Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

18.08.2023\~року [PERSON] звернувся суду із вказаним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 51815 від 25.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в розмірі 65464,00 грн. ; стягнути з ТОВ «Веллфін» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 29060,60 горн., стягнуті за виконавчим написом №51815 та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 51815 про стягнення з нього на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості на загальну суму 65464 грн. за Кредитним договором № 234666 від 01.08.2017 року. 23.09.2021 року вказаний виконавчий напис звернуто до примусового виконання та постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було відкрите виконавче провадження № 66920361 . Постановою від 07.07.2023 року накладено арешт на рахунки у банках. Вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями встановлених вимог законодавства, а саме: приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, не пересвідчився, що з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло не більше трьох років, та вчинив виконавчий напис за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений, порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також зазначив, що з його заробітної плати утримуються кошти за постановою №66920361 від 01.10.2021 року у розмірі 20% на користь відповідача, станом на 01.07.2023 року стягнуто суму боргу в розмірі 29060,60 грн., яку він просить суд стягнути з відповідача на його користь. 25.08.2023 року на підставі ухвали суду та у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 03.11.2023 року на виконання ухвали суду від 11.10.2023 року про витребування доказів, третьою особою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. надано суду копію витребуваних документів виконавчого провадження № 66920361 з примусового виконання виконавчого напису № 51815, вчиненого 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості у розмірі 65464 грн. Представник відповідача та треті особи у встановлений п`ятнадцятиденний строк відзив, пояснення щодо позову не подали. У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи та не проводячи судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 51815 про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 64564,00 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» за кредитним договором № 234666 від 01.08.2017 року, укладеним з ТОВ «Веллфін». З якого вбачається, що строк платежу за Кредитним договором 234666 від 01 серпня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2017 року по 07.09.2020 рік. Сума заборгованості становить 64564,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1500 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 63064,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача в розмірі 900 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 65464,00 грн. (а.с.66). З наданих приватним виконавцем матеріалів вбачається, що до оспорюваного виконавчого напису додано копію договору позики № 234666 від 01.08.2017 року, відповідно до якого ТОВ «Веллфін» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1500 грн., а позичальник зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк позики за договором має бути повернуто до 31.08.2017 року. 23.09.2021 року приватним виконавцем Русецькою О.О. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження за наведеним виконавчим написом нотаріуса (а.с.67). 11.10.2021 року приватним виконавцем Русецькою О.О. ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою з боржника стягнуто 20% заробітної плати на користь ТОВ «Веллфін», виплата загальної суми боргу 72510,40 грн., з яких 65464,00 грн. борг на користь стягувача, 6546,40 грн. основна винагорода на користь приватного виконавця, 500 грн. витрати виконавчого провадження (а.с.60-61). Відповідно до ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~«Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правовій позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, який враховується судом відповідно до ч. 1 ст. 360-7ЦПК України. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що відповідач ТОВ «Веллфін» не надав суду належні та допустимі докази існування безспірної заборгованості боржника [PERSON] перед ним, як стягувачем, а саме: розрахунку заборгованості за зазначеним кредитним договором із зазначенням періоду виникнення такої заборгованості, не надано вимогу стягувача до боржника із зазначенням розміру заборгованості та періоду її виникнення, тобто, суду не надано належних та допустимих доказів, що приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, тому за наявністю спору між сторонами про існування та розмір заборгованості зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, про який позивач заявляє у своїй позовній заяві, суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.О. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим визнає його таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів, суд зазначає наступне. У межах виконавчого провадження №66920361 від 11.10.2021 року з [PERSON] стягнуто 29060,60 грн. станом на 01.07.2023 рік (а.с.12). Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин\~ст.1212 ЦК України\~викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п. 3 ч. 3\~ст. 1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Враховуючи, що судом під час розгляду справи, на підставі наданих суду доказів, встановлено, що підставою отримання ТОВ «Веллфін» в межах виконавчого провадження №66920361 від 11.10.2021 суми у розмірі 29060,60 грн. було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості, на підставі оспорюваного виконавчого напису, який рішенням суду визнається таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. З таких обставин, позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Веллфін» безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved