Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс-Банк», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Довіра та\~гарантія», звернулось до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3799-008/07Р від 28 квітня 2007 року у розмірі 4\~175 доларів США. 28 квітня 2007 року між ПАТ «Правекс-Банк», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Довіра та\~гарантія», та відповідачем укладено кредитний № 3799-008/07Р. Згідно з умовами договору, банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 944 доларів США строком до 28 квітня 2013 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав, однак відповідач у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18 червня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 4\~175 доларів США, з яких 3\~627,00 доларів США тіло кредиту; 548,13 доларів США відсотки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» у цивільній справі за його позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із заміною кредитора на підставі купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами № 2 від 31 травня 2017 року. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором № 3799-008/07Р від 28 квітня 2007 року у розмірі 4175, 13 доларів США, що станом на 30 жовтня 2015 року становить 95 610, 48 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір у розмірі 1 434 грн 52 коп. 16 березня 2020 року [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про перегляд заочного рішення від 09 квітня 2019 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року поновлено [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2019 року прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2020 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2019 року задоволено повністю. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Призначено розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 30 травня 2023 року цивільну справу на підставі рішення Ради судів України від 03 лютого 2023 року № 5 направлено до Полтавського районного суду Полтавської області. 03 серпня 2023 року цивільна справа надійшла до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Богодухівського районного суду Харківської області. 20 листопада 2023 цивільна справа надійшла до Богодухівського районного суду Харківської області. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2023 року цивільну справу направлено за підсудністю до Валківського районного суду Харківської області. 11 грудня 2023 року цивільна справа надійшла до Валківського районного суду Харківської області та відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана в провадження судді Левченка А.М. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2023 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надала. Від отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі відмовився, що підтверджується відміткою на конверті. Згідно із ч. 1 ст. 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до приписів ст. 280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що 28 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3799-008/07Р, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10\~944 доларів США з кінцевим терміном повернення 28 квітня 2013 року зі сплатою 11,99 % річних. Відповідно до розрахунку суми заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 18 червня 2015 року за кредитним договором відповідач має заборгованість в розмірі в розмірі 4\~175 доларів США, з яких 3\~627,00 доларів США тіло кредиту, 548,13 доларів США відсотки. 31 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3799-008/07Р від 28 квітня 2007 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» у цивільній справі за його позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із заміною кредитора на підставі купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами № 2 від 31 травня 2017 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), за правилом\~статті 610 ЦК України\~є порушенням зобов`язання. Згідно із частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях\~47\~та\~49\~цього\~Закону\~визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (стаття 524 ЦК України). Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у\~статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. Зазначений висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року по справі № 308/3956/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», та [PERSON] 28 квітня 2007 року укладено кредитний договір № 3799-008/07Р, банк умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит, однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість у розмірі 4\~175 доларів США. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Довіра та\~гарантія» заборгованості за кредитним договором у розмірі 4\~175 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved