Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», звернувся до Олевського районного суду Житомирської області із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/4794876 від 29.07.2022 року у сумі 488715,97 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 7345,74 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.07.2022 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ\~БАНК» (надалі\~ позивач,\~АТ «КРЕДІ\~АГРІКОЛЬ БАНК»)та\~фізичною-особою-резидентом\~України [PERSON] \~(надалі\~ відповідачка)\~ укладений\~Комплексний договір\~ №\~1/4794876\~(надалі\~ кредитний\~договір).\~Відповідно до\~вищезазначеного кредитного\~договору,\~позивач надає\~відповідачці кредит\~у сумі\~476905,24\~грн.,\~строком з\~29.07.2022\~року до\~28.07.2027\~року ,\~а відповідачка\~одержує та\~повертає кредит\~згідно із\~графіком погашення\~кредиту.\~Відповідно до\~п.\~1.2\~Кредитного договору,\~кредит надається\~відповідачу на\~купівлю \~транспортного засобу\~для особистого\~користування :\~марки Citroen\~C3,\~ реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~VIN\~код:\~ [NUMBER] ,\~ рік\~випуску 2021.\~За користування\~кредитними коштами,\~Позичальник сплачує\~10,99\~%\~річних процентної\~винагороди та\~одноразової комісійної\~винагороди в\~розмірі 0,00.\~Відповідно до\~п.2.1\~кредитного \~договору надання\~кредиту в\~межах суми,\~визначеної Договором,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на поточний\~рахунок Позичальника,\~з подальшим\~їх перерахуванням\~на поточний\~рахунок продавця,\~який зазначений\~в договорі\~купівлі-продажу\~ та/або\~у рахунку-фактурі\~продавця,\~для кредитів\~із страхуванням\~ -\~на поточний\~рахунок страхової\~кампанії,\~що зазначена\~в Договорі,\~а для\~кредитів,\~у яких\~сума комісії\~за здійснення\~операції по\~видачі кредиту\~сплачується за\~рахунок кредитних\~коштів \~також на\~рахунок Банку\~для погашення\~заборгованості за\~комісією.\~На підтвердження\~виконання Банком\~зобов`язань щодо\~видачі коштів\~за Кредитним\~договором до\~позовної заяви\~надано виписки\~з поточного\~рахунку \~Позичальника та\~копії меморіального\~ордеру.\~ Однак,\~відповідачкою порушені\~умови договору,\~а саме\~не повертається\~кредит у\~строки/терміни,\~передбачені договором,\~не сплачуються\~проценти/прострочені\~проценти за\~користування кредитом.\~З метою\~досудового врегулювання\~спору позивач\~надсилав відповідачці\~лист-вимогу\~про погашення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Проте,\~дану заборгованості\~не погашено.\~Згідно умов\~Кредитного договору,\~у разі\~невиконання або\~неналежного виконання\~умов Договору\~та Правил,\~ сторони\~несуть відповідальність\~згідно з\~чинним законодавством\~України.\~У зв`язку\~із неналежним\~виконанням умов\~Кредитного договору\~у відповідачці\~перед позивачем\~ станом\~на 02.06.2023\~ утворилась\~заборгованість у\~загальному розмірі\~488415,97\~грн.,\~що включає:\~44361,69\~грн.\~простроченої \~заборгованості;\~414381,10\~грн.\~строкової \~заборгованості;\~29413,00\~грн.\~прострочених відсотків;\~560,18\~грн.\~нарахованих відсотків. У зв`язку з чим позивач просить прийняти рішення , яким стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача зазначену суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7345,74 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В. На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачки по справі [PERSON] . Ухвалою суду від 30.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження. 12.12.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному порядку з викликом сторін. Від представника позивача адвоката Бендюга І.А. надійшло до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує відносно ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судові засідання 10.01.2024 та 06.02.2024 року на розгляд справи не з`явилась та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення на її адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб-сайті суду, що стверджується матеріалами справи.\~Відзив на позов відповідачка до суду не надала. Згідно ст. ст.\~223,\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність сторін з дотриманням вимог, встановлених законом, враховуючи згоду представника позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього\~Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу положень ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом , 29.07.2022 року між відповідачкою [PERSON] та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений комплексний договір (кредиту та застави) № 1/4794876, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 476905,24 грн., в тому числі 467600 грн. на купівлю транспортного засобу для особистого користування, 9305,24 грн. на сплату страхової премії за договором добровільного страхування життя та/або від нещасних випадків та/або здоров`я на випадок хвороби позичальника, строком до 28.07.2027 року включно, з процентною ставкою 10,99 % річних та комісійною винагородою за здійснення операції по видачі кредиту позичальнику 0,00 гривень. Згідно п. 1.4 договору, позичальник повертає кредит та проценти банку згідно графіка платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною) на єдиний рахунок № № [NUMBER] в банку (а. с. 18-22). Згідно \~наявних копій\~меморіальних ордерів\~від 29\~липня 2022\~року,\~на користь\~ПрАТ «СК\~«УНІКА» перераховано\~9305,24\~грн.\~як страховий\~платіж,\~на поточний\~рахунок клієнта\~перераховано 467600\~грн.,\~з призначенням\~платежу «Надання\~кредиту згідно\~кредитного договору\~№ 1/4794876\~від 29.07.2022\~року,\~позичальник [PERSON] »,\~а також\~ на\~користь ТОВ\~«Віді Елеганс»\~перераховано 467600\~грн.,\~з призначенням\~платежу «Оплата\~за автомобільCitroen\~C3,\~2021\~р.\~згідно договору\~купівлі-\~продажу №\~ЕСЕА-0003/202\~від 21.07.2022, з ПДВ, [PERSON] » (а.с. 11-13). В матеріалах справи наявна копія Правил надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (а.с. 24-34). Також в матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] про надання згоди [PERSON] , яка є його дружиною, на укладення з АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» кредитного договору на умовах, визначених на її розсуд та/або договору застави , що буде виступати забезпеченням зобов`язань [PERSON] перед банком, без обмеження сум та строку дії таких договорів (а.с. 23). 01.03.2023 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» направлено відповідачці повідомлення-вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором 1/4794876 від 29.07.2022 року, в якій повідомлено про наявність боргових зобов`язань, а саме прострочений кредит в сумі 18666,06 грн., прострочені проценти 12607,74 грн., прострочена комісія та пеня 0 грн.; зазначено про необхідність повернення протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги достроково у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі, передбачені кредитним договором, а саме непогашену суму кредиту 458742,79 грн., проценти за користування кредитом 16809,06 грн.(а. с. 5). Згідно копій виписок з рахунку відповідачки [PERSON] в період з 31.10.2022 року по 30.05.2023 року, відповідачкою частково здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема 31.10.2023 року сплачено прострочений кредит в розмірі 6109,23 грн., в період з 29.08.2023 року по 30.05.2023 року сплачено 62524,14 грн. довгострокового кредиту, в період з 29.08.2023 року по 30.05.2023 року сплачено 42350,65 грн. нарахованих відсотків, 31.10.2022 року сплачено 4257,27 грн. прострочених відсотків (а.с. 6-10). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання повинні викопуватися належним чином. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Умовами п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 612 ЦК України\~встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2\~ст. 625 цього ж кодексу\~передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022\~\~року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21). Таким чином наявні в матеріалах справи виписки по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, підтверджує фактичне отримання кредитних коштів і заборгованість відповідачки [PERSON] за виданим кредитом. Разом із тим, стосовно позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, суд зазначає наступне. Згідно із висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, оскільки 01.03.2023 року банк звернувся до відповідачки з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, з цього моменту банк таким чином змінив строк виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 1050 ЦК України та фактично мав зафіксувати розмір існуючої у відповідачки заборгованості за процентами та пенею і припинити її нарахування. Як вбачається з наявних в матеріалах справи виписок із рахунку позичальника [PERSON] та розрахунку заборгованості, після використання банком права вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів шляхом направлення вимоги від 01.03.2023 року, в якій зазначено розмір процентів, які підлягають поверненню 16809,06 грн., банк продовжував нараховувати проценти за користування кредитом, і станом на 02.06.2023 року заборгованість по процентам банком визначена в розмірі 560,18 грн. по нарахованим відсоткам та 29413,00 грн. по простроченим відсоткам. Суд звертає увагу, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Вирішуючи по суті позовні вимоги АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить із того, що 29.07.2022 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1/4794876, за умовами якого банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 476905,24 грн. до 28.07.2027 року включно під 10,99 % річних з установленим графіком повернення кредиту і процентів за користування грошовими коштами, а відповідачка частково здійснювала погашення кредиту, що підтверджується кредитним договором, додатками до нього та виписками з рахунку [PERSON] , копії яких наявні в матеріалах справи. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують) (постанова Верховного Суду від 22 липня 2020 року в справі № 189/2109/18, провадження № 61-19542св19). В постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року в справі № 522/9719/14 (провадження № 61-6698св20) викладено правовий висновок, згідно якого належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Як вбачається із матеріалів справи, розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором складений на підставі виписок з рахунку, копії яких наявні в матеріалах справи та якими підтверджується рух коштів на рахунку, зокрема отримання кредитних коштів, часткове погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором, дата і розмір такого погашення. Оскільки доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема виписками по рахунку [PERSON] , підтверджується, що відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала передбачені графіком погашення заборгованості щомісячні платежі, у АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» виникло право дострокового повернення кредитних коштів в повному обсязі. Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1050 ЦК України позивач має право на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та отримання процентів за користування кредитними коштами за договором за період з 29.07.2022 року до 01.03.2023 року (дата направлення відповідачці повідомлення-вимоги банку про дострокове повернення кредиту). Разом із тим, із виписок та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач продовжував нараховувати відповідачці проценти за нарахування кредитом після дати, пред`явлення такої вимоги. Зокрема, станом на 02.06.2023 року за відповідачкою обліковувалась заборгованість в розмірі 414381,10 грн. строкової заборгованості по кредиту, 44361,69 грн. простроченої заборгованості по кредиту, а також 560,18 грн. заборгованості по нарахованим відсоткам та 29413,00 грн. заборгованості по простроченим відсоткам. Оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення відсотків за договором після 01.03.2023 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 414381,10 грн. строкової заборгованості, 44361,69 грн. простроченої заборгованості, а також відсотків в розмірі, зазначеному у повідомленні-вимозі про дострокове погашення кредиту від 01.03.2023 року 16809,06 грн., всього 475551,85 грн. При цьому відповідачкою усупереч положенням ст.\~12,\~81 ЦПК України\~не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, а можлива відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості. Відповідно до 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно п. 1 ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За правилом частини 1 та пункту 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжної інструкції № 1102128 від 05.07.2023 року (а.с. 1) позивачем було сплачено 7345,74 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на суму 488715,97 грн., і судом такий позов задоволено на суму 475551,85 грн., що складає 97,31 % від ціни позову. Відтак з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7148,14 грн. (7345,74 грн. х 97,31 %). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved