Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , мотивуючи позов тим, що 24.09.2020 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-291019, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 291648,3 грн., а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банком виконано належним чином умови договору, надано кредит, а позичальник тривалий час свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 08.05.2023 р. становить 340106,61 грн. 24.05.2023р. та 26.05.2023 р. банком за адресою [PERSON] , [PERSON] надіслано досудову вимогу з пропозицією усунення порушень зобов`язань, яка залишена без задоволення, порушення не усунуті. З огляду на викладене вище, банк змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 24.09.2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-291019, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові грошові кошти у розмірі 291648,3 грн. на строк до 23.09.2025 року. За п. 2.8 кредитного договору, датою видачі кредиту вважається день перерахування кредитних коштів (повністю або частково) з позичкового рахунку відповідно до умов цього кредитного договору. За п. 4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. За п. 4.5 кредитного договору, реальна річна процентна ставка 41,19% річних. Згідно із п. 6.9 кредитного Договору Банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до позиції ВС у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 р. згідно з ч.3 ст.61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтерсах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Таким чином, позивачем застосовано до даного спору солідарним відповідачем іношого з подружжя: жінку [PERSON] - [PERSON] 24.05.2023р. та 26.05.2023 р. представник АТ "Кредобанк" звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до [PERSON] та [PERSON] 12.05.2023 р. досудові вимоги повернулись відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені, прийняли усі умови договору, зобов`язались їх виконувати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом установлено, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі 291648,3 грн. Оскільки, відповідач [PERSON] , порушив зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені Договором кредиту №CL-291019 від 24.09.2020 р. та станом на 08.05.2023 р. заборгованість становить в загальній сумі 340106,61 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 246995,12 грн., заборгованості за відсотками 93111,49 грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. З огляду на викладені вище, позиції ВС, [PERSON] відповідає перед позивачем як солідарний боржник за невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов`язань за кредитним договором з повернення Банку кредитних коштів та процентів за користування ними. Крім того, суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору між сторонами, останні узгодили між собою всі істотні умови договору. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості у розмірі 340106,61 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що позивачем у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: засвідчена копія договору про надання правничої допомоги від 11.02.2019 р. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 34010,66 грн. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5101,60 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на кожного окремо відповідача по 2550,80 грн.

Outcome: approved