Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 29.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 922 у зв`язку із боргом за кредитним договором , укладеним між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» та запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 12874,55 грн. з урахуванням витрат , пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. 06.07.2021 року постановою старшого державного виконавця Заводського ВДВС у місті Запоріжжі Південно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Рябінського А.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на виконання виконавчого напису № 922 виданого 29.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення зі [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк»заборгованості в розмірі 12874,55 грн. В межах виконавчого провадження [NUMBER] з позивача було стягнуто 14531,01 грн. Позивач стверджує, що вказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного позивач просить суд визнати виконавчий напис №922 виданий 29.06.2017 року таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судові витрати та повернути позивачу незаконно списані кошти. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с.15-16). Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує , просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, у відзиві на позовну заяву не погоджується іх позовом [PERSON] , вважає його безпідставним та необгрунтованим , а виконачий напис № 922 від 29.06.2017 вважає таким , що відповідає вимогам законодавства. Зазначив , що 17.06.2016 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Р24.210.72273. Оскільки [PERSON] , зобов`язання не виконувала, станом на 15.05.2017 у неї утворилася заборгованість у розмірі 11 274,55 гривень. АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення зі [PERSON] 11 274,55 грн. боргу за Кредитним договором та 1 600,00 грн. витрат на його вчинення, разом - 12 874,55 грн. Представник відповідача додатково наголосив на тому, що АТ «Ідея Банк» 16.05.2017 надіслало Позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, [PERSON] було попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку його непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. Додатком до вище вказаної вимоги було долучено також довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, що містила інформацію про загальний розмір боргу, також кожну його складову. Оскільки [PERSON] жодним чином не висловила заперечень щодо її змісту, вважають що це свідчить про те, що Позивач погодилася з вимогами АТ «Ідея Банк». У відзиві відповідачем зазначено також про те, що банк надав нотаріусу всі необхідні документи, в тому числі і ті, які підтверджують безспірність заборгованості , для вчинення 29.06.2017 року виконавчого напису № 922 , а позивачем не доведено у чому полягає спірність заборгованості . Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності , оскільки , посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено 29.07.2017 року, а перше виконавче провадження відкрито 31.01.2019 року , вважає , що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Посилаючись на вищевикладене просять у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі , розгляд справи проводити за відсутності представника банку. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Від Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (назва після утворення /перейменування/реорганізації Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)) надійшла заява проо розгляд справи без участі представника відділу. Позивачнем надано відповідь на відзив на позовну заяву, з вимогами , зазначеними у відзиві не згодна. У відповіді на відзив зазначає , що Кредитний договір між нею та Акціонерним Товариством «Ідея Банк», не був посвідчений нотаріально, тому вважає, що виконавчий напис був вчинений з недотриманням вимог чинного законодавства. Позивач звертає увагу суду на те, що жоден документ від нотаріуса їй не надходив. Щодо перебігу позовної давності вважає , що він починається від дня коли вона фактично дізналася про існування відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 922, після накладення арешту на її рахунки, а саме 22.07.2023 , на підтвердження чого надала скріншот повідомлення з додатку «Приват 24». На заявлених позовних вимогах наполягає. Представником АТ «Ідея Банк» надано заперечення на відповідь на відзив. У своїх запереченнях звертають увагу суду, на те що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, тому вважають , що виконавчий напис № 922 є законним та вчиненим з додержанням норм чинного законодавства.Вказують на те ,що зазначене також узгоджується із постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», оскільки пунктом 2 цієї постанови забороняється вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, тобто до 28.02.2022, і відповідно станом на 29.06.2017, законодавством не заборонялосьвчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими. Крім того, Банком нотаріусу було надано виписку по поточному рахунку [PERSON] , яка у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним бухгалтерським документомі з якої вбачається видача [PERSON] кредиту, усі погашення по кредиту та їх зарахування. Враховуючи вищевикладене вважають , що виконавчий напис № 922 є законним та вчиненим з додержанням норм чинного законодавства , просять суд врахувати ці заперечення під час розгляду справи та відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви . У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи , що 29.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 922 у зв`язку із боргом за кредитним договором , укладеним між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» та запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 12874,55 грн. з урахуванням витрат , пов`язаних із вчиненням виконавчого напису( а.с. 6). 30.01.2019 року постановою старшого державного виконавця Заводського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Бородіною Н.В. . було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на виконання виконавчого напису № 922 виданого 29.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення зі [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк»заборгованості в розмірі 12874,55 грн.(а.с. 41). 06.07.2021 року постановою старшого державного Заводського ВДВС у місті Запоріжжі Південно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Рябінським А.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на виконання виконавчого напису № 922 виданого 29.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення зі [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк»заборгованості в розмірі 12874,55 грн. В межах виконавчого провадження [NUMBER] з позивача було стягнуто 14531,01 грн.(а.с. 7 ). Позивач у позовній заяві зазначила, що в межах виконавчого провадження [NUMBER] з неї було безпідставно стягнуто 14531,01 грн, на підтвердження вказаного факту надала суду скріншот повідомлення з додатку «Приват 24», згідно якого позивачу обмежено доступ до зазначеної суми (а.с.9). Проте позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження безпідставності набутих коштів. За загальним правилом, яке визначено статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Яка була також предметом розгляду Великої Палати Верховного суду та постановою від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 року залишена в силі. Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звищезазначеного вбачається, що в порушення вказаних положень оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підставі договору , який нотаріально не посвідчувався, без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, приватний нотаріус порушив вимоги щодо процедури, яка має передувати вчиненню виконавчого напису, право вимоги не підтверджене належними доказами. Доказів протилежного суду не надано . Щодо позовної давності суд зазначає наступне. У віздиві на позов представником відповідача було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, згідно матеріалів справи позивач фактично дізналася про існування відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 922, після накладення арешту на її рахунки, а саме 26.07.2023 , що підтверджується скріншотом повідомлення з додатку «Приват 24», згідно якого виконавча служба арештувала 14531,01 грн. на рахунку позиивача(а.с. 52). До суду позивач звернулася 28.07.2023 року . Таким чином , враховуючи вищезазначене суд вважає , що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не порушено строки позовної давності, тому клопотання відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає . На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- законними та обґрунтованими, тому підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення безпідставно набутих коштів задоволенню не підлягають оскільки обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберерігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Доказів того, що на момент проведення стягнення грошових коштів за виконавчим написом вказаної заборгованості не існувало, суду надано не було. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1073,60 грн., сплата яких підтверджена документально (а.с.4).

Outcome: partial