Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Грабік М.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем з 26.06.2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, але останнім часом між подружжям погіршилися сімейні стосунки, і на даний час вони проживають окремо. З огляду на положення ч. 2 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позивачка не має права подати позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку регулярну та необхідну допомогу на утримання спільної з позивачем малолітньої дитини та на утримання позивача, як матері, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку не надає. Позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та не в змозі самостійно забезпечити дитині гідний рівень життя. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, перебуває на військовій службі під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] , отримує дохід, і тому може сплачувати кошти на утримання дитини та позивача в розмірі, про який вона просить. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в справі з повідомленням (викликом) сторін. Відзив на позов відповідач до суду не надав. На підставі ухвали суду від 09.01.2024 року задоволено клопотання представник позивача адвоката Грабіка М. С. про витребування доказів та витребувано з ГУ ДПС у Вінницькій області інформацію стосовно доходів відповідача [PERSON] (ідент. код № [NUMBER] ) за період з 26.06.2022 року і по даний час. 22.01.2024 року на виконання ухвали суду від 09.01.2024 року ГУ ДПС у Вінницькій області надіслало відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи [PERSON] за період з ІІ кварталу 2022 по ІІІ квартал 2023 року. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява представника відповідача, в якій він просить розгляд справи провести у його відсутність та відсутності позивача, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом, яку він отримав 18.01.2024 року, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні, яке повернулося на адресу суду, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі п.п. 1-2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи зміст заяви представника позивача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] .(а.с.4). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відносини між подружжям фактично припиненні але з огляду на положення ч. 2 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позивачка не має права подати позов про розірвання шлюбу. Позивач разом з дитиною зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що слідує з наявних в матеріалах справи інформаційних довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 7, 20). З цих же доказів вбачається, що відповідач не проживає разом з позивачем та спільною малолітньою дитиною. Згідно наданої Шпиківською селищною радою інформації на запит суду [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Відповідно до копії довідки № 493/2023 від 23.08.2023 року виданої командиром військової частини [NUMBER] , [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] , [PERSON] , з 28.02.2022 року по теперішній час (а.с. 8), та та відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з ІІ кварталу 2022 по ІІІ квартал 2023 року, [PERSON] дійсно отримує виплати як військовослужбовець (а.с. 34-36). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання та обов`язку батька дитини утримувати дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне\~становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, особу платника аліментів, який являється людиною працездатного віку. На підставі викладеного, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 07.12.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями\~ст. 84 СК України\~встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2\~ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до\~статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню матері своєї дитини, до досягнення дитиною трирічного віку, а тому право позивача є порушеним та таким, що підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.78-79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідач отримавши позовну заяву з додатками, заяв по суті спору на розгляд суду не вніс, заперечення з приводу заявлених позовних вимог висловленні в судовому засіданні, жодним чином не обґрунтував, обставину неможливості надання матері своєї дитини утримання, до досягнення спільною дитиною трирічного віку, перед судом не довів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, суд враховує обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, те, що відповідач фізично здорова особа, працездатного віку (іншого судом не встановлено), його обов`язок з утримання дружини до досягнення дитиною трьох років має виконуватись з огляду також на те, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за спільною малолітньою дитиною сторін по справі. Таким чином суд, виходячи із засад справедливості та розумності вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини (позивача по справі), яка потребує матеріальної допомоги чоловіка, в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною, трирічного віку, а саме до [INFO] . Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.79\~СК України з дня подання позовної заяви, тобто у даній справі з 07.12.2023. При цьому, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ч.3 ст.80 Сімейного кодексу України). У відповідності ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1\~073,60 гривень судового збору, а також 6 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, які вона понесла згідно договору про надання правничої допомоги від 01.12.2023 року, акту здачі-прийому робіт (надання послуг) від 07.12.2023 року та квитанції №78-ц/23 від 01.12.2023 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved