Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованості в розмірі 26183,80 грн., яка складається з: 11710,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10495,53 грн. - заборгованість за відсотками; 817,52 грн. - заборгованість за 3% річних за користування кредитом; 3160,31 грн. - заборгованість за інфляційними втратами, а також 2684,00грн. судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № U01.188.39905. Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 14088,00 грн. строком до 26.12.2021 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами Договору. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі надавши кредитні кошти в розмірі 14088,00 грн. в строки визначені умовами Договору. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості, станом на 03.12.2020 року заборгованість [PERSON] становить 22205,97 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 11710,44 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 10495,53 грн..; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «ІдеяБанк» відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк». ТОВ «ФК«Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував належну суму коштів на користь АТ «ІдеяБанк», за таких обставин, до ТОВ «ФК «ПрофітКапітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № U01.188.39905 від 26.12.2016 року, що укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . Крім того, у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивач, в порядку ст. 625 ЦК України, здійснив нарахування 3% річних та інфляційних витрат за весь час прострочення, що складають: 817,52 грн. заборгованість 3% річних за користування кредитом; 3160,31 грн. заборгованість за інфляційними втратами. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Не погодившись з позовом відповідач подала до суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем пропущено строки позовної давності для стягнення заборгованості за даним кредитним договором, оскільки у грудні 2020 року позивач прийняв на себе зобов`язання «Ідея Банку» з вже пропущеним строком позовної давності для стягнення заборгованості по кредиту, виданого у 2016 році. Дата останнього платежу по кредиту - 30.06.2020 року, в подальшому договір з боку позичальника не виконувався. Таким чином, строк позовної давності слід відраховувати з 01.07.2020 року, оскільки на цей час існувала зазначена заборгованість по 01.07.2023 року. Проте позивач звернувся до суду тільки 23 жовтня 2023 року, тобто після спливу строку позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором від 2016 року. Також позивачем не надано оригінал кредитного договору або належним чином посвідчену його копію та належний розрахунок заборгованості, позивачем вказана тільки загальна сума заборгованості, тобто відсутність розрахунку заборгованості, починаючи з липня 2020 року по день звернення до суду не дає можливості перевірити правильність нарахувань як заборгованості за основним боргом так і відсотків. 13.12.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що кінець строку позовної давності припав на 01.07.2023 року, а закон України від 30 березня 2020 року №540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК України, щодо продовження строків на час дії карантину, набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлені з 12 березня 2020 року карантинні обмеження, які діяли на час закінчення строку позовної давності, вимоги ст.258, 257, ч.5 ст.267 ЦК України, п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки позовної давності не було пропущено з огляду на існування підстав для захисту порушеного права позивача. Щодо засвідчення копії кредитного договору, зазначає, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідно до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020, Відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа. За таких обставин, наданий до суду позов засвідчений належним чином, оскільки представник позивача на останньому аркуші документа проставив відмітку про засвідчення документа. Щодо наданого розрахунку заборгованості зазначає, що представником Позивача було надано довідку-розрахунок заборгованості за основним боргом, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. Виписка по рахунку складена АТ «Ідея Банк» сформована та підписана згідно до вимог чинного законодавства. Згідно даної Виписки у графі «Кредит» можна прослідкувати кошти, що були внесені Відповідачем шляхом переказу відповідних коштів на рахунок банку, а в графі «Дебет» відображається розподіл коштів із зазначенням у графі «Призначення» щодо кожної окремої суми, які були внесені Відповідачем згідно умов договору. [PERSON] не погасила суму наданих кредитних коштів. У разі незгоди Відповідача із наданим розрахунком, то сторона вправі надати власний розрахунок заборгованості або здійснити контр розрахунок заборгованості Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві позивач зазначив, що просить розгляд справи проводити за відсутності його представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві, також просила застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 26.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту U01.188.39905. Відповідно до п.1.1 Договору кредиту Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 14088,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.6 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 24,05%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.4 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 0% від початкової суми кредиту. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі надавши [PERSON] кредитні кошти в розмірі 14088,00 грн. строком на 26.12.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами договору. У зв`язку з неповерненням заборгованості [PERSON] за Договором та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості, станом на 03.12.2020 року становить 22205,97 грн., яка складається з: 11710,97 грн. заборгованості за основним боргом; 10495,53 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями; 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк». ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував належну суму коштів на користь АТ «Ідея Банк», за таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором U01.188.39905 від 26.12.2016 року, що укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] ТОВ «ФК «Профіт Капітал» 13 липня 2023 року направило на адресу відповідача досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості у зв`язку з істотним порушення умов Договору. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим відповідач звернувся з даним позовом до суду. Крім того, у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивач, в порядку ст. 625 ЦК України, здійснив нарахування 3% річних та інфляційних витрат за весь час прострочення, що складають: 817,52 грн. заборгованість 3% річних за користування кредитом; 3160,31 грн. заборгованість за інфляційними втратами. На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Договором станом на 26.12.2016 року становить 26183,80 грн., яка складається з: 11710,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10495,53 грн. - заборгованість за відсотками; 817,52 грн. - заборгованість за 3% річних за користування кредитом; 3160,31 грн. - заборгованість за інфляційними втратами, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями статті 536ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором U01.188.39905 від 26.12.2016 року. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року в справі № 6-979цс15 правової позиції ...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі . Заперечуючи проти заявлених позовних вимог сторона відповідача посилається на сплив строку позовної давності та просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності відмовивши у задоволенні позову. Однак суд вважає, що позивачем при зверненні до суду із цим позовом строк позовної даності не був пропущений, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Разом з тим, на території України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан з 05 години 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-ІХ, що набрав чинності з 17 березня 2022 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Таким чином, визначений ЦК України загальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, з підстав прострочення виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання не сплинув та діє впродовж дії правового режиму воєнного стану на території України, оголошеного та продовженого за відповідними указами Президента України. Із матеріалів справи вбачається, що останнім днем для виконання відповідачем свого обов`язку з повернення позики було 30.06.2020 року і відповідно трирічний термін закінчився 01.07.2023 року. З відповідним позовом представник позивача звернувся до суду 23.10.2023 року. Разом з тим станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом діяв правовий режим воєнного стану на території України, який станом на день винесення рішення продовжує свою дію. З огляду на зазначене та встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки звернувшись до суду з відповідним позовом позивач не пропустив строків позовної давності. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основним боргом в розмірі 11710,44 грн., заборгованості за відсотками - 10495,53 грн., 3% річних за користування відсотками в розмірі 817,52 грн., заборгованість за інфляційними втратами в розмірі 3160,31 грн., підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997за №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано: договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», додаткова угода № 6 до Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року; акт прийому-передачі наданої правової допомоги №1 від 11.09.2023 року, платіжна інструкція від 14.09.2023 про сплату адвокатському об`єднанню коштів у розмірі 112000,00 грн. З копії акту прийому-передачі наданої правової допомоги №1 від 11.09.2023 року справи вбачається, що сторони за Договором № 03-01/2023 про надання правової допомоги погодили надання наступних правових послуг у відповідності до заявок на надання юридичної допомоги за наступним списком: проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду по боржнику [PERSON] , розмір винагороди - 7000,00 грн. При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача в судове засідання не прибував, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише зі складення позовної заяви, підготовки та друку необхідних документів. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2400,91 грн.

Outcome: partial