Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном один з дня набрання чинності рішенням суду. Позов мотивовано тим, що [INFO] в м. Бєлгород Російської Федерації помер [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] , 15.04.2016 склав заповіт, яким заповідав йому - [PERSON] , земельну ділянку площею 1,5617 га, кадастровий номер 0521480800:04:001:0523, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом на території Вернигородоцької сільської ради, Козятинського району Вінницької області. Даний заповіт посвідчено 15.04.2016 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Свідерською О.В. та зареєстровано в реєстрі №610, про існування якого він дізнався 27 вересня 2022 року звернувшись до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Свідерської О.В. та отримавши дублікат заповіту. Нотаріус також повідомила йому про пропуск ним шестимісячного строку із поданням заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , роз`яснивши йому право на звернення до суду із поновленням такого строку. Ухвалою суду від 28.11.2022 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. У запропонований судом строк відповідач відзиву на позов не надав. Ухвалою від 26.04.2023 справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кучер Г.М. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак від сільського голови надійшла письмова заява, в якій він просить справу слухати у відсутність їхнього представника, позов визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до такого висновку. Так, судом встановлено, що [INFO] в м. Бєлгород Російської Федерації помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.01.2019 року відділом ЗАГС м. Новий Уренгой служби ЗАГС Ямало-Ненецького автономного округу, за актовим записом №170199890000600027004. Із довідки ЦНАП від 08.11.2022, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , по день своєї смерті. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Свідерської О.В., 14 червня 2019 року заведена спадкова справа №63/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Велике Козятинського району Вінницької області, та постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом, згідно даної спадкової справи є діти померлого: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №56532871 від 14.06.2019 вбачається, що 14.06.2019 приватним нотаріусом Свідерською О.В. заведено спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] , за номером у спадковому реєстрі 64330021, номер нотаріуса 63/2019. Як вбачається із дубліката заповіту наявного в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким земельну ділянку площею 1,5617 га, кадастровий номер земельної ділянки:0521480800:04:001:0523, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, розташовану на території Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, заповідав [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено 15 квітня 2016 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Свідерською О.В. Дублікат заповіту видано [PERSON] 27 вересня 2022 року замість втраченого. Відповідно до роз`яснень приватного нотаріуса, наданих позивачу 17.10.2022, після смерті [PERSON] , спадкоємцями за законом, згідно заведеної 14.06.2019 спадкової справи №63/2019 є донька померлого: громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , та громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані на території Російської Федерації. Також вказаним роз`ясненням повідомлено про наявність заповіту [PERSON] на ім`я [PERSON] , та щодо пропуску строку останнім на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця. Із наданої суду копії спадкової справи № 63/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 14 червня 2019 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Свідерською О.В. вбачається, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його доньки: громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , та громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані на території Російської Федерації, які подали заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, про що свідчить відповідна заява у спадковій справі. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] , проте не може скористатись своїм правом, оскільки своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про те, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини ним пропущено з поважної причини, у зв`язку з тим, що він не знав про наявність заповіту. Лише після звернення ним до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини йому стало відомо про існування заповіту. 04.03.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд України у своїй постанові від 26.06.2019 (справа № 565/1145/17) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому суд виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку, а необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved