Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є третя особа, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та та визначення способу участі батька у вихованні дитини, посилаючись на те, що сторони мають спільну дитину, яка проживає з відповідачем, яка перешкоджає позивачу спілкуватися із сином, не дає можливості зустрічатися особисто та спілкуватися в інший спосіб. Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини, виконувати свої батьківські обов`язки. Проте, відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні із дитиною, у зв`язку із чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб та порядок участі у спілкуванні та виховнні сина зазначений в позовних вимогах. Відповідач та представник останньої, проти позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що відповідач жодним чином не чинить перешкоди у спілкуванні позивачу з сином та ніколи не була проти їх зустрічей з дитиною. Позивач з заявами до Служби у справах дітей та Дарницького управління поліції щодо перешкоджання у спілкуванні з дитиною не звертався, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, що відображено у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надала заяву, де просив справу розглядати у їх відсутність та ухвалити рішення, відповідно до наданого висновку /а.с. 123/. Дослідивши матеріли справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони проживали однією сім`єю. В період спільного проживання сторін в останніх народився син [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. З 2019 року сторони припинили спільне проживання. Син сторін залишився проживати разом із відповідачем, після чого остання стала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Згідно принципу 2 Декларації про права дитини, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно висновку третьої особи про встановлення годин спілкування позивача із сином визначено, з метою забезпечення прав та інтересів дитини Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] за наступним графіком: щовівторка, щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год.; друга, четверта субота місяця з 11.00 год. до 18.00 год.; оздоровлення - щорічно не менше 14 днів (за попередньою домовленістю між батьками) /а.с. 77-78/. Суд вважає вказаний висновок повним та обґрунтованим, оскільки останній зроблений на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, про що зазначено у висновку, що відповідає ч. 1 ст. 158 СК України. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню та визначенню способу участі батька у вихованні дитини зазначених у висновку третьої особи, оскільки останній складений з урахуванням прав та інтересів дитини. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, зокрема останній з заявами до правоохоронних органів та до служби у справах дітей та сім`ї щодо перешкоджання йому в зустрічі з дитиною не звертався, про що свідчать відповіді надані на запит відповідача і такі докази позивачем не спростовані. На підставі викладеного та

Outcome: partial