Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3894994346 від 19.10.2020 у розмірі 100357,66 грн.. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] підписано Кредитний договір, за умовами якого було надано кредит у розмірі 90695,59 грн. строком 42 місяців, річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у Кредитному договорі, отже Кредитодавець свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі. 20.09.2021 права вимоги за Кредитним договором відступлені позивачу на підставі договору факторингу № 200921, на підставі вказаного договору позивач є новим кредитором відповідача. Між тим, умови Кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти не повернуті у встановленні строки, тому як наслідок станом на 29.08.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 100357,66 грн., яку банку просить стягнути, оскільки відповідачем було порушено умови кредитного договору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. 19.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3894994346, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 90695,59 гривень, строк кредитування 42 місяців; з наступними процентними ставками: річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Згідно копії виписки по особовому рахунку та наданих платіжних інструкцій відповідач кошти за кредитом отримувала та користувалася. Згідно договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР», останній передає позивачу, а позивач набуває право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, сплачуючи грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору. Згідно копії реєстру права вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021, до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 3894994346 від 19.10.2020 укладеним з [PERSON] . За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. ст. 525, 526ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно розрахунку заборгованості відповідач станом на 29.08.2023 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 100357,66 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 75001,06 грн., заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочені) у розмірі 0,58 грн. та заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. простроченій) у розмірі 25356,02 грн. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 100357,66 грн. Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволений повністю судовий збір підлягає стягненню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved