Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

В листопаді 2022 року представник позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» адвокат Усенко А.М. звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступні обставини. 28 жовтня 2021 року на 545 км. + 600 м автодороги М-03 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керування [PERSON] та забезпеченого автомобіля ДАФ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ДАФ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між АТ «СК «Країна» і [PERSON] № [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 14 грудня 2021 року по справі № 636/5053/21, відповідача було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст.\~ 124\~КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 04 листопада 2021 року до позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 17894,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2324 від 30 листопада 2021 року та реєстром безготівкових переказів по масовим виплатам від 30 листопада 2021 року. Оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічну справність транспортного засобу, в результаті чого відірвалось заднє ліве колесо, у АТ «СК «Країна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. У зв`язку з викладеним та несплатою відповідачем суми відшкодування у добровільному порядку, представник позивача змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача суму в якості страхового відшкодування в розмірі 17894,90 грн. в порядку регресу, та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. ( а. с. 1-5). Ухвалою судді Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відкрито провадження. (а.с.65) Ухвалою Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2023 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) передано до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за підсудністю. (а.с.97-98) Згідно ухвали судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2023 року дану цивільну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. (а.с.103-104) В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача адвоката Усенка А.М. про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. (а.с.70) Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем його проживання, судова кореспонденція повернулась без вручення у зв`язку з відсутністю відповідача за такою адресою. (а.с.108) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» підлягають\~\~задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 14 грудня 2021 року по справі № 636/5053/21, провадження № 3/636/1698/21, відповідача [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано до нього\~адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн. Вказаною постановою суду було встановлено, що 28 жовтня 2021 року о 18 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ДАФ, реєстраційний номер [NUMBER] , на автошляху Київ-Харків-Довжанський, 545 км + 650 м, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічну справність транспортного засобу, в результаті чого відірвалось заднє ліве колесо, яке відлетіло і вдарило автомобіль Фольксваген, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 255898 від 28 жовтня 2021 року. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги 2.3 А ПДР України, що підтверджується схемою місця ДТП від 28.10.2021 року, у якій зафіксовано місце пригоди із зазначенням прив`язки, письмовими поясненнями потерпілого, які він надав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та іншими матеріалами справи.(а.с.40-42) Постанова суду набрала законної сили 28 грудня 2021 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного ДАФ, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між АТ «СК «Країна» і [PERSON] № [NUMBER] ( а. с. 33 ). Встановлено, що з заявою за вх.№ 27342 від 18 листопада 2021 року про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся потерпілий [PERSON] та надав всі необхідні документи щодо погодження розміру страхового відшкодування, сума якого підтверджується ремонтними калькуляціями № 66558 від 15 листопада 2021 року. ( а. с. 43-46,47,48 ). Так, на підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № 17/66558/3.2.29\~\~від 30 листопада 2021 року ( а. с. 49 ). Згідно вище зазначеного страхового акту, АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] у сумі 17894,90 грн., що підтверджується наявною\~\~в матеріалах справи платіжним дорученням № 2324 від 30 листопада 2021 року та реєстром безготівкових переказів по масовим виплатам від 30 листопада 2021 року. ( а. с. 50,51-52). 27 січня 2022 року АТ «СК «Країна» зверталася з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу до [PERSON] . Зазначена вимога залишилась поза увагою з боку відповідача, врегулювання даного питання в позасудовому порядку здійснено не було. ( а. с. 53 ). Вивчивши позов по суті, суд зазначає про таке. Згідно зі\~статтею 55 Конституції України\~кожному гарантується право на судовий захист. Статтею 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ Згідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2\~статті 77 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6\~статті 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідальність страховика регулюється\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно\~ст. 5 цього Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 22 вищезазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За\~ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода,\~\~завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка\~\~її завдала. Відповідно до ч.2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.\~\~ Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, спеціальні норми\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з пунктом 9 частини першої\~статті 7 Закону України "Про страхування"\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про страхування»\~франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Положеннями\~статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до пп. 38.1.1. «г»\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV\~передбачає, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Оскільки, відповідно до постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 14 грудня 2021 року, дорожньо-транспортна пригода виникла з вини [PERSON] у зв`язку з не забезпеченням технічної справності його транспортного засобу, то у АТ «СК «Країна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до вказаного водія. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, оскільки зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності. Згідно з\~ст. 993 Цивільного кодексу України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Таким чином, позовні вимоги позивача\~\~в частині стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сплаченому розмірі потерпілій особі в сумі 17894,90 грн. є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив\~\~потерпілій особі завдану майнову шкоду, правомірно заявлені вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача\~\~підлягає стягненню судові витрати у сумі 2 481,00 гривень, понесення яких документально підтверджено наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 28 вересня 2022 року ( а. с. 56 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved