Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК«ЄАПБ») звернулось до суду з цим позовом та просить стягнути з [PERSON] на свою користь 65524,55 грн заборгованості за кредитним договором № 371713636 від 17 грудня 2020 року. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що 17 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі ТОВ «МАНІВЕО») та [PERSON] укладено кредитний договір № 371713636. \~ \~ \~ \~Пізніше між ТОВ «МАНІВЕО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») було укладено договір факторингу № 28/1118-01 за якими ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 371713636 від 17 грудня 2020 року. \~ \~ \~ \~20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022 за якими ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 371713636 від 17 грудня 2020 року. \~ \~ \~ \~ [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконує. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] через свого представника [PERSON] надіслала до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити в ньому. Зазначає, що кредитний договір не підписаний одноразовим ідентифікатором. Позивачем не доведено факту відступлення права вимоги за кредитним договором на його користь. Відсутні докази отримання кредиту, тобто неможливо встановити отримання відповідачкою кредиту. \~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «ЄАПБ» надіслало до суду відповідь на відзив. Стверджує, що кредитний договір було підписано електронним підписом шляхом введення коду MNV6U4H7. Договір містить QR-код при відкритті якого за допомогою сканера відображаються дані про цей договір: зокрема договір № 371713636 від 17 грудня 2020 року, одноразовий ідентифікатор: MNV6U4H7, його відправлення та введення, суму кредиту: 17000 грн, строк: 29 днів. Окрім цього, відповідачка частково сплачувала заборгованість: 15 січня 2021 року 2049 грн; 13 лютого 2021 року 7955 грн; 15 березня 2021 року 6638 грн; 14 квітня 2021 року 5464 грн; 17 травня 2021 року 35 грн; 19 травня 2021 року 50 грн; 2 червня 2021 року 5 грн. \~ \~ \~ \~На переконання позивача доводи відповідачки про відсутність доказів переходу прав вимоги є необґрунтованими. \~ \~ \~ \~Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Судом установлено, що 17 грудня 2020 року між [PERSON] (Позичальник) та ТОВ «МАНІВЕО» (Кредитодавець) укладено кредитний договір № 371713636 (далі Договір). За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 17000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО». Згідно з п. 1.2 Договору, Кредит надається строком на 29 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»). У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. За п. 1.3 Договору Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. За користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 87,84 процентів річних, що становить 0,24 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 622,2 процентів річних, що становить 1,7 процентів у день від суми Кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження Дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2 Договору строку, Позичальнику можу бути надано додаткову знижку від Індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку, передбаченому Правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» Кредитодавця (далі Програма), які розміщені на Сайті Кредитодавця (пункти 1.4-1.4.3 Договору). У випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 622,20 відсотків річних, що становить 1,7 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та в порядку ст. 212 ЦК України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3 цього Договору (п. 1.4.3 Договору). Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 841,30 відсотків річних, що становить 2,3 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2 Договору нараховуються за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту Позичальником (пункти 1.7-1.8 Договору). Аналізуючи вищезазначене, можливо стверджувати, що у разі користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду, тобто після 29 днів з моменту отримання кредиту, строк користування Кредитом (загальний строк дії Договору) продовжується на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, але не більше 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. При цьому Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 2,3 відсотків річних у день від суми кредиту за кожен день користування ним, починаючи з першого дня надання Кредиту. Оскільки відповідачка не здійснила повної оплати кредиту протягом 29 днів з моменту його отримання, відповідно з наступного дня вона зобов`язана сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 2,3 відсотків річних за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня його надання. Отже, оскільки [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, відповідно зобов`язана сплатити за кредитним договором 17000 грн основної заборгованості, а також відсотки за користування кредитом протягом 119 днів (29 + 90) з розрахунку 2,3 відсотків річних за кожен день користування кредитом протягом цього строку, тобто 46529 грн (391 (2,3 відсотки від 17000) х 119). Всього: 63529 грн (17000 + 46529). [PERSON] сплатила за кредитним договором заборгованість на загальну суму 22196 грн, а відтак заборгованість за кредитним договором становить 41333 грн (63529-22196). До цього Кредитного договору додано Графік розрахунків (Додаток № 1). Всього Договір складається з 8 сторінок, а на останній, тобто 8 сторінці містяться підписи Сторін, зокрема підпис Позичальника одноразовим ідентифікатором: MNV6U4H7, що введений 17 грудня 2020 року о 13:22:23 годині. Отже, доводи [PERSON] про те, що вона не підписувала кредитний договір одноразовим ідентифікатором, оскільки він не містить такої інформації, є необґрунтованими. Окрім цього, згідно з даними Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАБАНК» від 13 грудня 2023 року № 20.1.0.0.0/7-231213/ [NUMBER] , на ім`я [PERSON] відкритий картковий рахунок № [NUMBER] на який 17 грудня 2020 року було надходження в сумі 17000 грн, призначення платежу переказ коштів. Коментар: [PERSON] . Не підлягає оподаткуванню. ID платежу 1508768121. Тобто [PERSON] порушуючи свої процесуальні обов`язки, навмисно ввела суд в оману, стверджуючи, що не отримувала кредит у розмірі 17000 грн. \~ \~ \~ \~Право вимоги за вищезазначеним правочином відступлено Первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО» (Кредитодавцем) на користь Нового кредитора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», згідно з договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додатковою угодою від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за якою сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції (а. с. 9-11, 60-66). \~ \~ \~ \~За змістом договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (зі змінами), наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги. «Боржник» - фізична особа з якою укладений Кредитний договір, Право вимоги до якого уступається за цим Договором. Цей Договір набуває чинності та всі права та обов`язки Сторін за цим Договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення печатками (за наявності її у Сторони). Строк цього Договору починає свій перебіг в момент, визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. \~ \~ \~ \~Згідно з витягом з Реєстру прав вимоги № 138 від 15 червня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року: боржник: [PERSON] ; реєстраційний номер облікової картки: [NUMBER] ; номер кредитного договору: 371713636; дата кредитного договору: 17 грудня 2020 року; заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), грн: 14782,38 грн; заборгованість за відсотками, грн: 31278,38 грн; заборгованість, грн (сума відступленої грошової вимоги): 46060,76 грн. \~ \~ \~ \~Аналізуючи вищезазначене можливо зробити висновок, що станом на 15 червня 2021 року, тобто на момент відступлення права вимоги за кредитним договором № 371713636 від 17 грудня 2020 року на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», строк кредитування за цим кредитним договором закінчився, боржником останню плату за кредитним договором здійснено 2 червня 2021 року, тобто до передачі права вимоги, відповідно строк виконання за цим кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги настав, а розмір заборгованості, що відступлена на користь нового кредитора визначена 46060,76 грн. \~ \~ \~ \~У свою чергу дійсний розмір заборгованості встановлений судом на суму 41333 грн. \~ \~ \~ \~Висновок Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2018 року (справа № 914/868/17) є незастосовним до цієї справи, оскільки у справі № 914/868/17 Верховний Суд зробив висновок, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу. Тобто у цій справі інші фактичні обставини. \~ \~ \~ \~У справі, що є предметом розгляду цього суду будь-яких фактичних даних, що свідчать про неукладеність договору факторингу матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі Фактор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі Клієнт) укладено договір факторингу № 20102022. Згідно з цим договором, а також реєстром прав вимоги № 2 від 6 березня 2023 року до Нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 371713636 від 17 грудня 2020 року на загальну суму 65524,55 грн, а саме 14782,38 грн заборгованість за тілом кредиту та 50742,17 грн заборгованість за відсотками. Оскільки станом 15 червня 2021 року строк кредитування за кредитним договором № 3717136363 від 17 грудня 2020 року закінчився, відповідно строк сплати за всіма платежами (тілом кредиту та процентами) настав, право вимоги за кредитним договором на цю дату становило 41333 грн, відповідно нарахування ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованості за кредитним договором на суму 24191,55 грн є неправомірним, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Доводи відповідачки відображені у змісті відзиву на позовну заяву вищезазначеного ніяким чином не спростовують. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За змістом ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (чч. 1-3 ст. 207 ЦК України). У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. \~ \~ \~ \~Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. За змістом статей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідачкою не виконано зобов`язання за кредитним договором від 17 грудня 2020 року № 371713636, відповідно з неї підлягає стягненню на користь Нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за цим правочином. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) дійшла висновку, що припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідачки процентів визначених змістом кредитного договору після закінчення його строку дії, є необґрунтованими, оскільки в охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України. У цій справі ТОВ «ФК «ЄАПБ» не заявляло вимог про стягнення процентів за користування кредитом згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 371713636 від 17 грудня 2020 року в розмірі 41333 грн. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «ЄАПБ» у цій справі понесло судові витрати в розмірі 2684 грн зі сплати судового збору, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача в розмірі 1693,07 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial