Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

20.03.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Білик Р.О., через систему "Електронний суд" подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Добротвірської селищної ради, в якій просить суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] все належне йому майно заповів доньці [PERSON] , у зв`язку з чим до неї перейшло спадкове майно, а тому вважає, що такий будинок в цілому повинен перейти у її власність. Ухвалою суду від 21.03.2023 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.05.2023 підготовче засіданні закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 12.07.2023 задоволено клопотання представника позивача та зупинено провадження в справі до залучення у справі правонаступника померлої позивачки. 10.11.2023 адвокат Білик Р.О. подала до суду заяву про заміну сторони позивача правонаступником, а саме сином [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою суду від 10.11.2023 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 06.12.2023 [PERSON] залучено у справі як правонаступника позивача [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Білик Р.О. в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її часті та без участі позивача, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Добротвірської селищної ради Червоноградського району Львівської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його часті, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. За таких обставин суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як видно із свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 30.04.1990 на підставі рішення № 85 від 26.04.1990 Кам`янка-Бузького райвиконкому та зареєстрованого Червоноградським МБТІ 30.04.1990, будинок [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (а.с.24). Згідно довідки виданої Добротвірською селищною радою Червоноградського району Львівської області №114 від 28.02.2023, [PERSON] , який помер [INFO] , станом на 01.07.1990 був останнім членом колишнього колгоспного двору за адресою [ADDRESS] . (а.с.23) Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо права власності, які регулюються положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року щодо колишнього колгоспного двору. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.6 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] та членом цього двору була його дружина [PERSON] , [INFO] , які станом на 15.04.1991 проживали та були прописані там і були членами цього двору, відтак мають право на частку в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР та виходячи з встановленої ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР рівності часток усіх членів колгоспного двору, розмір частки позивача становить 1/2. Таким чином судом встановлено, що на момент припинення колгоспного двору кожен з членів мав по 1/2 права власності на майно, яке йому належало. Вирішуючи позовну вимогу в частині визнання права власності в порядку спадкування після [PERSON] , суд встановив наступне. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з огляду на їх чинність на час відкриття спадщини після кожного спадкодавця. З встановлених судом обставин справи беззаперечно встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 19.04.1997 (а.с. 9), після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Як видно з матеріалів справи 21.07.1995 [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповів своїй дочці [PERSON] тобто належну йому частину будинковолодіння. (а.с.29) Довідкою виданою Добротвірською селищною радою Червоноградського району Львівської області №116 від 28.02.2023, підтверджується, що заповіт складений [PERSON] , який помер [INFO] , посвідчений Сілецькою сільською радою 21.07.1995 і зареєстрований у книзі запису нотаріальних дій під № 4, не змінювався і не скасовувався. (а.с.23) З довідки виданої Добротвірською селищною радою Червоноградського району Львівської області №113 від 28.02.2023, видно, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований і проживав за адресою [ADDRESS] , разом з ним за даною адресою на день його смерті була зареєстрована і проживала дружина [PERSON] (а.с.22) Також з довідки Добротвірської селищної ради Червоноградського району від 16.03.2023 № 162 видно, що відповідно до адміністративно-територіального поділу Львівської області, до колишньої Сілецької сільської ради Кам`янка-Бузького (тепер - Червоноградського) району Львівської області увійшло 5 населених пунктів з відповідними вулиця, зокрема і село Долини - вулиця Підлісна (а.с.26). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2001 видно, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.18) Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] , не складався. Як видно з довідки виданої Добротвірською селищною радою Червоноградського району Львівської області №119 від 01.03.2023, що [PERSON] , до дня смерті [INFO] була зареєстрована і проживала за адресою [ADDRESS] . Разом з нею без реєстрації проживала її дочка [PERSON] , [INFO] , яка доглядала за нею, за житловим будинком, обробляла город, здійснила її поховання і фактично вступила в управління спадковим майном. (а.с.27) Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , а після смерті [PERSON] , [INFO] , то суд приходить до висновку, що до такої спадщини необхідно застосовувати правила ЦК УРСР 1963 року, як закону, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Оцінюючи питання прийняття спадщини [PERSON] після смерті її батька [PERSON] , суд дійшов висновку, що оскільки доказів подання нею заяви про прийняття спадщини чи спільного проживання з ним на момент відкриття спадщини матеріали справи не містять, то така спадщина по заповіту нею прийнята не була. Разом з тим, як видно з фактичних обставин справи на момент смерті [PERSON] з ним проживала його дружина [PERSON] , а тому вона є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] . А враховуючи те, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном належним її матері, тому суд дійшов висновку, що спадщину після смерті матері вона прийняла і така спадщина складається з 1/2 частини [PERSON] та частини [PERSON] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Родинні зв`язки позивачки [PERSON] та померлих [PERSON] , [PERSON] , підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 28.12.1949. (а.с.10) Факт зміни прізвища позивачки із [PERSON] на [PERSON] , стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 04.11.1972 р. (а.с.11) Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.05.2023. (а.с.57) Як видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.11.1979, [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.69), та згідно ухвали суду від 06.12.2023 залучений як правонаступник [PERSON] . З матеріалів справи видно, що 28.06.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Червоноградського РНО Львівської області Юрченко О.В. та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. (а.с.68) Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вказано у п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи те, що судом доведено факт переходу до [PERSON] в порядку спадкування спадкового майна після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , те що після смерті [PERSON] її правонаступником є її син [PERSON] , який є єдиним спадкоємцем та виявив бажання прийняти спадкове майно, проте нотаріусом йому було відмовлено і він позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, крім того, будинковолодіння на яке позивач просить визнати за ним право власності належить до колгоспного двору, а право на таке може бути визнане тільки в судовому порядку, тому суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності в цілому на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . За таких обставин, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових та майнових прав, [PERSON] позбавлений права на таке оформлення в позасудовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved