Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У травні 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа №757/21643/23-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який 02.02.2021 року було зареєстровано у Святошинському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 90. В останній час сімейне життя подружжя погіршилось, так як кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спільний побут. В кінцевому результаті призвело до того, що вони втратили почуття любові один до одного та фактично припинили шлюбні відносини між собою. Спільне господарство та шлюбне життя не ведуть протягом тривалого часу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - залишено без руху. 22.06.2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2023 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/21643/23-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання. 29.11.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшов супровідний лист про доручення до матеріалів справи оригіналу свідоцтва про шлюб. 29.11.2023 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Правлюк В.М. надійшло клопотання про виклик свідка. 29.11.2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про направлення цивільної справи № 757/21643/23-ц до Верховного Суду для визначення підсудності. 19.12.2023 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Правлюк В.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній просив відмовити у задоволенні позову 30.01.2024 року суд, ухвалою постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Правлюк В.М. про виклик свідка. 30.01.2024 року суд, ухвалою постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про направлення цивільної справи № 757/21643/23-ц до Верховного Суду для визначення підсудності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, та вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02.02.2021 року між громадянином Республіки Кіпр [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] . Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 90. Згідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 17.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, відповідний актовий запис № 1194, сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, сумісне життя не склалося. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом сторін і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved