Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Представник військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи, що військовослужбовцю ЗСУ [PERSON] під час проходження ним військової служби у військовій частині [NUMBER] Славутського гарнізону Хмельницької області, відповідно до ордеру № 003609 від 28.12.2002, виданого виконавчим комітетом Славутської міської ради, було надано службове приміщення № 17 з 1-ї кімнати, житловою площею 17,8 кв.м., на першому поверсі будинку [ADDRESS] , на склад сім`ї із двох осіб, в тому числі його дружину [PERSON] , 1973 року народження. Вказана квартира належить до службових квартир, знаходиться на обліку відомчого житлового фонду і призначена для розміщення військовослужбовців, які проходять службу в Славутському гарнізоні Хмельницької області. В 2015 році військовослужбовця ЗСУ [PERSON] переведено для подальшого проходження служби в м. Рівне, а згодом до військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] окрема мотопіхотна бригада), яка тимчасово знаходиться в м. Кропивницький. Відповідно до п. 23 розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України (далі - Наказ) від 31.07.2018 року № 380, в разі переводу військовослужбовця до іншого гарнізону, він і члени його сім`ї зобов`язані звільнити зайняте ним житло і передати уповноваженим особам квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України. Проте всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачка та її чоловік [PERSON] займане ними службове житло не звільнили і уповноваженим особам квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України не передали. У 2018 році [PERSON] змінив реєстрацію місця проживання, а відповідачка одна залишилася зареєстрованою в службовому приміщенні. Неодноразові звернення військової частини [NUMBER] до [PERSON] та відповідачки про добровільну здачу житла залишені ними без розгляду. Згідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації, відповідачка не проживає за місцем реєстрації з січня 2019 року по даний час. Зі слів сусідів, останнім часом квартирою користується невідома особа чоловічої статі. Таким чином, відповідачка не має відношення до Славутського гарнізону і не перебуває на відповідному обліку військової частини [NUMBER] , проте своєю бездіяльністю створює перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, в зв`язку з чим позивач просить визнати [PERSON] , 1973 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , стягнути з відповідача на користь військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 2684 грн. Ухвалою судді від 17.04.2023 відкрито провадження у справі з призначенням її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2023 року позов задоволено та визнано [PERSON] , 1973 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , стягнуто з неї на користь військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 2684 грн. Ухвалою суду від 30.08.2023 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду та скасоване заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2023 року, судове засідання призначене на 02.10.2023 року о 10.00 год. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2023 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та його малолітню доньку- [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , залучено до участі в справі орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради. Ухвалою суду від 09.11.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України, як власника нерухомого майна- спірної квартири. Ухвалою суду від 09.11.2023 року за клопотанням представника відповідачки, здійснено перехід розгляду справи зі спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, враховуючи залучення до участі у справі третіх осіб, значний обсяг доказів. Ухвалою суду від 12.12.2023 року закрито підготовче судове засідання і призначено її до судового розгляду по суті на 21 грудня 2023 року об 11.00 год. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позову не визнали, у відзиві на позов зазначили, що відповідачка із [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі. Виконавчим комітетом міської ради м. Славута було видано ордер на житлове приміщення № 003609 серії ХМО від 29.12.2002 року, на склад сім`ї чоловік та [PERSON] . В подальшому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Її чоловік [PERSON] наразі перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , проте він та члени його сім`ї житлом так і не забезпечені. З огляду на введення в Україні воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, наявність на утриманні та вихованні неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , 2005 року народження, необхідності убезпечення останньої від військових дій агресора, забезпечення безпеки її життя та здоров`я, з урахуванням того, що військова частина [NUMBER] є стратегічним військовим об`єктом, вона як матір була вимушена періодично, нетривалий час не ночувати і не проживати у спірній квартирі [ADDRESS] . Окрім того, її матір [PERSON] , [INFO] , яка проживала на час виникнення спірних правовідносин у м. Ізяслав Славутського району Хмельницької області, була прикута до ліжка, потребувала постійного стороннього догляду, тому вона була вимушена систематично також здійснювати за нею догляд. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.01.2016 року позивач вже робив спробу виселити її із службового приміщення без надання іншого житлового приміщення. Проте тоді у позові було відмовлено, з посиланням на порушення прав дитини. Наразі її чоловік [PERSON] та його донька [PERSON] перебувають на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] на загальній черзі з 07.03.2015 року за № 658, у черзі на забезпечення службовим житлом з 22.06.2018 року за № 118, тобто її родина не забезпечена іншим службовим житловим приміщенням. Проте, [PERSON] регулярно, систематично, протягом останніх 6 місяців сплачувала комунальні послуги за користування спірною квартирою. У приміщенні квартири залишилися належні відповідачу [PERSON] речі особистого вжитку, дрібна побутова техніка, які позивач не надав можливості забрати. З цього приводу вона зверталася до органів поліції. Наявність на утриманні [PERSON] та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , яка не забезпечена жодним іншим житлом є окремою підставою для збереження за нею права користування спірною квартирою. Відповідачка [PERSON] як член сім`ї військовослужбовця [PERSON] має потребу у житлі. Посилання позивача на наявність правових підстав для виселення [PERSON] у відповідності до п.3.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями без надання іншого житла з огляду використання жилого приміщення іншою особою шляхом передачі в оренду, базується на припущеннях та суперечить вимогам ст.81 ЦПК України. Треті особи - квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, Міністерство оборони України в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Треті особи- [PERSON] , його представник та представник малолітньої особи [PERSON] - адвокат Волкова А.О. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, вказавши, що після набрання заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області законної сили, [PERSON] разом із його малолітньою донькою [PERSON] надано ордер на службове житло квартиру [ADDRESS] . Перш ніж зайти до квартири, він повідомив працівників поліції та чоловіка, який там проживав, щоб він міг забрати свої речі. В присутності працівників поліції, двері в квартирі були відчинені. Він сфотографував обстановку в квартирі і всі речі, які там перебували. Квартира була в занедбаному стані, без ремонту, в ній не було жіночих речей. За речами приїздив чоловік [PERSON] , договір на телекомунікаційні послуги з яким було виявлено в квартирі. Після цього він зробив в квартирі косметичний ремонт, обладнав кімнату для дитини і зараз в ній проживає. [PERSON] тривалий час не проживала в квартирі, про що також засвідчили сусіди, які розписувалися в актах про не проживання. Представник органу опіки та піклування в особі служби в справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради, [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, вказуючи на те, що нею було обстежено квартиру [ADDRESS] на предмет проживання в ній малолітньої [PERSON] . Оглядом встановлено, що в квартирі обладнано місце для проживання дитини, встановлене дитяче ліжко, куток з іграшками, були присутні дитячі речі, книжки. Батько дитини пояснив, що на час обстеження квартири дитина перебувала в дитячому садочку. В квартирі створені всі належні умови для проживання дитини. Заслухавши вступні слова учасників справи, покази свідків, дослідивши докази у їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини. Згідно архівного витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 25.12.2002 №660 «Про надання службових житлових приміщень у будинку [ADDRESS] », було надано службове житлове приміщення №17 з 1-ї кімнати житловою площею 17,8 кв.м. на 1 поверсі в будинку [ADDRESS] на склад сім`ї з 2 осіб, в тому числі: 1) начальник відділення бойової підготовки в/ч [NUMBER] капітан [PERSON] ; [PERSON] , 1973 року народження (дружина). Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 28.12.2002 № 405 було затверджено витяг з наказу командира в/ч [NUMBER] від 25.12.2002 №660 «Про розподіл службових житлових приміщень /квартир/ в 65-ти квартирному житловому будинку [ADDRESS] », що підтверджується відповідним архівним витягом. Як вбачається з листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький від 15.01.2015 за №118, Міністром оборони України прийнято рішення від 12.11.2013 № 7623/з для особового складу, який призначено для подальшого проходження служби в управліннях оперативних командувань «Північ» та « [INFO] », дозволити залишати за собою житло за попереднім місцем служби до моменту затвердження розподілу на отримання житла у містах Рівне та Дніпропетровськ відповідно. По даних КЕВ м. Хмельницький переведені для подальшого проходження служби в м. Рівне військовослужбовці, які утримують квартири, в тому числі: капітан [PERSON] , однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Таким військовослужбовцям за новим місцем служби ордери на отримання службового житла будуть надаватися після здачі службового житла за попереднім місцем служби. 27.06.2022 командиром військової частини [NUMBER] було направлено вимогу на ім`я [PERSON] про негайну добровільну здачу службового житла, а саме квартири [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правових підстав для подальшого проживання у цій квартирі. Аналогічна вимога була направлена і на ім`я відповідачки 17.03.2023 за вих. №1130. З актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.08.2022 року та 20.03.2023 року, складених представниками військової частини [NUMBER] та затверджених командиром військової частини [NUMBER] слідує, що в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] складено акт, про те, що [PERSON] із січня 2019 року і по теперішній час не проживає в квартирі [ADDRESS] . З Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 30.06.2021 року № 254 вбачається, що п. 5 передбачено серед основних завдань КЕВ м. Хмельницький : організація житлового забезпечення військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби в запас або відставку та членів їх сімей. З відповіді КЕВ м. Хмельницький на запит командира військової частини [NUMBER] від 06.07.2022 року слідує, що [ADDRESS] проживає згідно ордера від 28.12.2002 р № 003609 підполковник [PERSON] склад сім`ї 3 особи. Згідно реєстру квартир Міністерства оборони України вказані квартири перебувають на обліку в КЕВ м. Хмельницький як службові. З довідки КЕВ м. Хмельницький від 15.05.2023 року слідує, що квартира [ADDRESS] , перебуває на обліку, як службова та належить до житлового фонду Міністерства оборони України. До відзиву на позов відповідачка [PERSON] надала наступні докази. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.01.2016 року відмовлено у позові Славутського гарнізону, військової частини [NUMBER] , квартирно експлуатаційного відділу м. Хмельницький до [PERSON] про виселення із службового житлового приміщення без надання іншого житла. З ордеру № 003609 від 29.12.2002 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] видано ордер на квартиру за адресою : [ADDRESS] . Підстава видачі ордера - рішення міськвиконкому від 28.12.2002 року. Згідно свідоцтва про одруження від 15.11.1997 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.11.1997 року в Ізяславському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 165. З висновку ЛКК № 301 від 23.02.223 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , потребує стороннього догляду. З висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі, зробленого провідним фахівцем із соціальної роботи слідує, що [PERSON] потребує надання соціальних послуг по догляду. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого начальником управління персоналу-заступником начальника штабу військової частини [NUMBER] , [PERSON] має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. З витягу з наказу Командувача військ оперативного командування «Захід» від 17.06.2022 року № 156, [PERSON] вибув у відрядження до оперативного угрупування військ «Дніпро» з 17.06.2022 року. З платіжних інструкцій ПАТ КБ «Приватбанк» слідує, що [PERSON] сплачувала комунальні послуги за транспортування газу, вивіз ТПВ, утримання будинку, водопостачання, газопостачання, електропостачання в період з 04.2022 до 01.2023 року. Відділенням поліції № 1 Шепетівського районного управління поліції НП ГУНП в Хмельницькій області від 07.07.2023 року [PERSON] надано відповідь, з якої вбачається, що 27.06.2023 року під час комісійного обстеження квартири [ADDRESS] , в складі заступника командира в/ч [NUMBER] , начальника комендантської дільниці КЕВ м. Хмельницький, представника поліції ВнП №1 було встановлено, що в квартирі тривалий час ніхто не проживав, вона знаходиться у занедбаному стані, цінні речі в квартирі відсутні. Під час обстеження квартири складено акт опису майна, яке не перебуває на балансі (побутова техніка) та опечатано вхідні двері. Про необхідність забрати речі було повідомлено [PERSON] . З довідки військової частини [NUMBER] м. Рівне від 04.07.223 року слідує, що [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . З довідки військової частини [NUMBER] від 05.08.2023 року та відповіді військової частини [NUMBER] на адвокатський запит адвоката Кисельової М.І., вбачається, що підполковник [PERSON] під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 07.03.2015 року, проживає та зареєстрований на території військової частини [NUMBER] , у черзі на забезпечення службовим житлом з 22.06.2018 року за № 118. Забезпечення житлом [PERSON] та членів його сім`ї можливе при наявності житлових фондів у порядку і виключно черговості, З витягу з Реєстру територіальної громади від 18.08.2023 року слідує, що з 18.08.2023 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . З технічного акту виконаних робіт від 05.12.2017 року слідує, що [PERSON] уклав договір з ТОВ «Х-СІТУ» з підключення до послуг мережі інтернету в квартирі [ADDRESS] . З архівного витягу із рішення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 23.12.2002 року № 403 «Про житлові питання» слідує, що розглянувши клопотання від 20.12.2002 року № 1493 начальника Славутського гарнізону по Шепетівському КЕЧ району надано статус «Службова» квартирі [ADDRESS] . З протоколу № 14 засідання громадської комісії по житлових питаннях при Славутському міськвиконкомі від 23.12.2002 року вбачається, що рекомендовано розглянути та затвердити витяг з наказу начальника Славутського гарнізону від 19.12.2002 № 22 «Про розподіл жилих приміщень між військовими частинами та установами гарнізону». Згідно клопотання начальників Славутського гарнізону та Шепетівської КЕЧ району від 20.12.2002 року № 1493 надано статус «Службова», в тому числі квартирі [ADDRESS] . З витягу з протоколу №20 засідання житлової комісії Славутського гарнізону від 18 грудня 2002 року слідує, що в новозбудованому 65 квартирному будинку [ADDRESS] жилі приміщення розподілені наступним чином : військовій частині [NUMBER] для забезпечення військовослужбовців, які мають право на позачергове отримання житла, на першочергове отримання житла, по загальній черзі квартир. З витягу з наказу начальника Славутського гарнізону № 22 від 19.12.2002 року «Про розподіл жилих приміщень між військовими частинами та установами гарнізону» слідує, що в будинку [ADDRESS] здійснено розподіл квартир між військовослужбовцями військових частин, в тому числі і в/ч [NUMBER] , в якій проходив військову службу [PERSON] . В поданні Славутському міському голові від 19.12.2002 року начальник Славутського гарнізону просить закріпити за військовою частиною [NUMBER] однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Третьою особою [PERSON] долучено фото -таблицю стану кімнат у квартирі [ADDRESS] після її відкриття разом з працівниками поліції, а також фотознімки речей наявних у вказаній квартирі. З відповіді ТОВ «Х-СІТУ» на виконання ухвали суду від 27.11.2023 року про витребування доказів, слідує, що вказаним товариством надавалися електронні комунікаційні послуги за адресою: [ADDRESS] на підставі договору від 05.12.1997 року, укладеного із [PERSON] . Дата відключення 06.06.2022 року. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він з 2014 року проживає в будинку [ADDRESS] . Квартира, в якій він проживає знаходиться в тому ж під`їзді, що і квартира [ADDRESS] . У зазначеній квартирі він ніколи не бачив [PERSON] . В 2014-2015 році, в цій квартирі проживала молода сім`я з дитиною, які різко з`їхали. Йому це відомо, бо в них також була мала дитина і вони спілкувалися. Потім у квартирі він бачив чоловіка [PERSON] , як в подальшому дізнався, його прізвище [PERSON] . Він один раз на тиждень, може і рідше приходив до квартири, відкривав двері, перебував у ній. Одного разу він звертався до [PERSON] , коли працівникам ЖЕУ необхідний був доступ до труб, щоб усунути несправності в його квартирі. Тоді він заходив до квартири [ADDRESS] , в ній взагалі не було ремонту, її стан був таким, як після здачі будинку, навіть кран не працював належним чином. В квартирі ніхто не проживав на постійній основі. Жіночих речей в квартирі він не бачив. З 2023 року в квартиру заїхав [PERSON] . Коли він про це дізнався, то зателефонував [PERSON] і повідомив про це, [PERSON] попросив домовитися із [PERSON] , щоб забрати свої речі з квартири, він сказав про це своєму сусіду [PERSON] . З пояснень свідка [PERSON] , слідує, що він проживає тривалий час у будинку [ADDRESS] . [PERSON] він знає, оскільки служив з ним у одній військовій частині. Його дружину він не знає. [PERSON] проживав у квартирі в 2002-2003 році, потім він його більше не бачив, як і його дружину. Коли проходить повз вікна квартири [ADDRESS] ввечері, вікна в ній ніколи не світяться. В серпні 2022 року та в березні 2023 року він був присутнім під час складання актів про не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] комісією військової частини [NUMBER] . Вони підійшли до квартири [ADDRESS] постукали, ніхто не відчинив, це було в неробочий час, близько 18.00 год., скали акт, в якому він розписався. Потім надав номер телефону, і наступного разу йому зателефонували, він знову був присутнім під час складання акту не проживання [PERSON] . З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] з 2002 року. Знає [PERSON] , але з 2015 році вона її в квартирі [ADDRESS] не бачила. Там проживала молода сім`я з маленькою дитиною, вона на той час працювала лікарем - педіатром, тому приходила на виклик до дитини. Майже всіх сусідів у під`їзді вона знає, спілкується з ними. В 2022 році та в 2023 році в будинку була комісія військової частини, яка складала акти про не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , її запросили бути свідком і вона підписала акт, в якому було зазначено, що [PERSON] із січня 2019 року не проживає в квартирі [ADDRESS] . З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він ніколи не проживав у квартирі [ADDRESS] . Він проживає в м. Рівне, де і познайомився із [PERSON] , яка також проживає в м. Рівне. Перебуває з нею у дружніх стосунках. Коли його призначили на посаду в м. Славута в 2017 році, він на прохання [PERSON] почав навідуватися до квартири [ADDRESS] , включав і виключав котел, відкривав квартиру, надаючи доступ сантехнікам, в разі затоплення квартир, ремонту труб. Іноді залишався ночувати, але дуже рідко, бо постійно їздив додому в м. Рівне після роботи. Договір на підключення інтернету в квартирі він також укладав на прохання [PERSON] . Якщо приходила поштова кореспонденція на адресу [PERSON] , він її отримував і залишав на столі, повідомляючи [PERSON] . На прохання [PERSON] разом з нею їздив і вона оплачувала комунальні послуги за квартиру. Коли дізнався про те, що в квартирі зламані двері, тоді повідомив про це [PERSON] і домовився із [PERSON] , щоб забрати речі [PERSON] , надавав їй транспорт та людей, які б допомогли винести речі. В квартирі був диван, холодильник, мікрохвильова піч, коробки із речами. Його речей в квартирі не було. Коли він навідувався до квартири, то [PERSON] там не було, питань їй з приводу відсутності в квартирі не ставив. Іноді готував собі їжу, коли залишався ночувати в квартирі. Свідок [PERSON] , власник квартири, в якій проживає [PERSON] в м. Рівне, заявлений для допиту представником третьої особи [PERSON] не з`явився в судове засідання, відповідачка [PERSON] повідомила, що їй невідоме місце його проживання, бо вона спілкується з його дружиною, але відмовилася надавати номер її телефону для суду, з метою виклику свідка в судове засідання, посилаючись на ненадання їй згоди на повідомлення персональних даних останньої. Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. За змістом ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене ч. 1 ст. 31 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири (ст. 118 ЖК України). Постановою КМУ від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджений Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Згідно з п. 12 Порядку службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках (п. 14 Порядку). Згідно з ч.1 ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Відповідно до вимог пункту 19 Порядку № 1081 у разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню, якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, особливість права користування службовим житлом на підставі ордера полягає, зокрема, у тому, що житло надається у зв`язку зі службовими відносинами, тимчасово, до настання певних умов. Відповідно до п. 22,23 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, якщо у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) у службовому житловому приміщенні або на службовій житловій площі залишається проживати дружина (чоловік), яка (який) проходить військову службу у цьому гарнізоні, дозволяється переоформлення відповідно до вимог цієї Інструкції зазначеного службового житлового приміщення (службової житлової площі) на дружину (чоловіка). Військовослужбовці та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове житлове приміщення або службову жилу площу у двотижневий строк з дня виключення із списків особового складу військової частини, крім випадків: звільнення з військової служби у запас або відставку із залишенням на обліку для поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міноборони; направлення військовослужбовця на лікування (реабілітацію) внаслідок поранень (контузії) або через хворобу; відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі; у разі направлення військовослужбовця у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки. Пункт 27 Інструкції визначає, що контроль за вивільненням службових жилих приміщень (службової жилої площі) покладається на командирів військових частин та начальників КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана військовослужбовцю [PERSON] на склад сім`ї дружина [PERSON] . В 2015 році військовослужбовця ЗСУ [PERSON] переведено для подальшого проходження служби в м. Рівне, а згодом до військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] окрема мотопіхотна бригада), яка тимчасово знаходиться в м. Кропивницький, чого не оспорює відповідачка [PERSON] [PERSON] під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 07.03.2015 року, проживає та зареєстрований на території військової частини [NUMBER] , у черзі на забезпечення службовим житлом перебуває з 22.06.2018 року за № 118, про що відповідачка надала докази суду. Квартира [ADDRESS] є власністю Міністерства оборони України, перебуває згідно реєстру квартир Міністерства оборони України на обліку в КЕВ м. Хмельницький як службова та знаходиться в оперативному управлінні військової частини [NUMBER] , є службовим приміщенням. [PERSON] та його донька не зареєстровані у спірній квартирі, а зареєстровані за місцем проходження військової служби [PERSON] в м. Рівне. Після переведення на інше місце військової служби [PERSON] в добровільному порядку службове приміщення не здав, в ньому залишилася бути зареєстрованою [PERSON] . Актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.08.2022 року та 20.03.2023 року, складеними представниками військової частини [NUMBER] підтверджується відсутність [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з січня 2019 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідачки у спірній квартирі понад 6 місяців, без поважних причин, відсутність у квартирі її особистих речей, що свідчили б про постійне її проживання в квартирі підтверджують також фотознімки, зроблені [PERSON] після надання йому ордеру на вказане службове приміщення. Свідок [PERSON] також зазначив, що з 2018 року періодично навідується до квартири [ADDRESS] на прохання [PERSON] , яка проживає в м. Рівне, і з якою вони перебувають у дружніх стосунках. У той час коли він перебував у квартирі, [PERSON] була відсутня. Суд критично відноситься до показань вказаного свідка в частині того, що він не має відношення до вказаної квартири, в ній відсутні його речі, оскільки він перебуває у дружніх стосунках із відповідачкою, тому міг надати свідчення на користь відповідачки. Проте в цій частині його показання спростовуються показаннями свідка [PERSON] , та поясненнями третьої особи [PERSON] . Посилання відповідачки [PERSON] на тимчасову відсутність у квартирі, викликану військовим станом, введеним в Україні з 24.02.2022 року, необхідністю забезпечення безпечних умов проживання для своєї дитини, необхідністю догляду за хворою матір`ю, заперечується показаннями свідків, які вказали, що ще в 2015 році в квартирі проживали інші люди, свідок [PERSON] зазначив, що ще задовго до оголошення воєнного стану в Україні, з 2018 році наглядає за квартирою [PERSON] , фотознімки квартири свідчать про відсутність в квартирі постійних користувачів житлового приміщення протягом тривалого часу. Оплата комунальних послуг [PERSON] за спірну квартиру не може свідчити про її проживання у зазначеній квартирі, бо вказаний факт заперечується показаннями свідків сусідів [PERSON] , а підтверджує її використання іншими особами, які тимчасово проживали в квартирі. 27.06.2022 командиром військової частини [NUMBER] було направлено вимогу на ім`я [PERSON] про негайну добровільну здачу службового житла, а саме квартири [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правових підстав для подальшого проживання у цій квартирі. Аналогічна вимога була направлена і на ім`я [PERSON] 17.03.2023 за вих.№1130, проте вони не були виконані. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зробила висновок, що з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення. Виселення особи зі службового житла після припинення трудових правовідносин із роботодавцем переслідує легітимну мету у розумінні статті 8 Конвенції. Аналіз наведених норм права та висновків свідчить, що, за загальним правилом, особи втрачають право користування службовим жилим приміщенням та підлягають виселенню із нього без надання іншого житла після того, коли припинили існувати підстави для вселення та проживання у службовому жилому приміщенні, зокрема, у разі припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією, переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають при ньому після розірвання шлюбу тощо. Виключно у випадках, передбачених законодавством, такі особи можуть надалі проживати у такому приміщенні. Аналогічні положення щодо обов`язку звільнення службових жилих приміщень у разі переміщення військовослужбовців по службі у іншу місцевість передбачені пунктом 19 Порядку № 1081. Оскільки [PERSON] вибув для проходження служби в іншу військову частину, що знаходиться в м. Рівне, де і перебуває на обліку для забезпечення службовим житлом разом з донькою, зобов`язання щодо звільнення службового жилого приміщення, отриманого 29.12.2002 року в [ADDRESS] не виконав, його дружина [PERSON] не знялася з реєстрації за місцем знаходження спірної квартири, службове житло не використовувалося нею, що доведено в судовому засіданні, тому відповідачка [PERSON] втратила право користування службовим житловим приміщенням, оскільки службове жиле приміщення надається за місцем проходження служби лише на час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. Крім того, суд розглядаючи зазначений позов враховує нагальну суспільну необхідність у службовому приміщенні, якого потребують інші військовослужбовці військової частини [NUMBER] , які можуть претендувати на заселення у службове житло. Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що володільцем такого житла залишається його власник. Особа, яка користується службовим житлом, усвідомлює, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним жиле приміщення. Отже, відповідачка [PERSON] є членом сім`ї військовослужбовця [PERSON] , який проходить військову службу в іншій військовій частині, при виїзді до іншого місця проживання у зв`язку з переведенням для проходження військової служби в інший гарнізон спірне службове жиле приміщення разом із членами сім`ї не здав та з реєстрації за цією адресою члена сім`ї не зняв, тому відповідачка не має правової підстави для користування спірним службовим житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Правова позиція ЄСПЛ відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції передбачає кожній особі гарантії, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Вирішуючи питання про позбавлення відповідачки права користування службовим житлом, суд враховує встановлений законодавством порядок його отримання та звільнення, а також гарантії соціального захисту військовослужбовців та їх сімей, дослідив питання дотримання балансу інтересів між правами учасників справи, які гарантовані статтею 8 Конвенції та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, у вказаній справі, інтереси позивача як користувача службового житла перевищують інтереси відповідачки, яка немає правових підстав на користування службовим житлом. Щодо посилання представника відповідачки адвоката Кисельової М.І. на невірний спосіб захисту та невірно викладені позовні вимоги, суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21) наголошено на тому, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип jura novit curia (суд знає закони), який полягає в тому, що суд знає право; суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus ). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини». Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідачка, як член сім`ї військовослужбовця, який вибув зі Славутського гарнізону Хмельницької області до іншої військової частини для подальшого проходження військової служби, втратила право користування службовим житловим приміщенням, проте залишається бути зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, не користується ним, чим створює перешкоди позивачу у користуванні цим приміщенням, доказів, наявності підстав для збереження за нею права користування житловим приміщенням не надано,суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Посилання представника відповідачки на збереження за відповідачкою права на користування службовим приміщенням у зв`язку з відрядженням її чоловіка [PERSON] для виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом держави України від російського агресора, не заслуговує на увагу, оскільки [PERSON] не користується житловим приміщенням понад 6 місяців, ще до відрядження її чоловіка [PERSON] 17.06.2022 року, відрядження відбулося після вибуття [PERSON] із Славутського гарнізону, під час проходження ним військової служби в іншій військовій частині. З цих підстав позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2684 грн на користь позивача.

Outcome: approved