Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

05.01.2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ПП «Автомагістраль», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 67371,80 грн. заборгованості по заробітній платі з січня по червень 2022 року. Вимогу мотивує тим, що він працював на посаді тракториста-машиніста ПП «Автомагістраль» та 15.08.2022 року був звільнений з роботи за угодою сторін. При його звільненні з роботи підприємством не проведено виплати всіх сум, що належать йому у сумі 67371,80 грн. 08.01.2024 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.01.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП «Автомагістраль» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відмовити повністю, зазначивши, що із заявою про вирішення трудового спору працівник має право звернутися до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Оскільки позивач був звільнений 15.08.2022 року, то тримісячний строк звернення до суду з відповідним позовом сплив 15.11.2022 року. Позивач звернувся до суду лише 05.01.2024 року, що свідчить про суттєве пропущенням ним строку звернення до суду та відсутність правових підстав для задоволення позову. Крім того представник відповідача зазначив, що відповідно до норм чинного в Україні законодавства військові дії, оголошена та неоголошена війна, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) - надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання певних зобов`язань. Головний офіс ПП «Автомагістраль», його територія та значна частина виробничих приміщень, які знаходяться у селі Синяк Бучанського району (колишнього Вишгородського району) Київської області, упродовж часу з 25.02.2022 року по 03.04.2022 року перебували під окупацією російських загарбників. У зв`язку з цим, виникли об`єктивні реальні загрози життю та здоров`ю працівників, було пошкоджено приміщення офісу та викрадено чи пошкоджено значну кількість транспортних засобів (27 шт.). Окрім того, було викрадено чи знищено всю офісну оргтехніку, документи, тощо. Також було повністю знищено сервер, значну кількість допоміжного обладнання та різноманітного устаткування, чим заподіяно надзначних матеріальних збитків, розмір яких перевищив 50 млн. грн., у зв`язку з чим підприємство опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі та ще й до цього часу вживає заходів щодо хоча б часткового відновлення свого функціонування. Внаслідок вищезазначених обставин, працівники підприємства тривалий час не мали можливості нормально працювати та виконувати свої функціональні обов`язки з незалежних від них причин, тобто внаслідок обставин непереборної сили (війни). Зважаючи на відсутність доступу до приміщень офісу, мережі інтернет та комп`ютерної техніки, виникла реальна проблема навіть з необхідністю повідомлення контрагентів чи контролюючих органів про настання для підприємства таких форс-мажорних обставин, а відтак підприємство тривалий час навіть не мало можливості повідомити контрагентів та податкові органи про відсутність можливості своєчасно виконати свої зобов`язання. За результатами звернення підприємства до правоохоронних органів щодо вказаних вище злочинних дій окупаційних військ російської федерації було порушено кримінальне провадження №1202211105000108 від 8 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438\~КК\~України (порушення законів та звичаїв війни). Лише після обстеження підрозділами з розмінування територій, 14 квітня 2022 року старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції Нечай В.П. було здійснено огляд території, офісного приміщення та виробничої бази ПП «Автомагістраль», допитано у якості свідка юриста юридичного відділу підприємства [PERSON] , під час чого було офіційно зафіксовано заподіяні збитки та пошкодження, реальну вартість яких до цього часу досудовим слідством ще не оцінено. За власні обігові та частково кредитні кошти ПП «Автомагістраль» раніше виконало робіт і надало послуг у загальній сумі 324 538 511,70 гривень, які на сьогодні упродовж чинності воєнного стану у державі свідомо не приймаються керівництвом Служб автомобільних доріг у Житомирській і Київській областях, що унеможливлює швидке відновлення знищеної та пошкодженої матеріально-технічної бази підприємства та здійснення своєчасного розрахунку з працівниками підприємства та контрагентами. Вказане призвело до того, що на сьогодні підприємство має критичну ситуацію з виплатою заробітної плати працівникам, оскільки підрозділи Державного казначейства не здійснюють перерахування коштів на рахунок підприємства за давно виконані роботи та надані послуги, що унеможливлює будь-які розрахунки з бюджетом, працівниками та контрагентами за придбані матеріали. ПП «Автомагістраль» на сьогодні вживає усіляких заходів щодо відшукання можливості відновити роботу, отримати зароблені раніше кошти та виконати власні зобов`язання, згідно з чинним законодавством України. Тож, саме внаслідок ведення бойових дій у Бучанському районі Київської області та інших обставин непереборної сили, у тому числі й існування заборгованості з бюджету держави за вже виконані роботи та надані послуги, підприємство досі так і не змогло повноцінно відновити власну діяльність та своєчасно здійснити виплату заробітної плати. У той же час мають ситуацію, коли за власні обігові та частково кредитні кошти ПП «Автомагістраль» виконало робіт і надало послуг у загальній сумі 324 538 511,70 гривень, які свідомо не приймаються керівництвом Служб автомобільних доріг у Житомирській та Київській областях. Лише за 2022 рік офіційний сукупний індекс інфляції склав 126,6%, що у грошовому еквіваленті від загальної суми боргу становить понад 84 млн. грн., які підприємство вже втратило через несвоєчасне прийняття та оплату робіт і послуг. Таким чином, внаслідок ведення бойових дій у Бучанському районі Київської області та інших обставин непереборної сили, у тому числі й існування заборгованості з бюджету держави за вже виконані роботи та надані послуги, підприємство повідомляло усіх своїх працівників про існування форс-мажорних обставин та змушене було припинити своєчасну виплату заробітної плати працівникам, а також сплату бюджетних платежів до бюджетів усіх рівнів. Тож на сьогодні усі працівники підприємства, опинилися в однакових складних умовах та з розумінням ставляться до наявної проблеми. Лише окремі працівники вирішили звільнитися та звернутися до суду з відповідними позовами про стягнення заробітної плати. На сьогодні у провадженні судів України перебувають близько 30 таких справ, де позивачі не змогли зрозуміти реальних проблем підприємства та намагаються ще й заробити на цьому, заявляючи незаконні вимоги ще й про стягнення середнього заробітку. Вважає, що викладеним вище та доданими до цього заперечення документами, приватне підприємство «Автомагістраль» довело факт настання для підприємства обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які об`єктивно унеможливлюють належне та своєчасне виконання як господарських так і податкових зобов`язань, а також звільняють від відповідальності, а тому просить врахувати викладене і визнати відсутність вини підприємства у не здійсненні своєчасного розрахунку, а тому вимога щодо стягнення основного боргу є передчасною. Відповідач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що існування форс-мажорних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань. Обов`язок належного виконання взятих на себе зобов`язань зберігається, звільняється боржник лише від штрафних санкцій, які сплачуються у разі не виконання або неналежного виконання зобов`язання. Крім того, відповідач подав до суду заяву, у якій просив поновити строк звернення до суду, зазначивши, що намагався вирішити спір в позасудовому порядку, кожного місяця звертався до відповідача з вимогою сплатити заборгованість по заробітній платі, однак представник відповідача запевняв його почекати у зв`язку з відсутністю коштів. Позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши доводи, наведені в письмових заявах по суті справи, та дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ксерокопії трудової книжки [PERSON] 08.09.2020 року був прийнятий машиністом автогрейдера 6 розряду відділу механізаторів ПП «Автомагістраль» (наказ №592 від 07.09.2020 року) та 30.06.2022 року звільнений за власним бажанням (наказ 326 від 30.06.2022 року). При звільненні позивача, відповідач з ним не розрахувався і має заборгованість по заробітній платі. З довідки №1335 від 16.11.2023 року, виданої ПП «Автомагістраль», вбачається, що позивачу за період з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року не виплачено нараховану заробітну плату в сумі 67371,80 грн. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України « Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до вимог ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З врахуванням положень ст.47 КЗпП України не можуть бути покладені в основу рішення по справі посилання відповідача на відсутність спору між сторонами та відповідно не можуть вони бути і підставою для закриття провадження по справі. Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Відповідачем ПП «Автомагістраль» 16.11.2023 року видано позивачу [PERSON] довідку про нарахований дохід, яку додано до листа, в якому зазначено, що загальна сума заборгованості ПП «Автомагістраль» по заробітній платі перед [PERSON] з урахуванням компенсації відпустки, утримання сум ПДФО та військового збору становить 67371,80 грн. Після усунення форс-мажору ПП «Автомагістраль» відшукає можливість повернутися до виконання взятих на себе зобов`язань згідно з чинним законодавством України. Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233\~цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. Позивач, отримавши довідку про нарахований дохід від 16.11.2023 року, звернувся до суду із позовом про стягнення\~заробітної плати\~при звільненні\~з роботи 05.01.2024 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин і після отримання довідки про нарахований дохід минуло не\~більше одного\~року,\~а тому\~вважає за\~необхідне поновити\~позивачу строк\~звернення до\~суду з\~даним позовом. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч.6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно ст.10 Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача лише нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати. Суд вважає,\~що посилання\~представника відповідача\~на форс-мажорні\~обставини,\~як на\~не можливість здійснення своєчасного розрахунку по заробітній платі, є неспроможними, оскільки ці обставини не звільняють відповідача від обов`язку виплати заробітної плати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду підлягає задоволенню, відповідачем порушено трудові права позивача при звільненні, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру, яка подана фізичною особою, у сумі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved