субвенції. Враховуючи, що КНП «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області фактично здійснює постачання опалювання і в приміщення, які займає [PERSON] , останній має відшкодувати їх вартість. Позивач зазначає, що 21.12.2019 року [PERSON] було отримано договір про відшкодування вартості витрат опалення та відшкодування вартості на оплату праці і нарахування затрачених на забезпечення роботи котельної №107 від 17.12.2019, однак договір ним не підписано. Разом із тим, відповідач частково сплатив вартість наданих комунальних послуг у розмірі 8800 грн, що свідчить про визнання ним умов договору. В зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданих послуг у повному обсязі утворилась заборгованість. Представником відповідача адвокатом Кондратенко В.А. подано відзив на позовну заяву, в якому представник проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову. При цьому представник відповідача стверджує, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем договору про відшкодування вартості витрат опалення та відшкодування вартості на оплату праці і нарахування, затрачених на забезпечення роботи котельної №107 від 17.12.2019 року, зазначений договір не був підписаний відповідачем, жодної квитанції про сплату за опалення не було здійснено саме [PERSON] . Представник відповідача зазначив, що згідно з довідкою №1309-7501420300 від 12.11.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідач з 12.11.2022 року не проживав по [ADDRESS] , та не знав, що згідно договору №107 має платити за послуги опалення. Крім того, представник відповідача зазначає, що згідно з п.1 договору №107 від 17.12.2019, він набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін та у відповідності до ч. 3 ст. 631 ЦК України поширює дію на відносини, що фактично склалися з 15.10.2019 року та діє по 31.12.2019. Перший складений акт виконаних робіт №10/2020 від 10.11.2020 року, складений після дії договору. Також представником відповідача зазначено, що відповідач ніколи не займав та не займає площу будівлі, вказану в позові, а саме 116,1 кв.м. з 200 кв.м. Сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. Будівля за адресою [ADDRESS] , належить територіальній громаді в особі Люботинської міської ради Харківської області та знаходиться в оперативному управлінні Комунального некомерційного підприємства «Люботинська міська лікарня», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 149029618 від 11.12.2018. В будинку за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується копією будинкової книги, а також інформацією виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-36/3104 від 12.07.2023, наданою на вимогу суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Крім того, як зазначив у відзиві на позов представник відповідача, сам відповідач фактично проживав за вказаною адресою до 12.11.2022, коли був зареєстрований у м. Львові як тимчасово переміщена особа. 17 грудня 2019 року позивачем направлено на адресу відповідача договір № 107 про відшкодування вартості витрат опалення та відшкодування вартості на оплату праці і нарахування, затрачених на забезпечення роботи котельної, який згідно розписки на супровідному листі до нього отримано 21.12.2019. Даним договором передбачено, що балансоутримувач, яким є КНП «Люботинська міська лікарня», бере на себе зобов`язання забезпечувати опалення в приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 81,3 кв.м. твердим паливом, а користувач, яким є [PERSON] , бере участь у витратах балансоутримувача на оплату праці кочегарів (опалювальників) і нарахування, затрачених на забезпечення роботи котельної (п. 1.1, 1.2 Договору). Згідно ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України). При цьому, згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (ч. 2 ст. 644 ЦК України). Факт виконання позивачем обов`язку щодо опалення приміщення, яке займає відповідач, підтверджується долученими до позову актами виконаних робіт (наданих послуг), а також тим, що відповідач фактично мешкав за даною адресою та не надав суду доказів того, що він звертався до позивача стосовно відключення приміщення, яке ним займається, від опалення або неналежного надання послуги тощо. Крім того, суд зазначає, що витрати на опалення були частково сплачені, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами (а.с. 78-82). Той факт, що оплата була проведено не особисто відповідачем не впливає на висновок щодо укладеності договору, оскільки згідно даних фінансових документів було проведено оплату на рахунок КНП «ЛМЛ» із призначенням «опалення» за відповідні місяці. В зв`язку з викладеним, суд вважає договір № 107 про відшкодування вартості витрат опалення та відшкодування вартості на оплату праці і нарахування, затрачених на забезпечення роботи котельної укладеним між його сторонами, оскільки, по-перше, відповідач не надав суду доказів того, що він направляв позивачу свої заперечення щодо укладення договору, по-друге, вчинив дії, які свідчать про прийняття умов договору та частково виконав свої зобов`язання. При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не займалось приміщення площею 116.1 кв.м., оскільки згідно договору та актів виконаних робіт про надання послуг з опалення, позивачем заявлено до відшкодування витрати на опалення частини будинку площею 81.3 кв.м., а факт зайняття саме такої площі відповідачем не оспорюється. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra faktum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській максимі - «non concedit venire contra faktum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra faktum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Суд зазначає, що відповідач проживав у наданому йому приміщенні, споживав послуги із його опалення, частково відшкодував вартість даної послуги, але, після звернення позивачем до суду із вимогами про стягнення боргу заявив про те, що даними послугами не користувався, що суд розцінює саме як прояв суперечливої поведінки з боку позивача. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, в зв`язку із прийняттям рішення про задоволення позову, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved