Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 17856,07 грн, а також стягнути судові витрати. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 21.10.2013 Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» надав кредит [PERSON] в розмірі 16096,08 грн, згідно із заявою №002-16771-211013. Відповідачу надано кредитні кошти на 36 місяців, розмір процентної ставки 9,99 % річних. Процентна ставка є фіксованою, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,49% в місяць від суми кредиту. Кошти були зараховані на наданий боржником рахунок. 02.06.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТзОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений договір №2253/К про відступлення прав вимог, з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Станом на дату звернення до суду з цим позовом, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 17856,07 грн, в тому числі: основна сума заборгованості 7500,25 грн; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту 9474,85 грн; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 389,25 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 491,72 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. 10.01.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає та прохає відмовити у їх задоволенні у повному обсязі виходячи з наступного. Термін дії кредитного договору (Заяви) № 002-16771-211013 від 21 жовтня 2013 року, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] закінчився, ще 21.10.2016 року, так як за умовами договору строк кредиту був саме 36 місяців. Даний факт позивач підтверджує у своїй позовній заяві. 2 березня 2015 року Національний банк України визнав АТ «Дельта Банк» неплатоспроможним і ввів у нього тимчасову адміністрацію, а 5 жовтня цього ж року ухвалив рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. З моменту закінчення договору (заяви), а саме з 21.10.2016 року і до грудня 2023 року, до відповідача не було висунуто жодної письмової вимоги про повернення грошових коштів. Відповідно до викладених обставин в позовній заяві, 02.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» був укладений Договір № 2253/К про відступлення прав вимог, з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за Кредитним договором відступлено позивачу. Ч. 3 Договору № 2253/К про відступлення прав вимог від 02.06.2020 року передбачено, що: ...новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення прав вимоги за Основними договорами протягом 100 (ста) днів з дня набрання чинності цим Договором, тощо. Про вищезазначений Договір про відступлення прав вимог, відповідачу письмово не було повідомлено. Враховуючи, що датою укладання Договору про відступлення прав вимог № 2253/К між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» була саме 02.06.2020, тож строк на протязі якого позивач міг скористатись своїм правом звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а саме правом на подання позову до позивача про стягнення з нього заборгованості сплив ще 03.06.2023 року, у той час, як сама позовна заява була подана лише 08.12.2023 року. Таким чином, строк для подачі позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] було двічі пропущено трирічний строк позовної давності, як першим кредитором ПАТ «Дельта Банк», так і його наступним вигодонабувачем, новим кредитором - ТОВ «Профіт Файненс», а також не враховано, що термін самого кредитного договору № 002-16771-211013 закінчився, ще 21.10.2016 року. У судове засідання представник ТзОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» не з`явився, однак подав клопотання згідно якого позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити, справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, прохає відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи клопотання сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Згідно із заявою №002-16771-211013 від 21.10.2013, інформаційної довідки про кредит від 15.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у сумі 16096,08 грн, строком на 36 місяців. Розмір процентної ставки становить 9,99% річних, процентна ставка є фіксованою. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,49% в місяць. Розмір одноразової комісії за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості 15,00 грн. Додаткова послуга Страхування (добровільне страхування життя), страховий платіж 1081,08 грн. Заяву підписав [PERSON] . Також [PERSON] був ознайомлений та підписав графік погашення кредиту та анкету клієнта. Кошти у сумі 15000,00 грн. були перераховані на рахунок [PERSON] відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА», згідно заяви [PERSON] від 21.10.2013 року, що підтверджується меморіальним ордером №1 від 22.10.2013 року. Між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТзОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір № 2253/К від 02.06.2020 про відступлення прав вимог з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Відповідно до п. 1. Договору про відступлення та на умовах, встановлених\~ст. 512-519 Цивільного кодексу України, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору 2253/К про відступлення права вимоги від 02.06.2020, позичальник - [PERSON] , номер кредитного договору №002-16771-211013, датою отримання кредиту є 21.10.2013, дата погашення кредиту 20.10.2016, основна заборгованість за тілом кредиту 7500,25 грн, заборгованість за нарахованими процентами за кредитом 9474,85 грн, загальна сума заборгованості 16975,1 грн. Згідно із\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кошти відповідно до заяви №002-16771-211013 від 21.10.2013, [PERSON] погодився з усіма викладеними у ньому умовами та взяв на себе зобов`язання належного виконання цих умов, про що свідчать його особисті підписи, доказів протилежного суду не подано. Однак належним чином свої зобов`язання не виконав. При цьому, сам факт укладення договору, згідно поданого відзиву, відповідачем не заперечується, як і не заперечується наявність заборгованості. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»: №002-16771-211013 від 21.10.2013 та [PERSON] .. Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення позичальником основного боргу (позики) за тілом кредиту 7500,25 грн, заборгованість за нарахованими процентами за кредитом 9474,85 грн, що в цілому становить суму заборгованості 16975,10 грн. Водночас, позивач просить суд стягнути 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 389,25 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 491,72 грн. Дані суми розраховані самим позивачем, оскільки згідно витягу з додатку №1 до Договору 2253/К про відступлення прав вимоги від 02.06.2020 року, первісний кредитор ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» передав право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму заборгованості 16965,10 грн (тіло боргу 7500,25 грн, та 9474,85 грн. відсотків). При цьому позивачем не долучено до матеріалів справи відомостей про те, що відповідач [PERSON] , як боржник, згідно п. 3 Договору №2253/К «Про відступлення прав вимоги» повідомлений про відступлення прав вимоги, оскільки згідно\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, в силу\~ст. 516 ЦК України, вимоги в частині стягнення 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 389,25 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 491,72 грн, які нараховані ТзОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» безпідставні. Таким чином, з огляду на відсутність доказів про погашення кредиту та наявність доказів про наявність заборгованості (витяг з реєстру боржників №1 до Договору про відступлення права вимоги від 02.06.2020) позивач має право на вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту 7500,25 грн та за нарахованими процентами за кредитом 9474,85 грн, що в цілому становить 16975,10 грн. При цьому, відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності та відмови у задоволенні позову. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, що звернені позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та\~зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Судом було встановлено, що невиконанням відповідачем умов договору порушені права позивача (нового кредитора) у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення позичальником основного боргу (позики) за тілом кредиту 7500,25 грн, та заборгованість за нарахованими процентами за кредитом 9474,85 грн, що в цілому становить суму заборгованості 16975,10 грн. При цьому, судом встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором сплив, оскільки право звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором виникло у первісного кредитора 21.10.2016 року, а із цим позовом позивач звернувся до суду 08.12.2023 року, тобто з пропущенням строку загальної позовної давності за вимогами до позичальника. Суд наголошує, що заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 02.06.2020 року первісним і новим кредиторами договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами для позивача строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для первісного кредитора - ПАТ «Дельта банк». При цьому, суд констатує, що наявні матеріали справи не містять відомостей про дати сплати коштів відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, так як станом на дату звернення до суду тіло кредиту становить 7500,25 грн (з 16096,08 грн сума кредиту), що свідчить про часткове виконання відповідачем свого обов`язку по поверненню кредиту. Відсутність таких відомостей позбавляє суд встановити чи переривався строк позовної давності, при цьому суд враховує, що сторона позивача отримавши відзив та ознайомившись з заявою про застосування строків позовної давності не направила будь яких доказів на її спростування чи клопотань, в тому числі і про витребування відомостей щодо внесення відповідачем коштів в рахунок погашення платежів, з метою встановлення останньої дати платежу за кредитним договором. Суд зазначає, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 08.12.2023 року тоді як договір між первісним і новим кредиторами про відступлення прав вимоги укладений 02.06.2020 року. Доказів про переривання позовної давності, на підставі статті 264 ЦК України, позивачем до суду не подано. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позову, тож судові витрати залишаються на позивачеві.

Outcome: dismissed