Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача у якій просить визнати виконавчий напис № 26874 виданий 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, таким, що не підлягає виконанню; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис відносно заборгованості, яка не є безспірною. Також позивач звертає увагу, що укладений кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріально не посвідчений. За таких обставин, з огляду на вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів про безспірність заборгованості, а також вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі, оскаржений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано до суду відзив, який би містили заперечення на позов. 10 січня 2024 року ухвалою судді задоволено заяву про забезпечення позову шляхом зупинення у виконавчому провадженні № [NUMBER]. 10 січня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання. Відповідач про причини неявки не повідомив та не заявили перед судом клопотання про відкладення судового засідання, однак просить розглядати справу у відсутності їх представника; останнім не подано відзив на позов, а тому з урахуванням думки сторони позивача про можливість розгляду справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. Суд установив, 19 січня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (правонаступник відповідач) укладено кредитним договір № 452331. 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. вчинено виконавчий напис № 26874. Відповідно до його умов пропонується звернути стягнення з громадянина України [PERSON] , який є боржником за кредитним договором від 18.01.2019 № 452331, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (правонаступником якого є відповідач) у розмірі 27288,81 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Малковою М. В. 29 березня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису нотаріуса № 26874 виданого 29 березня 2021 року. Звертаючись в суд з позовом позивач посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки такий вчинений за відсутності доказів про безспірність заборгованості та на підставі нотаріально не посвідчено договору. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.п. 1.1., 1.2. п. 1, п.п. 3.1., 3.5. п. 3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 12 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Із матеріалів справи суд установив, що товариство звернулось до приватного нотаріуса про вчинення оспорюваного напису, при цьому суд не встановив із матеріалів справи подання нотаріусу належним чином завіреної копії кредитного договору, яка б відповідала встановленим вимог чинного законодавства. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19). Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що оскільки укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що підтверджено матеріалами справи, адже протилежного суд не встановив та відповідачем не доведено, що підтверджено копією такого наданого приватним виконавцем, як одного із документів, які надавались приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а тому наявні підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а таку позов необхідно задовольнити З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1211,20 грн, хоч законодавчо визначений розмір становить 605,60 грн. Відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір всього у розмірі 1816,80 грн (1211,20грн+605,60грн). Щодо частини судового збору за подання заяви про забезпечення позову, то такий може бути повернутий позивачу у встановленому законом порядку.

Outcome: approved