Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

В вересні 2022р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-13) до відповідача АТ «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. про скасування наказу; зобов`язання вчинити дії. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадженні і призначено справу в підготовче засідання. 21 грудня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 108-114). 27 лютого 2023р. на адресу суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову (а.с. 162-170), яку ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023р. повернуто стороні позивача. 30 червня 2023р. на адресу суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову, та залучення співвідповідача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. З урахуванням змін предмету позову, позивач просив суд: 1. Скасувати наказ АТ «Міжнародний резервний банк» № 80/л від 25 березня 2022р. «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат» в частині, яка стосується [PERSON] та зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу [PERSON] про виплату недоотриманої заробітної плати у вигляді невиплаченої винагороди в розмірі 20% заробітної плати за період з 01 березня 2022р. по 07 червня 2022р. включно, що становить 129090,91 гривень (до вирахування податків): - за період з 01 березня 2022р. по 31 березня 2022р. - 40000,00 грн.; - за період з 01 квітня 2022р. по 30 квітня 2022р. - 40000,00 грн.; - за період з 01 травня 2022р. по 31 травня 2022р. - 40000,00 грн.; - за період з 01 червня 2022р. по 07 червня 2022р. - 9090,91 грн.; 2. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу [PERSON] про виплату частини невиплаченої вихідної допомоги у розмірі 40000,0 грн. до вирахування податків, відповідно до наказу АТ «Міжнародний резервний банк» № 329/лк від 20 травня 2022р. «Про звільнення». 3. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу [PERSON] про виплату невиплаченої частини грошової компенсації за 27 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 18 липня 2020р. по 07 червня 2022р. та грошової компенсації за 20 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як одному із батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за період з 2021р. по 2022р. у розмірі 15451,72 грн. до вирахування податків. 4. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу [PERSON] про виплату частини невиплаченої вихідної допомоги у розмірі 1840000,0 грн. до вирахування податків відповідно до протоколу Правління АТ «Міжнародний резервний банк» №21 від 16 лютого 2022р. 5. Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу [PERSON] про виплату понесених судових витрат, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому, як працівнику відповідача, в порушення вимог діючого трудового законодавства було зменшено розмір заробітної плати - скасовано винагороду до окладу, в зв`язку з чим він недоотримав частину заробітної плати, частину компенсаційних виплат та вихідної допомоги при звільненні, частину невиплаченої вихідної допомоги у розмірі 10 заробітних плат відповідно до протокольного рішення від 16 лютого 2022р., а тому вимушений був звернутись до суду за захистом свого права. На думку позивача, відповідач не мав права скасовувати додаткову заробітну плату наказом № 80/л від 25 березня 2022р., з урахуванням положень ст.103 КЗпП України. Крім цього, позивач вважає, що відповідачем не були дотримані норми Положення про оплату праці в АТ «СБЕРБАНК», яким регулювалась виплата винагороди, яка була скасована наказом №80/лк. 27 липня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов від АТ «Міжнародний резервний банк» (далі по тексту - відповідач 1), в якому відповідач 1 просив суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, з тих підстав, що з моменту прийняття рішення про ліквідацію Банку та призначення уповноваженої особи Фонду, останній набув всіх повноважень, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі стосовно видання організаційно-розпорядчих документів Банку, оцінки роботи персоналу, прийняття рішень щодо змін в роботі Банку та з кадрових питань, зокрема зміни умов праці та вивільнення працівників. Відповідач 1 посилався на перебування в ліквідації та наявність у уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію повноважень на зміни розміру оплати праці та скасування положень і рішень, в тому числі про встановлення додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та/або компенсаційних виплат. Твердження позивача стосовно необхідності попередження про зміну умов праці, зокрема в частині скасування додаткової заробітної плати за 2 місяці, як того вимагає КЗпП України є помилковим з огляду на діючі положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який вже діяв в період часу, коли відбувались відповідні зміни істотних умов праці у відповідача-1, та відповідно до положень якого таке попередження на час дії військового стану не вимагається. Позивачем факт ознайомлення з відповідними наказами не заперечується, отже, останній розумів, що ліквідатором прийняти рішення про зміну істотних умов праці, але правом на дострокове припинення трудових відносин у відповідності до положень п.6 ст.36 КЗпП України позивач не скористався, чим на думку відповідача 1, висловив свою згоду на продовження трудових відносин з відповідачем 1 на нових умовах. Також, відповідач 1 зазначив, що посилання позивача на Положення про оплату праці є недоречним, оскільки відповідно до наказу №2/лк від 01 квітня 2022р. «Про скасування дії всіх нормативних документів Банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати» даний внутрішній нормативний документ було скасовано, як і всі інші документи, що регулювали умови оплати праці в Банку, а до його скасування відповідно до положень наказу 80/лк була скасована дія всіх попередніх наказів, якими встановлювались винагороди/додаткова заробітна плата. Протокол Правління Банку №21 від 16 лютого 2022р. також був скасований вищезазначеними Наказами, не передбачав виплату у випадку ліквідації банку за рішенням НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а угоди про виплату компенсації укладено з позивачем не було. Посилання позивача на окремі положення Конституції України, Закон України «Про оплату праці», положення КЗпП України та інші норми законодавства з оплати праці є помилковими, оскільки конституційні права та свободи людей в умовах воєнного стану обмежені, а гарантій, які закладені для умов мирного часу, в поточних умовах не можуть бути реалізовані в силу Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який має пріоритет по відношенню до інших законодавчих актів. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання представником позивача, представником відповідача 1 були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки не повідомив, свого представника до суду не направив, в установленому судом строку, відзив на позов не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем 1 з 02 серпня 2010р. по 07 червня 2022р. та був звільнений 07 червня 2022р., в зв`язку з ліквідацією підприємства, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Станом на 25 лютого 2022р. позивач обіймав посаду начальника департаменту центру технологічної компетенції. На підставі рішення Правління НБУ від 25 лютого 2022р. № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022р. № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації відповідача 1 строком на три роки з 25 лютого 2022р. до 24 лютого 2025р. включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора відповідача 1, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Луньо І.В. строком на три роки з 25 лютого 2022р. до 24 лютого 2025р. включно. Частина 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Отже, з моменту початку ліквідації Банку, Банк як юридична особа вже не виконує функції банківської установи та не здійснює діяльність, що передбачена Законом України «Про банки та банківську діяльність», отже всі функції Банку припиняються, а всі операції Банку, що ліквідується, здійснюються виключно в порядку ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регламентує порядок та черговість задоволення кредиторських вимог та норми якого є спеціальними та пріоритетними по відношенню до інших законодавчих та нормативно-правових актів. Одночасно з відкликанням ліцензії, подальше функціонування юридичної особи відповідача-1 здійснюється виключно для забезпечення потреб ліквідаційної процедури. Частина 2 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що рішення уповноваженої особи Фонду є обов`язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Частина 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема: 1) здійснює повноваження органів управління банку, 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частинні, що не суперечить цьому Закону. Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, що затверджено Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05 липня 2012р., встановлено, що: Уповноважена особа Фонду має право: призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов`язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; (Глава 4 пункт 4.14 Положення); Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію з метою скорочення адміністративно-господарських витрат може прийняти рішення про внесення змін до штатного розпису, скорочення чисельності персоналу неплатоспроможного банку, зміни умов оплати праці. Приймаючи ці рішення, уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію керується законодавством про працю. Зміни розміру оплати праці шляхом зменшення заробітної плати з метою скорочення адміністративно-господарських витрат здійснюються шляхом зменшення додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат тощо. (глава 1 розділу III Положення). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022р. строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався. Стаття 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40,47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Отже, Конституція України передбачає, що в умовах воєнного стану можуть встановлюватись окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, зокрема, щодо прав, передбачених ст.43 Конституцією України. Як визначено п.2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». 24 березня 2022р. набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно із ст. 1 зазначеного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до ст. ст. 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Судом встановлено, що наказом відповідача 1 №80/л від 25 березня 2022р. «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «Міжнародний резервний банк» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022р. та

Outcome: dismissed