Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою, в якій просить продовжити обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 місяців, заборонивши йому наближатися на 500 метрів до: місця її проживання (перебування) та неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; місця її тренувань у спортивному залі, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 54; місця її роботи за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 6 та вул. Боткіна, 4а (офіси); місця навчання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - середнього загальноосвітнього закладу № 121, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Каменарів, 32; обмежити спілкування з неповнолітніми дітьми; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із заінтересованою особою, який 26 вересня 2022 року розірвано рішенням Солом`янського районного суду міста Києва. Від шлюбу мають двох спільних неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу колишній чоловік не залишив її в спокої, весь час її переслідував за місцем її проживання, в інших громадських місцях, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, принижував, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого неодноразово викликала поліцію. Крім того, за фактом нанесення кривдником тілесних ушкоджень заявниці 02 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості за № 12023105090000922 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. За вчинення протиправних дій стосовно неї відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис серії АА № 261185, однак останній продовжував незаконні дії, злісно не виконував вищевказаний заборонний припис щодо заборони підходити до заявниці, постійно надсилав їй та її батькам смс-повідомлення з погрозами. На її зауваження та прохання її колишній чоловік не реагував або починав вчиняти насильницькі діяння, які часто відбувалися в присутності дітей. На підставі викладеного рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року видано обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на чотири місяці, яким визначено тимчасові обмеження його прав відносно заявниці та неповнолітніх дітей. Крім того, постановами Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП. Разом з тим, незважаючи на вказані заходи заінтересована особа не виконував обмежувальні заходи, встановлені рішенням Солом`янського районного суду міста Києва, зокрема, продовжує надсилати чисельні смс-повідомлення, листи на електронну пошту заявниці з образами, погрозами, залякуваннями та приниженнями. 06 грудня 2023 року відносно [PERSON] розпочато кримінальне провадження № 12023105090001433 за статтею 309-1 КК України (невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або не проходження програми для кривдників). Враховуючи викладене, невиконання обмежувального припису колишнім чоловіком заявниці носить умисний характер, він продовжує психологічне насильство та погрожує вчинити фізичне насильство відносно неї, що свідчить про існування реального ризику продовження вчинення насильства, тому звернулася до суду з указаною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. У судове засідання заявник не з`явилася, її представник в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до абз. 2 частини першої статті 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до частини другої статті 350-5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Суд, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, дійшов висновку про можливість розгляду справи за участі представника заявника та у відсутність заявника і заінтересованої особи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом установлено, що з 04 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року розірвано. Від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 жовтня 2013 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 травня 2016 року. 02 серпня 2023 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за частиною першою статті 125 КК України, з приводу нанесення їй колишнім чоловіком [PERSON] тілесних ушкоджень. Крім того, відносно [PERSON] Солом`янським УП ГУ НП в м. Києві було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 261185, який ним був порушений. 11 вересня 2023 року рішенням Солом`янського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили, відносно [PERSON] видано обмежувальний припис на 4 місяці, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав відносно заявниці та неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею, шляхом заборони останньому наближатись на 500 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , місця тренування [PERSON] за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 54 ; місця її роботи за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 6 та вул. Боткіна, 4а (офіси); місця навчання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - середнього загальноосвітнього закладу № 121, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Каменарів, 32; тимчасово обмежено спілкування з неповнолітніми дітьми; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник, звертаючись до суду з указаною заявою вказує на те, що [PERSON] продовжує психологічне насильство та погрожує вчинити фізичне насильство відносно неї, що свідчить про існування реального ризику продовження вчинення насильства. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Частинами четвертою, п`ятою цієї статті встановлено, що обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Аналогічні положення містяться в статті 350-7 ЦПК України, відповідно до якої за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі чи продовження обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18) та від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19). У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Так судом у становлено, що постановами Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року у справах № 760/18243/23, 760/18241/23, 760/18240/23, 760/18242/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування). Разом з тим, [PERSON] , незважаючи на встановлені, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року, тимчасові обмеження в спілкуванні з неповнолітніми дітьми та заявницею, продовжує надсилати чисельні смс-повідомлення, листи на електронну пошту [PERSON] з образами, погрозами, залякуваннями та приниженнями, що підтверджується скріншотами повідомлень в месенджерах та копіями електронних листів. У зв`язку з викладеним, 06 грудня 2023 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за статтею 390-1 КК України, а саме, що [PERSON] не виконується обмежувальний припис та порушуються покладені на нього обов`язки. Виходячи з аналізу зазначених норм закону та встановлених обставин, враховуючи те, що з моменту видачі попереднього обмежувального припису прав [PERSON] останній продовжує вчиняти щодо своєї колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», встановивши, що надані заявником докази на обґрунтування заявлених вимог безумовно вказують на вчинення [PERSON] навмисного домашнього насильства, визначають ризики продовження чи повторного його вчинення, свідчать про тривалість та системність протиправної поведінки та про загрозу здоров`ю заявника і їхнім малолітнім дітям, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] про продовження обмежувального припису відносно [PERSON] . Крім того, враховуючи наявність триваючого конфлікту між колишнім подружжям, доведення фактів вчинення психологічного та фізичного насильства в сім`ї, фіксації вчинення кривдником адміністративних правопорушень та притягнення останнього до адміністративної відповідальності, суд вважає доведеними підстави для застосування тимчасових обмежувальних заходів щодо кривдника. Враховуючи викладене, принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статт 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає за необхідне продовжити обмежувальний припис строком на 6 місяців з метою уникнення в подальшому виникнення ризиків застосування кривдником фізичного та психологічного насильства відносно заявниці та малолітніх дітей, забезпечення їх безпеки та уникнення тяжких наслідків. З огляду на викладене,

Outcome: approved