Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом\~про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивував тим, що між сторонами було укладено договір про надання бетонної продукції. На виконання умов договору, позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 99\~170,14 грн. Відповідачем не було виконано зобов`язання щодо передачі товару, а також не повернуто грошові кошти. Відтак, просить суд стягнути на його користь заборгованість в розмірі 99\~170,14 грн. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема,\~у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, які було повернуто до суду. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2022 року по 06.06.2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд» і [PERSON] , за договором, 23 травня 2022 року, переведена оплата в розмірі 49\~900 грн., та 24.05.2022 року в розмірі 49\~270,14 грн. /а.с.12/. Вказане також стверджується прибутковим касовим ордером №272 від 23 травня 2022 року та №276 від 24 травня 2022 року /а.с.13/. Згідно вих. №256/23 від 13 жовтня 2023 року, відповідачу було направлено претензію-вимогу про виконання зобов`язання за договором поставки продукції, або ж необхідності повернення грошових коштів /а.с.17-18/. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо повернення отриманих грошових коштів або ж наявності правових підстав для набуття та збереження коштів, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення. За п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, суд приходить до переконання, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в повному обсязі.

Outcome: approved