Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки в квітні 2023 року їй стало відомо про його зраду у подружній вірності, вона не може пробачити таку його поведінку, тому покинула його, збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 29.12.2023 подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, заперечила можливість примирення із відповідачем, просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, 29.12.2023 подав заяву у якій позов визнав, просив розірвати шлюб з позивачкою, справу розглядати у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с.5, 9) видно, що сторони зареєстрували шлюб 14.06.2019 у Повітненській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 02, в шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] , через зраду відповідачем у подружній вірності, припинили подружні стосунки, тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка, як убачається із змісту позову та її заяви до суду від 29.12.2023, просить про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам. Відповідач, що видно із змісту його заяви від 29.12.2023, теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування сторін до збереження шлюбу порушуватиме їх права, суд приходить до висновку, що шлюб між ними слід розірвати. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 1073 грн. 60 коп. судових витрат (а.с.1).

Outcome: approved