Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

24.10.2023 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь позивача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісяця у розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Також, просить допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 09.11.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі, належним чином повідомлявся рекомендованим поштовим повідомленням за зареєстрованою адресою, однак зворотні повідомлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що за правилами ч.8 ст.128 ЦПК України вважається належним повідомленням. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Підстави відкладення розгляду справи, передбачені ч.2 ст.223 ЦПК України відсутні, будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи або розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 23.02.2002 року по 11.03.2011 року, але у подальшому їх шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.03.2011 року про розірвання шлюбу у цивільній справі № 1512/2-2354/2011./ а.с. 9/. Від спільного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси 30.09.2004 року, актовий запис № 670, серія [NUMBER] , в якому позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітньої дитини - [PERSON] . /а.с.10/. З довідки Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» за вих. №1521 від 29.09.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є студенткою першого курсу (скорочений термін навчання) за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти художньо-графічного факультету Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського», ІV рівня акредитації, спеціальності 014 Середня освіта (Образотворче мистецтво), денної форми навчання, за кошти державного (регіонального) бюджету. Термін навчання: 01.09.2023 року по 30.06.2025 рік. Наказ № 343-ст від 09.08.2023 року. / а.с. 12/. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Норми ст.ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1ст.182 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним. Відповідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів від 30.11.2023 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримає виплати в середньому розмірі 6,583грн. Також, судом було досліджено Довідка про доходи від 05.10.2023 року позивача [PERSON] , яка працює провідним фахівцем в ПАТ «МТБ Банк» та її середньомісячна заробітна плата у період з 01.01.2023 року по 01.09.2023 року складає розмір - 11197 грн./а.с.13/. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що повнолітня дитина [PERSON] навчається на денній формі, позбавлена можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, отже потребує майнової допомоги батьків, і батьки здатні її утримувати. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Суд зазначає, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, та з урахуванням її стану здоров`я, та здійснення постійних реабілітуючих процедур, відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, приймає до уваги норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», якими встановлено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років в розмірі 3196 грн., працездатних осіб в розмірі 3028 грн. на одну особу. Таким чином, враховуючи той факт, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини [PERSON] , [INFO] , яка навчається на денній формі, та потребує матеріальної допомоги, а батьки є працездатними особами, тому з урахуванням положень ст.ст.199,200 СК України, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти, але частково у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 24.10.2023 року і до досягнення [PERSON] 23-річного віку або закінчення навчання. Саме такий розмір аліментів на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам повнолітньої дитини, а присуджена сума відповідає реальній можливості платника аліментів сплачувати їх, не порушуючи прав останнього. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 24.10.2023 року. Позивачем у позові заявлено вимогу щодо негайного виконання рішення, що не суперечить ч.1 ст.430 ЦПК України, якою суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, тому вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Судові витрати по справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial