Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] 04.10.2023 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання її баби [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав однією сім`єю разом з її бабою [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] та сина [PERSON] , яким заповів обом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок, а також на земельну ділянку площею 0,0870 га з кадастровим номером 3510600000:50:064:0008, на якій розташований зазначений будинок. Син померлого [PERSON] після смерті батька відмовився від прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом, а [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак свої спадкові права не оформила та померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняла та оформила заявниця (онука), а саме отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на згаданий вище житловий будинок. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, заявниці було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки ні вона, ні її баба [PERSON] не є спадкоємцями за законом померлого [PERSON] , а складеним ним заповітом земельна ділянка не охоплюється. Заявниця зазначає, що її баба [PERSON] тривалий час і до дня смерті [PERSON] проживала разом з ним однією сім`єю, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали покупки, утримували житло та сплачували комунальні послуги. За даних обставин та з метою реалізації права на оформлення спадкового майна після смерті баби, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вирішення питання щодо заявлених вимог відніс на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що добре знали[PERSON] та [PERSON] , були сусідами. Близько 20 років вони постійно проживали разом в житловому будинку [ADDRESS] , стосунки були як у подружжя, вели спільне господарство. Першим помер [PERSON] , [PERSON] здійснювала його поховання. Після смерті [PERSON] вона продовжувала проживати в цьому будинку до своєї смерті. Заслухавши пояснення представника заявниці, покази свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м.Знам`янка Кіровоградської області, про що Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 23.12.2020 складено відповідний актовий запис №586, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАС №241076 від 29.01.2003, виданого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №55, а також на земельну ділянку площею 0,0870 га з кадастровим номером 3510600000:50:064:0008, на якій розташований зазначений житловий будинок, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №809160, виданого 17.12.2009 Знам`янською міською радою Кіровоградської області. За життя [PERSON] 31.07.2018 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О. та зареєстрований в реєстрі за №700, яким заповів [PERSON] та синам [PERSON] , [PERSON] належний йому на праві приватної власності вказаний вище житловий будинок. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] №06-2021 встановлено, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті останнього звернулася [PERSON] . Син померлого - [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини як за законом, так і за складеним на його ім`я заповітом. Син померлого - [PERSON] помер [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Прийнявши спадщину, однак не оформивши своїх спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] в м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, про що Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницьому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 11.11.2021 складено відповідний актовий запис №789, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а також на вказаний вище житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належний померлому [PERSON] , спадкоємцем якого за заповітом була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] №53/2023 встановлено, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті останньої звернулася її онука [PERSON] (заявниця у справі). Син померлої - [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці відсутні. За життя спадкодавцем [PERSON] заповіт не складався, спадкування відбувається за законом. На ім`я заявниці 28.07.2023 нотаріусом видані два свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі за №№ 862, 863, на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а також на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Надалі, заявниця 25.09.2023 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0870 га з кадастровим номером 3510600000:50:064:0008, на якій розташований зазначений вище житловий будинок, належну померлому [PERSON] , спадкоємцем якого була за заповітом баба заявниці [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Проте, постановою нотаріуса від 25.09.2023 заявниці відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка належала на праві власності померлому [PERSON] , стосовно цієї земельної ділянки ним не було складено заповіту, єдиний спадкоємець померлого за законом відмовився від прийняття спадщини, а баба заявниці [PERSON] не є спадкоємцем за законом, тобто не мала права на спадкування зазначеної земельної ділянки. В свою чергу, її онука (заявниця) також не має права оформити свої спадкові права щодо цієї земельної ділянки, оскільки її не може бути включено до складу спадщини у зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті баби заявниця звернулася до суду з даною заявою, яку обґрунтувала тим, що її баба [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю тривалий час, в тому числі не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому вважає, що її баба є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] . Як підтверджено в судовому засіданні свідками та вбачається з довідки №1908, виданої 02.10.2023 головою квартального комітету №9 м.Знам`янка, [PERSON] з 1998 року і по день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , проживала разом з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1268 та ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю зі спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №754/6012/21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні сім`ї. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц, та Верховним Судом у постановах від 09.01.2020 у справі №186/421/17, від 09.06.2021 у справі №346/5702/18, від 01.09.2021 у справі №755/16466/19, від 05.10.2022 у справі №686/15993/21, що свідчить про сталість судової практики. Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в судовому порядку підлягають встановленню факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. З досліджених обставин справи та наданих доказів, суд вважає, що заявницею доведено факт постійного проживання її баби [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, зокрема, доведено, що вони тривалий час спільно проживали, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. З огляду на викладене та враховуючи, що факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини знайшов своє підтвердження, встановлення даного факту необхідно заявниці з метою реалізації права на оформлення спадкового майна після смерті баби і він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved