Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Перший заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Будищенської сільської ради, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із вище вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10-ти громадян земельні ділянки, у тому числі [PERSON] - земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, та віднесено земельні ділянки до категорії земель рекреаційного призначення. На підставі рішення державного реєстратора Бавикіна В.І. № 21377269 від 18.05.2015, за [PERSON] зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно за № 9699346 від 15.05.2015 та видано свідоцтво на право власності серії [NUMBER] від 18.05.2015. Зазначав, що спірне розпорядження не відповідає вимогам земельного законодавства, а саме: в частині неможливості перебування земель водного фонду (штучні водосховища) у приватній власності; в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельних ділянок; відсутності погодження проекту із землеустрою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; не проведення обов`язкової експертизи землевпорядної документації; відведення ділянки за рахунок захисної смуги гідроспоруди Будище-Свидівоцької захисної дамби. Вказував, що земельна ділянка загальною площею 0,8000 га, за рахунок якої у подальшому сформовано спірну земельну ділянку, відведену у приватну власність [PERSON] , належить до виду угідь піски на підставі затвердженої розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації №362 від 12.12.2014 технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вказаного масиву. До проведення інвентаризації земельна ділянка обліковувалась як землі загального користування, в розрізі угідь штучні водосховища. Крім того, спірним розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 у приватну власність громадян, у тому числі [PERSON] , фактично передано частину гідротехнічної споруди Будище-Свидівської захисної дамби, що суперечить положенням статей 58, 59 Земельного Кодексу України. Тобто, порушено право власності держави на захисну гідроспоруду частину Будище-Свидівоцької захисної дамби. Незаконність вказаного розпорядження підтверджується також листами Державної екологічної інспекції Центрального округу № 03.1-18/2671 від 21.07.2020 та Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.1-1060/90-20 від 10.08.2020. Прокурор зазначає, що розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки прийняте всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню. Крім того, підлягає визнанню незаконним та скасуванню свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 22.05.2021. Разом із цим, на підставі договору купівлі-продажу № 1245 від 12.05.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , право власності на спірну земельну ділянку перейшло до останнього. У подальшому на підставі договору купівлі-продажу № 1-1921 від 03.01.2020, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , право власності на спірну земельну ділянку перейшло до останньої. Вказує, що пред`явлення даного позову спрямоване на відновлення порушеного інтересу держави на належне розпорядження землями державної форми власності, інститут якого закріплений на конституційному та законодавчому рівні в частині гарантування можливості розпоряджатись землями водного фонду за межами населеного пункту Черкаською обласної державною адміністрацією. Посилаючись на викладені обставини, просив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині затвердження проекту землеустрою, надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 18.05.2015, видане [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва; - скасувати державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, з одночасним припиненням речового права на неї; - усунути перешкоди держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Черкаського управління захисних масивів Дніпровських водосховищ в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, площею 0,0800 га, яка розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва шляхом її повернення громадянкою [PERSON] ; - визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки від 19 листопада 2015 року за кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, площею 0,0800 га, розташованої в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва. Відповідно до ухвали суду від 23.09.2020 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. 26.10.2020 до Черкаського районного суду Черкаської області надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , в якому заначено, що, на думку відповідача, спірне розпорядження Черкаської РДА відповідає вимогам чинного земельного законодавства, оскільки на підтвердження своїх доводів прокурор не надає будь-яких доказів, якими було б встановлено спірній земельній ділянці цільове призначення землі водного фонду. Вважає [PERSON] добросовісним набувачем майна. У письмових поясненнях від 04.11.2020 вважає, що позов подано першим заступником керівника окружної прокуратури, який не є уповноваженою особою, оскільки не надано доказів, які б підтверджувати неможливість підписати позов безпосередньо керівником. Відповідачі [PERSON] та Черкаська РДА у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. 26.10.2020 до суду надійшли письмові пояснення відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому заначено, що, спірне розпорядження Черкаської РДА № 326 від 30.11.2015 не відповідає вимогам чинного земельного законодавства. 28.07.2020 року відповідач звертався до Черкаської РДА з клопотанням про приведення у відповідність до чинного законодавства спірного розпорядження Разом з тим, відповідач зазначає, що на момент реєстрації даної земельної ділянки, спірне рішення було чинним. За таких обставин, відповідач вважає, що його дії були законними. Ухвалою суду від 26.11.2020 за клопотанням позивача накладено арешт на спірну земельну ділянку. 07.12.2020 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Державної екологічної інспекції Центрального округу, в якому заначено, що, видача спірного розпорядження Черкаської РДА №326 від 30.11.2015, а також зміна цільового призначення земельної ділянки, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, відбулась без врахування вимог ст.ст. 20,58, 59 , 186-1 ЗК України. Ухвалою суду від 08.12.2020 заяву позивача про зміну порядку розгляду справи залишено без задоволення. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09.07.2021 змінено позивача Черкаську обласну державну адміністрацію на правонаступника - Будищенську сільську раду Черкаського району Черкаської області. Ухвалами суду від 27.09.2021, 31.01.2022, 27.02.2023 у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу; 04.07.2023 замінено виконавця експертизи на ТОВ «ГІСМАП». 21.12.2023 від позивача до суду надійшла заява про зміну підстав позову, в якій зазначив, що спірна земельна ділянка відноситься не лише до земель водного фонду землі зайняті штучним водосховищем, а й до земель водного фонду прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р.Дніпро, як станом на день її відведення у приватну власність, так і на час розгляду справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10 громадян, у тому числі [PERSON] земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва та віднесено спірну земельну ділянку до категорії земель рекреаційного призначення. Рішенням державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції Бавикіна В.І. № 21377269 від 18.05.2015, за [PERSON] зареєстровано право власності за № 21377269 від 18.05.2015 та видано свідоцтво про право власності [NUMBER] від 18.05.2015. На підставі договору купівлі-продажу №1245 від 12.05.2016 укладеного між утрею [PERSON] та [PERSON] , речове право на спірну земельну ділянку перейшло до останньої. Згідно пояснювальної записки до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , земельну ділянку відведено у землі рекреаційного призначення. Код цільового призначення - 07.03 - для індивідуального дачного будівництва. Відповідно до висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у разі якщо проект землеустрою підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №10-23-0.4-4752/2-20 від 23.06.2020, спірна земельна ділянка за кадастровим номером 7124986000:01:001:0020, згідно форми 6-зем, станом на 01.01.2015 обліковувалася як землі загального користування (в розрізі угідь - штучні водосховища). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №10-23-0.9-4671/2-20 від 19.06.2020 документація із землеустрою, щодо спірної ділянки, на проведення експертизи не надходила. 10.06.2020 Черкаська місцева прокурату зверталася з листом до Держводагенства України, в якому повідомляли про відведення в тому числі спірної земельної ділянки у власність громадянам. 06.07.2020 Черкаська місцева прокурату зверталася з листом до Черкаської обласної державної адміністрації в якому просила повідомити чи вживалися Черкаською ОДА заходи реагування, в зв`язку з відведення в тому числі спірної земельної ділянки у власність громадянам з порушенням вимог чинного законодавства. Та чи плануються вживатися такі заходи в майбутньому. 06.07.2020 Черкаська ОДА надіслала лист позивачу, в якому повідомили, що заходи відповідного реагування, в тому числі представницького не вживалися і не планувалися. 24.07.2020 Державна екологічна інспекція центрального округу звернулася з листом до Черкаської місцевої прокуратури, в якому зазначає про незаконність спірного розпорядження та просить вжити заходи представницького характеру. 27.07.2020 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом повідомило Черкаську місцеву прокурату, що за результатами перевірки виділення земельних ділянок громадянам, в тому числі і спірної, були допущені порушення чинного земельного законодавства. Відповідно до висновку експерта №1416/1783-1784/21-23 від 20.12.2021, відстань від води Кременчуцького водосховища на р.Дніпро станом на 16.12.2021 до спірної земельної ділянки знаходиться в межах 118,5 199,4 м, не знаходиться в нормативних розмірах передбачених для прибережної захисної смуги та не знаходиться в межах Будище-Сидівоцької захисної дамби. Згідно висновку експерта №1011/23-1 від 10.11.2023, спірна земельна ділянка потрапляє повністю в зону Кременчуцького водосховища на р.Дніпро та станом на 22.06.2023 частково потравляє в 100 метрову зону води Кременчуцького водосховища на р.Дніпро та входить до 116 метрової зони від гребня Будище-Свидівоцької дамби. Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно п.є ч.1 ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на землі водного фонду. Відповідно до ст.20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (п. а ч. 1 ст. 21 ЗК України). Відповідно до ч.1 ст.58 ЗК України та ст.4 ВК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Згідно ч. 1 ст. 85 ВК України, порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Відповідно п.«ґ» ч.3 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (ч.2 ст.59 ЗК України). Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом (ч.4 ст.59 ЗК України). Згідно з ч. 2 ст. 186-1 ЗК України- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. За таких обставин, необхідним було погодження на відведення спірної ділянки відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА, що, в свою чергу, пов`язано із відповідністю самого проекту відведення вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(ст..ст.125,126 ЗК України). Відповідно до ч. 1ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст. 321 ЦК України- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дослідивши вищевказані докази, суд приходить до висновку, що Черкаською районною державною адміністрацією при прийнятті розпорядження № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» був порушений порядок надання у власність [PERSON] земельної ділянки оскільки було недотримано вимоги чинного на той час законодавства. Суд вважає встановленим, що спірна земельна ділянка, яка передана [PERSON] за оскаржуваним розпорядженням Черкаської РДА, належить до земель водного фонду, оскільки вона знаходиться в межах технічно-експлуатаційної зони державної гідротехнічної споруди, що відповідає вимогам ст.4 ВК України. Також, згідно листа головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 червня 2020 року №10-23-0.4-4752/2-20 спірна земельна ділянка згідно з формою 6-зем станом на 01 січня 2015 року обліковувалася як землі загального користування (в розрізі угідь штучні водосховища). Форма 6-зем є формою державної статистичної звітності, яка формується щорічно станом на 1 січня муніципальними та державними органами, які також надають її органам Держгеокадастру відповідного рівня. Предметом цієї форми звітності є надання статистичної інформації про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності. В основу інформації форми 6-зем покладено класифікацію земель за видами земельних угідь та видами економічної діяльності, які здійснюються на цих землях. У своїй постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 707/1924/20 у подібних правовідносинах Верховний Суд погодився з доводами прокурора, що дані форми 6-зем ГУ Держгеокадастру у Черкаській області є належним доказом у справі про віднесення земельної ділянки до земель водного фонду. Крім того, вище встановлені обставини справи свідчать про те, що оскаржуваним розпорядженням Черкаської РДА змінено категорію земель та їх цільове призначення із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення без передбаченої законом процедури, оскільки не була проведена обов`язкова державна експертиза землевпорядної документації. Тобто розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, а тому його необхідно визнати незаконним та скасувати. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу. Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження 14-364цс19), від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19). За таких обставин, суд вважає, що вимога усунути перешкоди держави в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою шляхом її повернення є законною та підлягає до задоволення і не потребує окремого скасування правочину, за яким [PERSON] набула права власності на спірну земельну ділянку. Крім того, суд вважає, що вимоги щодо скасування державної реєстрації права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, також підлягають до задоволення, оскільки вказані рішення прийняті на підставі оспорюваного розпорядження Черкаської РДА, яке в судовому порядку визнається незаконним та скасовується. В даному випадку позбавлення відповідача права власності на земельну ділянку відповідає інтересам суспільства. Вжиття заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод відповідачів, крім як скасування незаконного рішення органу державної влади, не передбачено законом. Втручання держави в особі органів прокуратури направлене на скасування неправомірного розпорядження щодо передачі земельних ділянок, які відносяться до земель водного фонду у приватну власність громадянам та державної реєстрації права власності є законним, оскільки переслідує «суспільний інтерес». Крім того, прокурор просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку. Але з огляду на те, що свідоцтво про право власності тільки посвідчує право, яке з цього свідоцтва не виникає, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає. Суд вважає, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Таке свідоцтво лише посвідчувало відповідне право та не мало самостійного юридичного значення. Враховуючи вказане, а також те, що зміна власника земельної ділянки, яка відноситься до земель водного фонду, можлива лише у випадку, визначеному статтею 59 ЗК України, яку не застосовано у цій справі, суд вважає, що для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для повернення цієї ділянки власнику, визнання недійсним свідоцтва про право власності не є необхідним. Оскільки така вимога не є ефективним способом захисту для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, яка належить до земель водного фонду, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження 14-364цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19). Щодо посилання представника відповідача на те, що позовна заява підписана неуповноваженою особою, то суд керується ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" в редакції чинній на момент звернення прокурора з позовом до суду, де зазначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Тобто підписання позовної заяви заступником керівника Черкаської місцевої прокуратури повністю узгоджується з Законом України "Про прокуратуру" і посилання представника відповідача на дану обставину є необґрунтованим. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial