Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У грудні 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просив розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем 31.07.1993 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння поваги один до одного розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, фактично шлюб припинено з червня 2023 року. Відповідач не надає допомогу на утримання дитини, не бере участі у його вихованні, яка фактично знаходиться на утриманні позивачки, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.Питання щодо місця проживання дитини вирішено між позивачкою та відповідачем, досягнуто домовленості, що дитина залишається проживати разом із позивачкою. Ухвалою Центрального районного суду від 12.12.2023 позовну заяву залишено без руху,надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 19 грудня 2023 року до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Центрального районного суду від 25.12.2023 року відкрито провадження у справі і прийнято справу до розгляду. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенню. Відповідач в судові засідання не з`являвся, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 31.07.1993 року в м.Миколаєві Палацом урочистих подій актовий запис №958. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданного 31.07.1993 року Палацом урочистих подій у м.Миколаєві. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, примирення між сторонами і збереження шлюбу на теперішній час неможливе, втрачене почуття взаємоповаги . Згідно з ч. 2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.\~112\~СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Тому позов слід задовольнити та розірвати шлюб, укладений між сторонами. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає таке. Між [PERSON] та [PERSON] 31.07.1993 року укладено шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , актовий запис №746. Як зазначає позивачка дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.\~181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, суд враховує вік, стан здоров`я дітей, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу. Перебування на утриманні відповідача, крім спільної дитини із позивачкою, інших неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб - судом не встановлено. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу в сумі 1 073,60 грн відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". На підставі п.3 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 133, 141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача та на користь держави в сумі по 1 073,60 грн.

Outcome: approved