Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про встановлення факту родинних відносин, де заінтересовані особи: Чернівецька міськ рада. В заяві посилається на те, що [INFO] померла її двоюрідна сестра - [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка за цією ж адресою. Після смерті вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса їй було відмовлено в прийнятті спадщини, в зв`язку з тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, у зв`язку з тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину не надано відповідних свідоцтв органів реєстрації актів цивільного стану, які б підтверджували родинні відносини із спадкоємцем та водночас рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин. Відповідно до свідоцтва про народження померлої [PERSON] вбачається, що « [PERSON] » ( рос.мовою) народилась [INFO] , батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб батьків померлої вбачається, що вони « [PERSON] » та « [PERSON] » ( рос. Мовою) зареєстрували шлюб 29.02.1944 року та після укладання шлюбу їх прізвища « [PERSON] » « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження заявника та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що « [PERSON] » народилась [INFO] , батьками якої є « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про одруження заявника від 15.08.1996 року « [PERSON] » та « [PERSON] » одружились та після одруження прізвище обох « [PERSON] ». Таким чином вбачається, що по матері заявника та померлої спадкодавці - [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а тому заявник [PERSON] та померла [PERSON] є двоюрідними сестрами. Просила встановити факт, що [PERSON] , [INFO] є двоюрідною сестрою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заявник [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, спрямувала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, вимоги заяви підтримують в повному обсязі, просили заяву задовольнити. Заінтересована особа представник Чернівецької міської ради, надала до суду заяву в якій не заперечувала проти встановлення факту. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку на її прийняття, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами статей 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема одним із них є визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку на її прийняття, він не заявив про відмову від неї. У відповідності із п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України підтверджую, що мною не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла її двоюрідна сестра - [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка за цією ж адресою. Після смерті заявник звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса їй було відмовлено в прийнятті спадщини, в зв`язку з тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, у зв`язку з тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину не надано відповідних свідоцтв органів реєстрації актів цивільного стану, які б підтверджували родинні відносини із спадкоємцем та водночас рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин. Відповідно до свідоцтва про народження померлої [PERSON] вбачається, що « [PERSON] » ( рос.мовою) народилась [INFO] , батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб батьків померлої вбачається, що вони « [PERSON] » та « [PERSON] » ( рос. Мовою) зареєстрували шлюб 29.02.1944 року та після укладання шлюбу їх прізвища « [PERSON] » « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження заявника та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що « [PERSON] » народилась [INFO] , батьками якої є « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про одруження заявника від 15.08.1996 року « [PERSON] » та « [PERSON] » одружились та після одруження прізвище обох « [PERSON] ». Таким чином вбачається, що по матері заявника та померлої спадкодавці - [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а тому заявник [PERSON] та померла [PERSON] є двоюрідними сестрами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Отже, судом встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ., а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved