Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що [INFO] померла\~мати позивача,\~після смерті\~якої залишилося\~спадкове майно,\~яке складається\~із земельної\~ділянки площею\~3,00\~га,\~переданої для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~що розташована\~на території\~Ланнівської громади\~(до\~зміни адміністративно\~ територіального\~устрою:\~Федорівської сільської\~ради Карлівського\~району)\~Полтавської області\~та житлового\~будинку [ADDRESS] з\~господарськими будівлями\~та спорудами.\~За життя\~мати позивача\~заповіт не\~склала,\~після її\~смерті спадщину,\~а саме\~вищезазначену земельну\~ділянку прийняли\~ позивач,\~син померлої\~ [PERSON] ,\~та його\~сестра і\~донька померлої,\~ [PERSON] в рівних частках, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за реєстрами №3781 та №3786. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса для оформлення спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №327/02-31 від 15.08.2023 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину кожному по на житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки право власності на будинок за життя спадкодавець не зареєструвала. Вказаний житловий будинок належав бабусі позивача [PERSON] . Після смерті бабусі позивача, яка померла [INFO] , спадщину прийняв шляхом постійного проживання її син, батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька позивача, спадщину прийняла шляхом постійного проживання його дружина, мати позивача [PERSON] , яка також померла [INFO] . Проте, у зв`язку з життєвими обставинами та тривалими хворобами батьки позивача не встигли належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок не є можливим в зв`язку зі смертю спадкодавця. У зв`язку із викладеним, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на праві приватної власності житловий будинок «А-1», площа основи (забудови) 79,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм «Б»,. сараєм «б», сараєм «В», погребом «в», сараєм «Г», вбиральнею «Д», сараєм «Е», огорожею «№1», воротами огорожі «№2», колонкою питною №3, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 03.11.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути цивільну справу без участі представника сільської ради. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява, у якій остання визнала позов у повному обсязі та прохала проводити розгляд справи без її участі. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27.01.2007, після смерті останньої\~ залишилося спадкове майно, яке складається із: земельної ділянки площею 3,00 га, переданої у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Федорівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, згідно державного акту на право власності на землю серії Р2 №607967, виданого Федорівською сільською радою Карлівського району Полтавської області 29.12.2002 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №637, та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , доводиться сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та про народження. За життя [PERSON] заповіт не склала. Карлівською державною нотаріальною конторою 27.03.2007 року заведена спадкова справа №156 за 2007 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка знаходиться на архівному зберіганні у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві. Згідно з повідомленням, наданим Полтавським обласним державним нотаріальним архівом від 20.06.2023 року за №1187/01-20, за відомостями вищевказаної спадкової справи спадщину після померлої [PERSON] прийняли шляхом подачі заяв про прийняття спадщини її дочка [PERSON] та син померлої [PERSON] в рівних частках кожний, яким Карлівською державною нотаріальною конторою 26.11.2007 року за реєстрами №3781, №3786 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2023 вих. №327/02-31). Суд, звертає увагу на те, що під час розгляду справи встановлено, що спадкоємиця за законом [PERSON] не заперечує з приводу задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,41 га під забудову, а рішенням виконкому Карлівської Ради Депутатів трудящих Полтавської області їй було надано дозвіл на забудову садиби та було розроблено План забудови садиби. Після смерті бабусі позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв шляхом постійного проживання її син, батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження № [NUMBER] та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті батька позивача, спадщину прийняла шляхом постійного проживання його дружина, мати позивача [PERSON] , яка також померла [INFO] (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] ). Факт належності вказаного будинку [PERSON] , проживання однією родиною та прийняття спадщини шляхом постійного проживання підтверджується: технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого 23.01.1988 р. за адресою: [ADDRESS] ; планом на житловий будинок гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; витягом з погосподарської книги №4 за 1991-1995 року; Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру про осіб місце проживання яких зареєстровано в період з 14.04.2004 р. по 14.04.2004 р. за адресою: [ADDRESS] ; довідкою виконавчого комітету Ланнівської сільської ради №263/03-12/04 від 25.10.2023 року про перейменування в [ADDRESS] без зміни поштових номерів житлових будинків. Згідно довідки ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 14.07.2023 року за №7539, реєстрація права власності на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , не проводилась. Після звернення позивача із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , нотаріусом відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом кожному по на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Федорівка, Полтавського району (до зміни адміністративно [ADDRESS] , через відсутність у спадкоємців документа, який засвідчує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2023 року вих. №327/02-31. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ст.ст.321 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Статтею1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1963 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації (правова позиція Верховного суду України по справі 6-137цс13 від 18.12.2013 року). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 5 серпня 1992 року, то індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014,\~виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз`яснення містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дійсно, будівництво вищевказаного будинку проводилось в період до 1992 року. Вказане нерухоме майно не є самочинним будівництвом. Із досліджених письмових доказів можна дійти висновку, що позивач є сином та єдиним спадкоємцем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері [PERSON] , спадщину прийняв належним чином. Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат в позовній заяві не ставиться. На підставі\~ викладеного,\~

Outcome: approved