Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 березня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був розірваний. Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка на даний час проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Заяв та клопотань від учасників справи не надійшло. У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення відсутній за місцем реєстрації, тому вважається, таким, що належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачем не подано. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 05 березня 2011 року (а.с. 7). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 182 СК України та роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів, [PERSON] будучи батьком неповнолітньої [PERSON] , проживає окремо та належно матеріально її не утримує, а тому повинен сплачувати аліменти на останню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, можливість утримувати відповідачем свою дочку, відсутність домовленості сторін про сплату аліментів, і вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому останній необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України, який складає 1 073,60 грн.

Outcome: approved