Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим позивач здійснює з 10.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог чинного законодавства, позивач, на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34. Підтвердженням повного і беззастережного акцепту умов договору є факт отримання послуг споживачем. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та /або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2021 складає 52935,71 грн., з яких заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 27914,87 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 25020,84 грн. Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та /або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 48477,47 грн. Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого правилами, який опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Всього підлягає стягненню заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та /або централізованого постачання гарячої води у розмірі 52935,71 грн., сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 48477,47 грн., що разом складає 101413,18 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07.07.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, до суду надано відповідь від 20.04.2022 № 062/14-3369 (Т-2022), з якої вбачається, що з даних реєстрових книг комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] , на праві власності не зареєстрована. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено у якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] . На виконання ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, надійшла до суду відповідь Деснянського ВД РАЦС у м. Києві від 13.07.2022 року № 2188/21.3-80, що за результатами проведеної повірки виявлено на зберіганні Відділу актовий запис про шлюб № 942 від 10.07.2015 року, згідно якого [PERSON] після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2022, позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води в загальному розмірі 101413,18 грн., а також судові витрати за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 33,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. 14.08.2023 [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2022 та його скасування. Подану заяву обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] у судове засідання не з`являлася, оскільки не була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не отримувала судові повістки, не подала відзив на позовну заяву. Із позовною заявою не погоджується, оскільки відсутні докази з якого часу утворилася заборгованість за спожиті послуги, щомісячні показники споживання гарячої води є надуманими та була позбавлена можливості подати заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.09.2023, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2022 у справі за позовом КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04.10.2022 у цивільній справі №754/10153/21 за позовом КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.10.2023 відповідач [PERSON] до суду подала відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, просить застосувати строк позовної давності. Оскільки, більше половини суми нарахування по основному боргу позивачем заявлено за межами трирічного строку позовної давності. Позовна заява подана до суду 02.07.2021. Таким чим, позовні вимоги позивача, які стосуються нарахувань, строк оплати яких настав до 02.07.2018, задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Щодо неможливості проведення об`єктивного розрахунку заборгованості вказано наступне. Сам позивач спростовує наявність заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 25991,29 грн. та заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 22486,18 грн., що вбачається з розрахунків заборгованості наданих до позовної заяви. Також, у розрахунках заборгованості станом на листопад 2018 року по одній і тій же адресі та по одному і тому ж особовому рахунку зазначені різні значення вхідного сальдо - 51377,47 грн. та 2335,43 грн. Крім того, з серпня 2015 року по січень 2020 року [PERSON] та її син [PERSON] , 2006 року народження у квартирі [ADDRESS] не проживали і комунальними послугами не користувалися, в цей період проживала за адресою: [ADDRESS] . Отже, позивач не надав до суду належних, допустимих та достовірних доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 13.10.2023 представник КП «Київтеплоенерго» Банецький Б.І. подав до суду відповідь на відзив. Вказує, що відповідач кожного місяця отримував платіжні документи в яких зазначалося: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тарифи, сума до сплати, розмір заборгованості, тощо. Проте, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/чи перерахунку в спірний період, відповідач до позивача не зверталася. Квартира [ADDRESS] приєднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, що свідчить про надання послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води позивачем. Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовлялася. Оскільки, відповідачем проводились часткові сплати заборгованості за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, можна вважати, що відповідач визнала заборгованість шляхом проведення оплати та погодився з наявністю боргу. Таким чином, відповідач була обізнана про наявність боргу. Отже, сума заборгованості підлягає сплаті у розмірі, вказаному у позовній заяві. 05.12.2023 відповідачем [PERSON] до суду подано контррозрахунок щодо суми боргу, вважає, розмір заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води складає 10913,40 грн., заборгованість за централізоване опалення - 27914,87 грн. В судовому засіданні представник КП «Київтеплоенерго» Банецький Б.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат - Трембач С.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували та просили застосувати строк позовної давності. Інші учасники розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором. Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 101413,18 грн. за адресою: [ADDRESS] . За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго». Як вбачається з відповіді КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 введено в дію ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі є споживачами послуг за адресою: [ADDRESS] , котра під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а також зазначає, що від відповідачів не надходило у встановленому законом порядку відмови від надання послуг. Позивач звернувся до суду з вимогою, в подальшому уточненою про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 25991,29 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 22486,18 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 27914,87 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25020,84 грн. Також, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.05.2018 по 30.04.2021, з 01.07.2015-01.09.2023. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключався). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Стороною позивача надано суду достатні докази, які вказують на наявність у відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі та з централізованого постачання гарячої води, при цьому відповідачами зазначена заборгованість не спростована. Доводи відповідача [PERSON] , викладені у відзиві та доводи представника [PERSON] - адвоката Трембач С.М. у вступному слові не спростовуються письмові матеріали справи та поясненнями представника позивача, надані останнім в судовому засіданні. Посилання [PERSON] на те, що вона та її син за адресою реєстрації не проживали та не отримували послуги, які вказані у позовній заяві суд до уваги не приймає, оскільки звернень до позивача з цього приводу не було. Крім того, [PERSON] вказує про не проживання за адресою реєстрації у період з серпня 2015 року по січень 2020 року, а позовні вимоги охоплюються періодом до 01.05.2018 по 01.05.2021. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] у своєму розрахунку заборгованості, який надійшов на адресу суду 05.12.2023 (а.с.202-207) заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 27914,87 грн. визнає. В процесі розгляду справи, представник відповідача [PERSON] - адвокат Трембач М.С. заявив про застосування строків позовної давності, про що варто зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 продовжуються на строк дії картину. Враховуючи, що право вимоги зі сплати заборгованості за період до 01.05.2018 до позивача перейшло від ПАТ «Київенерго» за договором відступлення права вимоги, однак з позовом про її стягнення комунальне підприємство звернулося лише 02.07.2021, тобто з пропуском трьохрічного строку для звернення за захистом порушеного права, а також, беручи до уваги продовження строків розгляду справи у зв`язку з карантинними обмеженнями, суд приходить до висновку про те, що перебіг позовної давності має обраховуватись починаючи з 01.03.2017. При цьому позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду не встановлено, суд, за наявності заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У п.п. 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Тому, суд приймає до уваги доводи представника позивача, щодо згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зважаючи на викладене, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦПК України продовжено, а відтак вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 01.03.2017. Дослідивши надані стороною позивача докази, а саме додатки до Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) та розрахунок (а.с 184-188), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів за період з 01.03.2017 по 01.05.2018 за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 7699,59 грн., за централізоване постачання гарячої води - 12619,08 грн., за період з 01.05.2018 по 01.04.2021 за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 27914,87 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25020,84 грн. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову у зв`язку з необхідністю застосування строків позовної давності. Витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. задоволенню не підлягають, оскільки доказів згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України надано не було. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1639,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial