Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

04.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що 06.10.2007 року між сторонами по справі було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2011 року шлюб розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з 27.01.2011 року і до повноліття дитини. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 30.07.2015 року, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, прізвище позивача було змінено на « [PERSON] ». Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2017 року було визнано мирову угоду від 15.05.2017 року, укладену між [PERSON] та [PERSON] , за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, зокрема про наступне: «... 6. Додатково сторони стверджують, що досягли згоди мировим шляхом врегулювати усі аліментні зобов`язання відповідача ( [PERSON] ) за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) перед позивачем [PERSON] ) за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) на утримання власної неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , без необхідності втручання третіх осіб, державних та правоохоронних органів. ...». Таким чином, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2017 у справі № 333/724/17 було припинено стягнення аліментів встановленого рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2011 року у справі № 2-2181/2011. Проте, на цей час відповідач тривалий час не надає коштів на утримання своєї дитини. Взагалі ухиляється від надання матеріальної допомоги дитині. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] на її користь в розмірі 4\~000,00 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дати подання даної позовної заяви і до повноліття дитини, з одночасним припиненням стягнення аліментів за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2011 року у справі № 2-2181/2011. Судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою суду від 05.07.2023 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб (а.с. 7), який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2011 року розірвано (а.с. 13). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.01.2008 року (а.с. 8). Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 СК України, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Частиною третьою ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2011 року (справа № 2- 2181/2011) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з 27.01.2011 року і до повноліття дитини (а.с. 11-12). Позивачем зазначено, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2017 року (справа № 333/724/17) було визнано мирову угоду від 15.05.2017 року, за змістом якої: «... 6. Додатково сторони стверджують, що досягли згоди мировим шляхом врегулювати усі аліментні зобов`язання відповідача ( [PERSON] ) за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) перед позивачем [PERSON] ) за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) на утримання власної неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , без необхідності втручання третіх осіб, державних та правоохоронних органів. ...». Тобто, позивач вважає, що укладення мирової угоди є припиненням стягнення аліментів, встановленого рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2011 року у справі № 2-2181/2011. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. ст. 194-197 СК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Позивачем не надано відомостей чи подано або відізвано виконавчий лист Комунарського районного суду м. Запоріжжя за рішенням суду ( справа № 2- 2181/2011) від 25.03.2011 року. При цьому, суд звертає увагу на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання на даний час не сплив та визначений ст. 12 цього Закону до повноліття дитини, на утримання якої стягуються аліменти. Виходячи з вищенаведеного у контексті обставин даної справи, враховуючи факт наявності рішення суду про стягнення аліментів, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання за яким на даний час не сплив, звернення до суду позивачем 04.07.2023 року саме із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини є передчасними. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною першою ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС № 712/6313/21 від 22.08.2022 року. В будь якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі від доходу батька. Крім того, закон встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до закону «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум протягом року залишатиметься на рівні 1 грудня 2022 року і відповідно для дітей становитиме: у віці до 6 років 2 272 грн.; віком від 6 до 18 років 2 833 грн. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів у 2023 році становить: для дітей віком до 6 років 1 136 грн. (2 272 грн. х 50 %); для дітей віком від 6 до 18 років 1 416,50 грн. (2 833 грн. х 50 %); для дітей віком від 18 до 23 років (у разі продовження навчання) 1 342 грн. (2 684 грн. х 50 %). Рекомендовані виплати у січні-грудні 2023 року на 100% підв`язані до прожиткового мінімуму: для дітей віком до 6 років 2 272 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 грн.; для дітей віком від 18 до 23 років (у разі продовження навчання) 2 684 грн. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не надав, доказів свого матеріального стану чи застережень, пов`язаним зі здоров`ям і працею теж, при цьому позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 4 000 грн. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги позивача про припинення стягнення аліментів за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2011 року у справі № 2-2181/2011. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Отже, заявлена позивачем вимога про припинення рішення суду не підлягає задоволенню, так як позивач мав на меті змінити спосіб стягнення аліментів на утримання доньки, а не припинити стягнення взагалі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: partial