Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив стягнути з останнього на його\~користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Позов мотивує тим, що [PERSON] 09.06.2023 близько 15:50 год. за адресою: [ADDRESS] , вчинив дрібне хуліганство відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме образливо чіплявся до останнього, тягнув за ручки рюкзака, почав душити та намагався вдарити, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. При розгляді Личаківським районним судом м. Львова справи №463/5382/23 (провадження №3/463/1681/23) про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно [PERSON] в судовому засіданні останній вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся. Пояснив, що не стримався, не мав на меті завдати шкоди потерпілому. Суд прийшов до висновку, що вина у вчиненні [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами. Тому 06.07.2023 Личаківським районним судом м. Львова [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому покарання у виді адміністративного штрафу в розмірі 119 грн. Основною формою компенсації заподіяної шкоди потерпілій особі є відшкодування збитків. Згідно з ч.\~1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди вважає адекватним, та визначену суму відшкодування у розмірі 20000 грн. слід вважати мінімальною компенсацією за перенесені [PERSON] душевні страждання. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди просив врахувати, щоб розмір відшкодування, який буде визначений судом, відповідав ступеню моральних страждань малолітнього потерпілого. Зокрема, врахувати, що малолітній був побитим дорослим, що неминуче викличе у нього в подальшому страх насильства, побої були нанесені, в тому числі в область обличчя та шиї, що призвело до зміни його звичайного укладу та способу життя і навчання. Просив також врахувати глибину і тривалість моральних страждань потерпілого та визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин цього провадження. Стороною відповідача був поданий відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача проти позову заперечила з підстав того, що підставою пред`явлення позову зазначено вчинення адміністративного правопорушення відповідачем 09 червня 2023 року близько 15 год. 50 хв. за адресою: [ADDRESS] , яке було кваліфіковано як дрібне хуліганство щодо сина позивача, неповнолітнього [PERSON] . Разом із тим, позивач до опису подій, що відбулися підходить однобічно, посилаючись на власні враження, що зумовлені особистим морально-психоемоційним сприйняттям та розумінням того, що відбувалося, виходячи з власного погляду, сформованого на позиції захисту свого сина. Визнання відповідачем себе винним говорить про розуміння, що він не стримався емоційно по відношенню до особи, яка поводила себе в громадському транспорті зухвало, не дотримуючись правил безпеки та належної поведінки, яку повинна демонструвати вихована молодь, яка забезпечить надалі формування здорового суспільства. Відповідач щиро жалкував про вчинене, негативно оцінював свої дії та бажав виправити ситуацію, що склалася. Позивач не вважає, що, порушуючи правила безпеки під час руху маршрутного таксі, його син міг завдати травми не тільки собі, а й пасажирам, що знаходились на місцях для сидіння. Виходячи з обґрунтувань та тверджень позивача, однією з підстав для стягнення з відповіда грошової компенсації за ніби-то завдану моральну шкоду є визнання 06 липня 2023 року Личаківським районним судом м. Львова його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, тобто у дрібному хуліганстві та обрання йому покарання у виді штрафу. Проступок, який був вчинений відповідачем, відповідно до норм законодавства оплачено ним в повному обсязі. Позивач посилається на те, що події, які розгорталися під час конфлікту у маршрутному таксі між його сином та ще декількома особами були зафіксовані на відео через смартфон незнайомої дівчини, яка була пасажиром того ж маршрутного таксі. Відео було опубліковано на платформах соціальних мереж, що принесло сину позивача значних непорозумінь у спілкуванні з оточуючим його суспільством. Подія, що відбувалася, не мала характеру публічних заходів і відеозйомка не проводилася правоохоронними органами. Дозволу на проведення зйомки не погоджували. Зйомку та розповсюдження здійснювала третя особа, дії якої спричинили значне загострене сприйняття ситуації у суспільстві. Оприлюднивши в мережах третину від загальної картини конфліктну, що розгорнувся між пасажирами, це вплинуло на психоемоційний стан всіх учасників даної пригоди, а не лише сина позивача. Позивач посилається, що внаслідок пережитих подій у сина розвинулись нервові розлади на фоні душевних страждань. Та при цьому підтверджень, що були звернення за допомогою до відповідних фахівців з приводу психологічної допомоги чи проходження будь-яких реабілітаційних заходів, проходження курсу лікування для забезпечення нормалізації психологічного стану підлітка не додає. Позивач просить суд звернути увагу, що неповнолітній був побитий дорослим, на що жодного підтвердження не надає, в тому числі документів судово-медичної експертизи. Також позивачем не\~надано висновків\~експертів-медиків\~щодо стану\~його здоров`я\~та наявності\~негативних емоційно-психологічних\~переживань,\~що спричинили\~погіршення стану\~здоров`я.\~Для відшкодування\~шкоди обов`язково\~необхідно довести\~наявність шкоди,\~протиправність діяння\~її заподіювача, наявність причинно-наслідкового звязку між\~шкодою і\~протиправним діянням\~заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Доказами на підтвердження наявності моральної шкоди та її причинно-наслідкового зв`язку можуть бути, зокрема: медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров`я у зв`язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу; інші документи: листи, акти, накази певних установ, організацій тощо. У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати внаслідок психологічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо. Натомість позивач зазначає, що ця подія спонукала неодноразово звертатись за юридичною допомогою. Тобто, на думку позивача, психоемоційне відновлення його сина залежить від юридичної допомоги, а не допомоги відповідних фахівців. Витрати на юридичну допомогу в розмірі 10000 грн., на які посилається позивач не підтвердженні належними та достовірними доказами. Таким чином, позивачем не доведено, як саме дана ситуація вплинула на стан неповнолітнього учасника інциденту. Всі твердження про порушення психоемоційного стану не підтверджені належними та достовірними доказами. У діях відповідача по відношенню до позивача відсутні будь-які умисні порушення, що призвели б до негативних змін у його житті, втрати нормальних життєвих зв`язків, що могли б призвести до заподіяння позивачу моральної шкоди. На підставі наведеного просив відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Позовна заява надійшла до суду 29.08.2023. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 14.09.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Від представника відповідача до суду 29.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву. Всі наявні у справі докази були надані сторонами або витребувані за їх клопотанням судом (матеріали справи № 463/5382/23). З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.\~1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів.\~Якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 зі змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт вчинення відповідачем [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що полягало у тому, що він 09.06.2023 близько 15:50 год. за адресою: [ADDRESS] , вчинив дрібне хуліганство відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме образливо чіплявся до останнього, тягнув за ручки рюкзака, почав душити та намагався вдарити, підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 06.07.2023, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та призначено йому покарання у виді адміністративного штрафу в розмірі 119 грн., що набрала законної сили. Таким чином, в питанні, чи мали місце певні дії та чи вчинені вони певною особою, суд виходить зі змісту постанови Личаківського районного суду м. Львова від 06.07.2023, якою встановлено факт конкретних дій («тягнув за ручки рюкзака», «почав душити», «намагався вдарити»), вчинених відповідачем відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Вчинення будь-яких інших протиправних дій відповідачем до неповнолітнього, в тому числі нанесення побоїв в область обличчя і шиї, про які йдеться у позовній заяві, не підтверджується постановою суду у справі\~про адміністративне\~правопорушеннята долученими до позовної заяви доказами. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що позивачем доведено факт спричинення неповнолітньому [PERSON] моральної шкоди з вини відповідача, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з протиправними насильницькими діями останнього відносно нього. Суд погоджується із доводами позовної заяви, що неповнолітнй у зв`язку з протиправними діями відповідача щодо нього зазнав негативних психологічних емоцій, що спричинило йому моральну шкоду. Доводи сторони відповідача щодо відсутності медичних документів на підтвердження факту спричинення моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки факт заподіяння такої шкоди є очевидним і не потребує будь-яких додаткових засобів доказування. Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує глибину душевних страждань неповнолітнього потерпілого та той факт, що не всі заявлені у позовній заяві протиправні дії відповідача (зокрема, щодо нанесення побоїв в область обличчя і шиї потерпілого) знайшли своє підтвердження в ході судового розгляді, а тому вважає за доцільне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, яку слід стягнути із відповідача на користь позивача в інтересах неповнолітнього [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить із того, що позов про відшкодування моральної шкоди задоволено частково на 50%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/2 сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, які підтверджуються відповідними розрахунками та квитанціями, у загальній сумі 2786,80 грн. Виходячи із вищенаведеного та

Outcome: partial