Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього заборгованість за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/0309/82/1297830 від 16.11.2021 у розмірі 152105.85 грн. та судові витрати. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 16.11.2021 між сторонами було укладено заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна карта» №010/0309/82/1297830, на умовах якої Банк зобов`язався надати клієнту кредитні кошти, в межах поточного ліміту, а саме: на початку 85000.00 грн. та максимального ліміту 500000.00 грн. строком на 48 місяців під 48.0 % річних, а клієнт зобов`язався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на 20.09.2023 року заборгованість відповідача за кредитом становить 152105.85 гривень, вказану заборгованість позивач і просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явивсь, подав заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника позивача. Відповідач надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 03.06.2021 відповідач звернувся до банку з заявою №СМDPI/459356 про акцепт публічної пропозиції/угоди (а.с.32) Згідно копії додатку до Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №СМDPI/459356 від 03.06.2019, Заява про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №101/0309/82/1297830 (тип кредиту кредитування рахунку) від 16.11.2021 (а.с.8-10) відповідачу надається кредит з максимальним лімітом у 500000.00 грн., розмір поточного ліміту на початку кредитування 85000.00 грн. на строк 48 місяців, під фіксовану процентну ставку 48% річних. Крім того врегульовано порядок повернення кредиту, наслідки невиконання зобов`язання. Особливості врегулювання простроченої заборгованості та інші істотні умови кредитного договору. На підтвердження користування відповідачем коштами надано виписку з особових рахунків на ім`я [PERSON] за період з 16.11.2021 по 13.06.2023 (а.с.11-31). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~ч.\~ч.\~1-4\~ст.\~263\~ЦПК\~України судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права \~бути\~законним і\~обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове рішення\~має відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З розрахунку\~заборгованості (а.с.6-7)\~вбачається,\~що заборгованість\~ відповідача\~перед позивачем\~за Договором\~станом на\~20.09.2023 \~становить\~152105.85 грн. та складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом в розмірі 136334.00 грн; заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 15771.85 грн З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором, укладеним 16.11.2021 в розмірі 152105.82 грн. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.\~ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved