Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивачка [PERSON] звернулася до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна, Смизька селищна рада Дубенського району Рівненської області, про визнання недійсним заповіту, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на майно. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] в смт. Смига Дубенського району Рівненської області померла її баба [PERSON] , яка за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося на день смерті заповіла їй - своїй внучці [PERSON] . Даний заповіт було посвідчено 19 вересня 2006 року секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області Польовою Н.Б. за реєстром №182. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Вона вчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , так як була зареєстрована разом із нею за адресою [ADDRESS] . 11 липня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 19 лютого 2019 року звернулась до нотаріуса з проханням видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] . Проте, 19 лютого 2019 року приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка І.А. надала їй постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Зі змісту постанови стало відомо, що 24 квітня 2018 року за заявою сина померлої [PERSON] приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №48/2018. До матеріалів справи [PERSON] було надано заповіт померлої [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Мазурок В.Р. 11 січня 2018 року за реєстром №01. 27 листопада 2018 року на підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Про наявність заповіту [PERSON] , яким вона заповіла все майно [PERSON] , вона дізналась із постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Раніше [PERSON] повідомляв їй, що він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини і буде претендувати на майно матері [PERSON] , але про наявність на його ім`я нового заповіту він не повідомив. У зв`язку з цим вона зверталась за юридичною допомогою до адвоката і хотіла ставити питання про усунення [PERSON] від можливого спадкування, так як її бабуся [PERSON] постійно хворіла, потребувала стороннього догляду, який вона їй надавала, а її син [PERSON] взагалі про неї не турбувався і не приїжджав до неї протягом багатьох років. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , син [PERSON] помер [INFO] , тому склалась така ситуація, що лише вона допомагала своїй бабусі [PERSON] і доглядала за нею. Проте, проконсультувавшись з декількома юристами дізналась, що у разі наявності у неї заповіту на все майно, вона є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , а тому необхідності усувати від можливого спадкування [PERSON] немає необхідності. Після того як отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не змогла повірити в те, що [PERSON] змінила свою думку і склала новий заповіт на свого сина [PERSON] , який нею не цікався взагалі, не допомагав протягом багатьох років і приїхав до неї лише перед її смертю. Вона фактично з 11 років проживала разом із татом у бабусі [PERSON] , забезпечувала її ліками, продуктами харчування, одягом та всім необхідним, допомагала по господарству та по дому. В них склались добрі відносини, вона постійно говорила, що після її смерті все її майно перейде їй. [PERSON] постійно хворіла, їй був поставлений діагноз: Ішемічна хвороба серця. Аортокардіосклероз з гіпертензією. СН 2Б ст. Вона приймала багато ліків, а останні роки в неї були проблеми з пам`яттю, тому вважає, що на момент посвідчення заповіту 11 січня 2018 року [PERSON] перебувала в такому стані, який позбавляв її можливості реально усвідомлювати те, що з нею відбувалось та вільно висловлювати свою волю. Вважає, що [PERSON] за станом здоров`я при посвідченні заповіту 11 січня 2018 року на їм`я [PERSON] не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У зв`язку з цим не можливо вважати заповіт [PERSON] від 11 січня 2018 року дійсним та посвідченим відповідно до чинного законодавства. Тому, просить визнати недійсним заповіт [PERSON] посвідчений 11.01.2018 секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Мазурок В.Р. за реєстром №01 на ім`я [PERSON] ; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою Іриною Анатоліївною 27 листопада 2018 року після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] та державну реєстрацію права власності за відповідачем на зазначений житловий будинок, а також стягнути понесені судові витрати. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пащуком Т.С. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого з обставинами та підставами, викладеними у позовній заяві сторона відповідача не згодна та позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Предметом позову [PERSON] є визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого 11.01.2018 року секретарем виконавчого комітету Смизької селищної ради Мазурок Вікторією Ростиславівною за реєстром № 01 на ім`я [PERSON] . Відповідно, похідною позовною вимогою є скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою Іриною Анатоліївною 27 листопада 2018 року після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] та державної реєстрації права власності на вказаний вище житловий будинок за останнім. Відповідно до змісту позову, [PERSON] як єдине обґрунтування чому, на її думку, заповіт є незаконним наводить - "Неспроможність спадкодавиці через свій стан здоров`я на момент посвідчення Заповіту (11.01.2018) в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними". У якості доказів цього твердження, до позовної заяви долучені копії численних медичних документів (епікризи, виписки з медичних карт, медична книжка тощо), які на думку позивачки підтверджують хронічні хвороби [PERSON] , та які, в свою чергу, зумовили неможливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Аналіз діагнозів спадкодавця, встановлені у медичних установах, а саме: гіпертонічна хвороба, кардіо-церебральна форма, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний аортокардіосклероз, поширений остеохондроз хребта тощо, дає підстави дійти висновку, що остання мала хронічні хвороби, які відносяться до групи серцево-судинних захворювань. У своєму позові [PERSON] так само посилається на вказані вище хвороби та діагнози [PERSON] як на причини неможливості останньою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак, усі вище вказані хвороби, якими дійсно хворіла [PERSON] жодним чином не впливали і не могли впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) здатність керувати ними. Крім того, вважає, що 19.02.2019 року приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка І.А. винесла вмотивовану та законну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до змісту норм законодавства вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Вважає, що твердження позивачки, які власне є підставою заявленого позову не висновуються на належних, допустимих та достатніх доказах, а є лише її домислами. Відтак, позов [PERSON] є безпідставним, тому просить у задоволення позовних вимог відмовити. Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 30 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, а також задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по справі, а саме: оригіналів медичних карток [PERSON] . Ухвалою суду від 30 січня 2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Рідченко М.В. витребувано у приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А. належним чином завірену копію спадкової справи №48/2018 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 16 травня 2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Рідченко М.В., по справі призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Рідченко М.В., по справі призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». Оплату за проведення експертизи покладено на позивачку [PERSON] . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 09 листопада 2023 року матеріали цивільної справи №559/3357/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна, Смизька селищна рада Дубенського району Рівненської області про визнання недійсним заповіту, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації права власності на майно повернуто до суду, оскільки оплата за проведення експертизи не проведена. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду. Окрім того, ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 04 січня 2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок по [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Рідченко М.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала з підстав, зазначених у позові, який просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Пащук Т.С. в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив суд в їх задоволені відмовити за безпідставністю. Підтримав поданий відзив на позовну заяву. Приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Метка Ірина Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Згідно поданої до суду заяви, просить розглядати справу без її участі. Представник Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Селищний голова О.Федоров подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними у матеріалах справи документами. Фактичні обставини справи встановлені судом. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №17 (а.с. 14). У свідоцтві про народження позивачки, яка після одруження змінила прізвище на « [PERSON] », батьком зазначений [PERSON] (а.с. 9, 10). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , актовий запис №27 (а.с. 12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09 червня 2005 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хомич О.С., [PERSON] є спадкоємцем майна чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 12, 13). 19 вересня 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося на день смерті заповіла внучці [PERSON] . Даний заповіт було посвідчено 19 вересня 2006 року секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області Польовою Н.Б. за реєстром №182 (а.с. 15). Згідно відповіді на запит адвоката Мельник Т.В. від 02.11.2018 за № 110 КНП "Смизький ЦПМСД" Смизької селищної ради, [PERSON] на протязі 2013 - 2017 років надавалася медична допомога працівниками Смизької АЗПСМ, а саме 10.05.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. атеросклеротичного генезу; 16.06.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. атеросклеротичного генезу; 31.05.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. з цефалічним кохлео- вестибулярним синдромом; 07.06.2013 р., діагноз ДЕП 2 ст. з цефалічним кохлео- вестибулярним синдромом; 21.10.2013 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 05.05.2014 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 07.05.2014 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 23.09.2014 р., діагноз ІХС АСКС з гіпертензією; 20.04.2016, діагноз ІХС АСКС з гіпертензією і порушенням ритму, ДЕП 2 от. атеросклеротичного генезу. Поширений остеохондроз хребта. ДОА суглобів нижніх кінцівок ФНС 2 ст.; 02.09.2016, діагноз ІХС АСКС з гіпертензією і порушенням ритму, ДЕП 2 ст. атеросклеротичного генезу. Поширений остеохондроз хребта. ДОА суглобів нижніх кінцівок ФНС 2 ст. Післятравматична (2009 р.) контрактура лівого гомілково-ступеневого суглобу; 04.05.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст.; 14.09.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст.; 18.10.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст.; 15.11.2017 р., діагноз ІХС. АСКС з гіпертензією. Сн 2Б ст. (а.с. 17). Згідно відповіді на запит адвоката Мельник Т.В. від 09.11.2018 р. за № 49 Дубенської міської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги на адвокатський запит, щодо хворої [PERSON] протягом 2013-2017 років було зареєстровано та направлено бригади Смизького ППБ Дубенської станції швидкої медичної допомоги для надання екстреної медичної допомоги 49 разів. У всіх випадках лікарями швидкої медичної допомоги був виставлений діагноз: Гіпертонічна хвороба, кардіо-церебральна форма (а.с. 18). Відповідно до листа від 19.11.2018 лікаря-терапевта КЗ "Дубенська ЦРЛ", [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ "Дубенська ЦРЛ" на протязі 2013-2017 років з 16.09.2015 р. по 29.09.2015 р. Діагноз: Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний аортокардіосклероз (а.с. 19). Згідно повідомлення КЗ "Дубенська центральна районна лікарня" від 26.11.2018 за № 986, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні в період з 14.08.2014 р. по 26.08.2014 р. Діагноз: ІХС. Атеросклеротичний аортокардіосклероз. Артеріальна гіпертензія II ст., 2, ризик 3. СН II ст.; з 22.02.2016 року по 05.03.2016 р. Діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст., ступінь 2, ризик 4. ІХС. Атеросклеротичний аорто кардіосклероз (а.с. 20). Згідно повідомлення КНП "Смизький ЦПМСД" Смизької селищної ради №30 від 26.03.2019, [PERSON] в період січень-березень 2018 року надавалася медична допомога: 17.01.2018, 22.01.2018 та 15.02.2018, діагноз: Ішемічна хвороба серця, аортокардіосклероз з гіпертензією (а.с. 23). Аналогічні діагнози зазначені у наданій копії медичної картки [PERSON] , а також у медичній карті стаціонарного хворого №1868 (а.с.24-63). Як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №27/02-31 від 19.02.2019, [PERSON] , приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу, розглянувши документи, подані [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби - [PERSON] , яка померла [INFO] , встановила наступне: 24 квітня 2018 року приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою І.А., заведена спадкова справа № 48/2018 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцем померлої є її син - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на якого померла [PERSON] склала заповіт, посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01. [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом 24 квітня 2018 року. 11 липня 2018 року до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А., звернулася внучка померлої - [PERSON] , [INFO] з заявою про прийняття спадщини за заповітом, на яку померла [PERSON] склала заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182. 27 листопада 2018 року на підставі заяви [PERSON] , приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою І.А., було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (посвідченим [PERSON] , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01) на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . При цьому для вчинення зазначеної нотаріальної дії [PERSON] надав нотаріусу документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, а також склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. 19 лютого 2019 року до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А., звернулася внучка померлої - [PERSON] , з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON] , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182 на житловий будинок [ADDRESS] . Разом з тим, за заповітом, посвідченим [PERSON] , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01, померла [PERSON] усе належне їй рухоме та нерухоме майно, а також усе те, що буде належати їй на день смерті, заповідала [PERSON] . Таким чином , даним заповітом [PERSON] позбавила права на спадкування усіх інших осіб, крім [PERSON] . Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного Кодексу України. Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 1254 Цивільного Кодексу України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій його частині в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Таким чином скасування заповіту є остаточним і не підлягає відміні. В даній ситуації заповіт, який посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01, згідно якого померла [PERSON] усе належне їй майно заповіла своєму синові - [PERSON] , скасував попередній заповіт, а саме заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182, згідно якого померла [PERSON] усе належне їй майно заповіла своїй внучці - [PERSON] . Отже, [PERSON] не має право на спадкування за заповітом після смерті її баби - [PERSON] . Постановлено відмовити у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , після смерті її баби - [PERSON] , померлої [INFO] , що проживала в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 50 Закону України « Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України строк оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - три роки (а.с. 21-23). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №292512734 від 24.12.2021, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64). Згідно повідомлення №31/01-16 від 07.02.2022 приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої Ірини Анатоліївни, нею 24.04.2018 заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , номер спадкової справи в книзі обліку та реєстрації спадкових прав 48/2018, номер спадкової справи у спадковому реєстрі 62325703. Спадкоємцем за заповітом (посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01 та складений щодо всього належного померлій майна) є син померлої [PERSON] , [INFO] (а.с. 79) Про це є свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №68419390 від 07.02.2022 (а.с. 80). На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою. І.А. надано копію спадкової справи 48/2018 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем померлої є її син - [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і на якого померла [PERSON] склала заповіт, посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01. [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом 24 квітня 2018 року. 11 липня 2018 року до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А., звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на яку померла [PERSON] склала заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району 19 вересня 2006 року за реєстровим № 182. 27 листопада 2018 року на підставі заяви [PERSON] , приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою І.А., видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (посвідченим [PERSON] , секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01) на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . 19 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої І.А. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №27/02-31 від 19.02.2019, і [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , після смерті її баби - [PERSON] , померлої [INFO] , що проживала в [ADDRESS] . У матеріалах спадкової справи наявні копії заповітів, посвідчених від імені [PERSON] , а саме: 11 серпня 2005 року, за реєстровим №117, 21 грудня 2005 року, за реєстровим №210, 19 вересня 2006 року за реєстровим №182. Відповідно заповіту [PERSON] складеному 11 січня 2018 року, на випадок своєї смерті спадкодавець зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району Мазурок В.Р. 11 січня 2018 року та підписано заповідачем, [PERSON] у її присутності, особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено, зареєстровано в реєстрі за № 01 (а.с. 157-188). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст. 203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Згідно ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним відповідно до частини першої статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Як зазначено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначена правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12 та у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18, постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 320/553/16. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. У статті 1233 Цивільного кодексу України, зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. (ч. 1 ст. 1236 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень статті 1247 Цивільного кодексу України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу . Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 1251 Цивільного кодексу України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно положень частин 2, 3, 4 ст. 1254 Цивільного кодексу України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Тобто, чинність попереднього заповіту не відновлюється у випадку, коли новий заповіт був визнаний недійсним, за виключенням випадків, коли недійсність нового заповіту зумовлена вчиненням його заповідачем у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (стаття 225 ЦК України), або якщо новий заповіт визнаний судом недійсним як такий, що було вчинено під впливом насильства (стаття 231 ЦК України). Існування таких винятків обумовлено відсутністю волі спадкодавця на складання нового заповіту, а відтак - презумпцією волі на збереження чинними умов попередньо складеного заповіту. Відповідно до статті 1257 Цивільного кодексу України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Стаття 1257 Цивільного кодексу України, передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Мотивована оцінка і висновки суду. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] , посвідченого 11 січня 2018 року секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Мазурок В.Р. за реєстровим №01 на ім`я [PERSON] . Судом достовірно встановлено, що оспорюваний заповіт було посвідчено уповноваженою особою, заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, стороною позивача не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що волевиявлення заповідача під час посвідчення заповіту не було вільним і не відповідало його волі. Отже, обставини з якими закон пов`язує застосування частини першої статті 225 ЦК України не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочинів недійсними може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними, що не підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, оспорюваний заповіт є дійсним, тобто відповідає вимогам закону, оскільки посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, що відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17, щодо визначення ознак дійсного заповіту. Заповіт, посвідчений Мазурок В.Р., секретарем виконкому Смизької селищної ради, Дубенського району 11 січня 2018 року за реєстровим № 01, згідно якого померла [PERSON] усе належне їй майно заповідала своєму синові [PERSON] , скасував попередній заповіт, а саме заповіт, посвідчений Польовою Н.Б., секретарем виконкому Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області 19 вересня 2006 року [PERSON] за реєстром №182, згідно якого померла [PERSON] усе належне їй майно заповіла своїй внучці [PERSON] . Постанова приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Меткої Ірини Анатоліївни про відмову у вчиненні нотаріальної дії №27/02-31 від 19.02.2019, позивачем [PERSON] не оскаржувалась. Отже, підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного заповіту. Зважаючи на це, відсутні також підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Меткою Іриною Анатоліївною 27 листопада 2018 року після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за відповідачем. З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 січня 2022 року у виді накладення арешту на житловий будинок по [ADDRESS] . Судові витрати залишаються за позивачем, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України

Outcome: dismissed