Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

05 липня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі: позивач) звернулось до [PERSON] (далі: відповідач) з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23.12.2019 у розмірі 87139, 15 грн., з яких: 75546, 58 грн. - заборгованість за кредитом, 11592, 57 грн. - заборгованість по прострочених відсотках. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на укладення 23.12.2019 з відповідачем договору № б/н, відповідно до умов якого останньому відкритий кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт у розмірі 78000 грн. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 23.12.2019, отримав картку типу преміальна картка «Platinum» з кредитним лімітом до 100 000 грн. Згідно умов договору відповідач зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення договору [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 15.04.2023 має заборгованість в розмірі 87139,15 грн., з яких: 75546,58 грн. - заборгованість за кредитом; 11592,57 грн. заборгованість по прострочених відсотках. 17.11.2023 представником відповідача [PERSON] поданий відзив з запереченнями проти позову. В якості підстав заперечень вказано ненадання позивачем доказів видачі відповідачу кредиту в заявленій сумі, а саме: кредитного договору, меморіального ордеру, чи іншого первинного бухгалтерського документу, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, рішення банку про встановлення відповідачу кредитного ліміту, заяви про видачу готівки з позичкового рахунку позичальника, чи будь-яких інших документів, про отримання позичальником коштів банку. На думку представника, витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявності належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і тарифи розумів позичальник, підписуючи заяву у 2017 році, а також те, що Умови містили вказані пункти в момент підписання заяви, або що в подальшому такі Умови не змінювались банком в односторонньому порядку. Додані до суду копії анкет-заяв та паспорту споживчого кредиту є єдиними документами, які містять підпис відповідача. Разом з тим, документи, надані до суду в копіях та відповідач за спливу часу не пам`ятає усіх обставин можливого їх підписання і не має впевненості, що підписував саме ці документи. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.12.2022, нарахування відсотків припинено, однак їх розмір збільшився до 29898,82 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, зобов`язання за договором зі сплати заборгованості за тілом кредиту та відсотками відповідачем виконані. Жодної досудової вимоги [PERSON] не отримував. З 01.12.2021 банк самостійно нараховував і списував відсотки, збільшуючи розмір заборгованості. 06.12.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відмовлено представнику відповідача [PERSON] у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та продовжений процесуальний строк для подання відзиву на позов до 06.12.2023 р.Встановлено позивачу строк до 21.12.2023 року включно для подання відповіді на відзив відповідно до ст. 179 ЦПК України. Встановлено відповідачу строк до 01.01.2024 року включно для подання заперечень на відповідь на відзив відповідно до ст. 180 ЦПК України. До судового засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, сторони не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідач та його представник причини неявки суду не сповістили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Клопотань про відкладення від учасників справи не надходило, підстав передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладено справи судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 23.12.2019р. відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкети - заяви б/н від 23.12.2019 «Про приєднання до умов та правил надання банківських послуг». За змістом означених заяв відповідач згоден з тим, що заява-анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, розміщених на офіційному сайті банку, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх екземпляр. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 15.04.2023 виникла заборгованість в розмірі 87139, 15 грн., з яких: 75546, 58 грн. - заборгованість за кредитом, 11592,57 грн. - заборгованість по прострочених відсотках. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Положеннями ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1, ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач обґрунтовував позов тим, що між сторонами укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження позову суду позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором, анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», паспорт споживчого кредиту, Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», виписку за договором б/н за період з 05.12.2017 по 19.04.2023. При тому в анкетах заявах, підписаних відповідачем 23.12.2019 не зазначено, яку саме картку відповідач має намір оформити та не зрозуміло який кредитний лімітвстановлений. Окрім того, анкета-заява не містить даних про умови кредитування, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії, тощо. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, відповідачем не підписані, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 23.12.2019. За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3.07.2019 (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Розрахунок заборгованості, виписка з рахунку та надані суду довідки про видані кредитні картки та зміну умов кредитування також не є документами, які можуть посвідчувати погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів. Паспорт споживчого кредиту підписаний сторонами 23.12.2019 та містить інформацію щодо обслуговування кредитних карток Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, World BlackEdition , Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite надану споживачу 23.12.2019 та є чинною і актуальною до 07.01.2020. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20 викладено правову позицію, згідно з якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою, як правильно вирішив суд першої інстанції. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 23.12.2019 р. у виді анкет-заяв, підписаних сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З матеріалів справи та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач у відділенні банку отримав кредитну картку, регулярно користувався нею, проводив нею розрахунки, знімав кошти та поповнював картку. Жодних заяв до Банку про непогодження зі зміною кредитного ліміту ним не подавалось. З аналізу розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, які надані позивачем, вбачається, що банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості, шляхом списання з рахунку відповідача необумовлених умовами договору відсотків за використання кредитного ліміту та відносив їх на заборгованість за тілом кредиту. Застосування такого алгоритму розрахунку суми боргу призвело до безпідставного, штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачем на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 75546,58 грн. Втім, позивачем не надано суду доказів наявності у нього права відповідно до закону та/або належного укладеного договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів належного узгодження цього з відповідачем, доведення до його відома таких умов нарахувань. З огляду на надані позивачем матеріали, множинність варіантів індивідуальних умов кредитування та відсутність документального підтвердження щодо варіанту, який у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах з відповідачем, доводи позивача щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Нарахування та пред`явлення до стягнення елементів боргу поза сумою фактично наданих банком коштів, що ґрунтується на факті укладання кредитного договору, за таких умов безпідставне. Враховуючи, що позивачем не надано доказів погодження між сторонами розміру процентів за користування кредитом, суд дійшов висновку про те, що внесені відповідачем кошти повинні бути зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту. З досліджених судом розрахунків заборгованості та виписки по банківському рахунку вбачається, що на момент визначення позивачем суми боргу - 15.04.2023 р. за період з 23.12.2019 р. по 15.04.2023 р. з відповідача були неправомірно списано відсотки на загальну суму 73480,63 грн., внаслідок чого збільшувалась сума заборгованості за тілом кредиту. Тобто неправильність розрахунку позивача полягає не в арифметичних діях, а в принципах та підставах нарахування боргу, що безумовно впливає на його розмір, який не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом і їх погашення відбувалося за рахунок тіла кредиту, внаслідок чого тіло кредиту безпідставно збільшено банком на суму нарахованих відсотків, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 13658,52 коп. З урахування вищевикладеного позов підлягає частковому задоволенню. Альтернативного розрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем до суду не надано, клопотань про призначення у справі почеркознавчої експертизи для підтвердження або спростування підпису відповідача в анкетах-заявах та паспорті кредиту відповідачем не заявлено. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову становить 87139, 15 гривень, з яких задоволено - 13658, 52 грн. При зверненні з до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 684 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у сумі 420, 70 грн.

Outcome: partial