Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, у підтвердження якого посилається на те, що 27.03.2020 року о 09:13 в м. Дніпро, вул. Саранська-вул. Желябова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MERCEDES-BENZ (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , який здійснив наїзд на [PERSON] , який помер внаслідок ДТП. Згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2021 року (справа № 199/7377/20), ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України (ч. 2 ст. 286 КК України). Потерпіла особа, уповноважена племінницею померлого [PERSON] - [PERSON] , звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Наказу № 3.1/981 від 16.02.2021 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 27390,00 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 889490 від 17.02.2021 року. Відповідно до Наказу № 3.1/3181 від 31.05.2021 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 29286,00 гри., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 1030729 від 31.05.2021 року. Позивачем на підставі наданих потерпілим документів було розраховано розмір виплати на поховання, який склав 27390,00 грн. Також потерпілим були надані документи на підтвердження витрат на спорудження надгробного пам`ятника, які склали 30 000,00 грн. Позивачем, враховуючи загальний розмір відшкодування було розраховано розмір виплати на спорудження надгробного пам`ятника, який склав 29286,00 грн. Позивач зазначає, що ним були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою у розмірі 56676,00 грн., які складаються з 27930,00 грн. витрати на поховання та 29286,00 грн. витрати на спорудження надгробного пам`ятника, та які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. 28 листопада 2023 року ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач не надав заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів по даній справі. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року по справі № 199/7377/20 [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. При постановленні вироку було встановлено, що 27 березня 2020 року, приблизно в 09 год. 13 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes Daimler-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 24.01.2017, належить «ГЕНЕСИС ЕУ» ЕООД, Республіка Болгарія, здійснював рух з перевищенням допустимої швидкості, а саме не менш 84.1 км./год., в світлий час доби, по сухому покриттю проїзної частини вулиці Вітчизняна, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, з дорожньою розміткою, з боку вул. Саранська у напрямку вул. Желябова в Амур-Нижньодніпровському районі, м. Дніпро. Під час руху, по проїзній частині вул. Вітчизняна, поблизу електричної опори № 1212984, водій автомобіля «Mercedes Daimler-Benz», [PERSON] , приблизно о 09:14 год. не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину рухаючись з права на ліво відносно напрямку руху вказаного автомобіля, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки вказаного транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді пішохода, у результаті чого, скоїв наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля, на пішохода [PERSON] , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п. п. 1.З., 1.5., 2.3.6), 2.10., 12.3., 12.4. та 12.9. б). Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пішохід [PERSON] помер. Потерпілими від кримінального правопорушення було визнано [PERSON] та [PERSON] , яким завдано шкоду, спричинену смертю їх дядька [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою. Відповідно до норм ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. 08.12.2020 від представника потерпілої [PERSON] надійшла заява про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого разом з документами, передбаченими ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень п. 27.1 ст. 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно положень п. 27.2 ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно положень п. 27.3 ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до положень п. 27.4 ст. 27 Закону 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Розпорядженням від 09.04.2019 року № 538 Нацкомфінпослуг внесла зміни до нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування. Зокрема, було збільшено розміри страхових виплат за договорами автоцивілки. Виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, збільшено зі 100 до 130 тисяч гривень, а за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - з 200 до 260 000 грн. Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого, для відшкодування саме цих виплат ( по втраті годувальника та на поховання) . Представник [PERSON] - , звертаючись до позивача з відповідною заявою 08 грудня 2020 року просив відшкодувати шкоду на підставі п. 27.4 ст. 27 Закону (витрати на поховання) в розмірі 27390,00 грн., на підтвердження яких було надано розрахункову квитанцію № 198741. Також було надано докази, розрахункову квитанцію № 971553, на підтвердження виготовлення та встановлення пам`ятника в розмірі 30000,00 грн. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п."а" п.41.1 ст.41 Закону та ст.2 Закону МТСБУ здійснило наступні виплати: 17 лютого 2021 року МТСБУ було перераховано на підставі наказу № 3.1/981 від 16.02.2021 року представнику [PERSON] 27390,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 889490 від 17.02.2021 року. 31 травня 2021 року на підставі Наказу № 3.1/3181 від 31.05.2021 року, перераховано 29286,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1030729 від 31.05.2021 року. Пункт 38.2.1 ст. 38 Закону передбачає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Загальна сума витрат МТСБУ, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілого склала 56676,00 грн. Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм Закону та досліджених доказів, наявних в матеріалах справи, у зв`язку з тим, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, а тому суд доходить висновку, що заявлений позов базується на вимогах закону, є повністю обґрунтованим, а тому і підлягає задоволенню На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

Outcome: approved