Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

18 грудня 2023 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Радамовський М.М., до Новодністровської міської ради Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що \~спадкодавець, який є рідним братом позивачки, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельна ділянка, розташована на території Новоушицького району Хмельницької області, площею 1,8364 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та однокімнатна квартира [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого. Інші спадкоємці відсутні. За домовленістю із ТОВ "Агрохолдинг 2012", яке є орендарем належної спадкодавцю земельної ділянки, товариство в рахунок сплати орендної плати повинно було зайнятись оформленням спадкових прав [PERSON] на орендовану земельну ділянку шляхом звернення до приватного нотаріуса Новоушицького нотаріального округу Хмельницької області. Проте після вивчення наданих [PERSON] документів, приватним нотаріусом було встановлено, що місцем реєстрації померлого була квартира [ADDRESS] , а тому місцем відкриття спадщини повинно бути місцезнаходження належного [PERSON] нерухомого майна - однокімнатної квартири у м. Новодністровськ, Чернівецької області. З цих підстав приватним нотаріусом Новоушицького нотаріального округу Хмельницької області було рекомендовано позивачці звернутись до будь-якого з нотаріусів Дністровського нотаріального округу Чернівецької області (за місцем реєстрації померлого) для оформлення спадкових прав, після чого [PERSON] звернулась з письмовою заявою до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбри В.А., за результатами розгляду якої позивачці було відмовлено через закінчення строку подання заяви про прийняття спадщини. Окрім того, адвокат Радамовський М.М. вказує, що в перші дні після смерті спадкодавця орієнтовно в кінці січня 2023 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Новоушицького нотаріального округу Хмельницької області, якій роз`яснив їй, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану згідно з постановою КМУ «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року №164 та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 року №1118/5, що набрав чинності 19.03.2022 року, внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №295/5, строк на подання заяви про прийняття спадщини становить 10 місяців з дня смерті спадкодавця. З цих підстав, беручи до уваги вищенаведене роз`яснення нотаріуса, розраховуючи, що строк на подання заяви про прийняття спадщини, закінчується 05.10.2023 року, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбри В.А. 31.08.2023 року. Однак після вивчення наданих позивачкою документів нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамброю В.А. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через пропущення встановленого ст., 1269 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви, оскільки постановою ВС у складі КЦС у справі №676/47/21 від 25.01.2023 року пункт 3 Постанови КМУ «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року №164 суперечить ст..ст. 1270, 1272 ЦК України та не підлягає застосуванню, а тому строк подання заяви про прийняття спадщини сплив 05.07.2023 року. Таким чином, [PERSON] вважає, що з поважних причин пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, у зв`язку зі зміною тлумачення законодавства, яке на момент звернення до нотаріуса давало їй змогу прийняти спадщину протягом 10-ти місяців з дня смерті спадкодавця, а тому просила суд визначити їй додатковий строк у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після померлого [PERSON] . Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Надано сторонам строки на подання заяв по суті справи. Витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] . Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.01.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подав заяву від 16.01.2024 року, 30.01.2024 року про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи без їх участі від 16.01.2024 року, у якій вказав, що не заперечує проти визначення додаткового строку для прийняття спадщини та просить провести розгляд справи за відсутності представника міської ради. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд дійшов висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані доводи, дослідивши письмові документи та матеріали нотаріальної справи №31/2023, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.1949 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.05.1972 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.05.1970 року. . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, розташована на території Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, загальною площею 1,8364 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та однокімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно матеріалів нотаріальної справи №31/2023 на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у місті Новодністровськ за адресою: [ADDRESS] . 31 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Шамбри В.А. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заведена Спадкова справа №31/2023. 31 серпня 2023 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до ст. 1269 ЦК України позивачка пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом. Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини, крім позивачки, іншими особами подані не були, заповіту не складено. Відповідно до ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч. 3 ст.1272 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України Про нотаріат, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року була прийнята Постанова №164 Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану. З 29.06.2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі №676/47/21 зробив наведені нижче висновки. Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч. 2 ст. 4 ЦК України). Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів є обов`язковими для застосування, позивачка, звернувшись 31.08.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , пропустила шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті брата і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Більш того, 19 червня 2023 року набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану, яким виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємців та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року в справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений [PERSON] строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, більш того, остання вважала, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства,

Outcome: approved