Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

В провадження Роздільнянського районного суду Одеської області 20 грудня 2023 року надійшла вищевказана позовна заява, згідно якої позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором № 988410931 в розмірі 13 340,00 гривень та судові витрати в розмірі 2684,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 25 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор) та відповідачкою було укладено Кредитний договорів № 988410931(далі - Кредитний договір). 28 листопада 2018 року між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 81 від 1 червня 2020 року до Договору факторингу, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем було укладено Договір факторингу № 20102022, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Разом з тим, відповідачка не виконала свої обов`язки та припинила повертати наданий їй Кредит в строк, передбачений Кредитним договором. Стислий виклад заперечень відповідачки. Відповідачкав судове засідання не з`явилась, однак вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не подала. Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Процесуальні дії у справі. 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 35 - 36). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Між Первісним кредитором та відповідачкою було Кредитний договір. Відповідно до графіку розрахунків, термін платежу - 26 березня 2020 року, сума кредиту - 5000,00 гривень, нарахований процент - 2550,00 гривень (а.с. 5 - 6). 28 листопада 2018 року між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с. 8 - 10). Далі, 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем було укладено Договір факторингу № 20102022, згідно якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором (а.с. 11 - 12). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором, станом на 30 листопада 2023 року у відповідачки залишок заборгованості складає 13 340,00 гривень (а.с. 14). Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлено, що позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором на загальну суму - 13 340,00 гривень. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Диспозиція частини 1 статті 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 8 статті 178 ЦПК України визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 8 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положення частини першої статті 280 ЦПК України визначають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі статей 525, 526, 530, 549, 611, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved