Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

До Солом`янського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути із фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США; - стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.05.2021 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено Договір №08/05 про виготовлення дверей. Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виготовити міжкімнатні двері. Креслення та комплектацію виробу (ів) сторони узгоджують в додатку №1 до даного договору. Вироби, якщо це передбачено договором, встановлюються виконавцем за адресою: [ADDRESS] (п. 1.2 договору). Відповідно до додатку №1 до договору виконавець мав виготовити, доставити та встановити міжкімнатні двері в кількості 3 (три) шт.. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що строки виконання роботи за даним договром - орієнтовна дата доставки виробів - 29 червня 2021 року. Кінцевий термін виконання роботи - за згодою сторін. Відповідно до п. 2.1 договору вартість роботи за цим договором складає 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок. Відповідно до п. 2.2 договору до початку роботи замовник здійснює попередню оплату у розмірі 70% від вартості, що складає 39 200 (тридцять дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок. Наступний етап розрахунку здійснюється шляхом сплати платежу 30% (після доставки та встановлення меблів), що складає 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. Виконавець зобов`язається своєчасно та належним чином виконувати роботи, передбачені цим договором (п.п. 3.1.1 п. 3.1 договору), а замовник зобов`язується своєчасно сплатити виконану роботу та інші обумовлені даним договором витрати (п.п. 3.2.1 п. 3.1 договору). На виконання умов договору замовником було сплачено виконавцю 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США, що підтверджується розпискою [PERSON] від 08.03.2021, однак відповідач міжкімнатні двері не виготовив, відповідно їх не доставив та не встановив, чим порушив виконання умов договору, що передбачені п. 1.1-1.2 договору. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення попередньої оплати, позивач звернувся до суду за відновленням порушеного права. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвала від 19.08.2022 та примірник позовної заяви з доданими до неї документами направлялися за місцезнаходженням відповідача відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: [ADDRESS] , однак конверт повернувся до суду із відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання». Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.05.2021 між [PERSON] (замовник) та [PERSON] (виконавець) було укладено договір №08/05 про виготовлення дверей. Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виготовити міжкімнатні двері. Креслення та комплектацію виробу(ів) сторони узгоджують у додатку №1 до даного договору. Пунктом 1.2 визначено, що вироби, якщо це передбачено договором, встановлюються виконавцем за адресою: [ADDRESS] Строки виконання роботи за даним договором - орієнтовна дата доставки виробів: 29 червня 2021 р. Кінцевий термін виконання роботи - за згодою сторін (п. 1.3 договору). Пунктом 2.1 договору визначено, що вартість роботи за цим договором складає 56 000 (п`ятдесят шість тисяч) грн. До початку роботи замовник здійснює попередню оплату у розмірі 70% від вартості, що складає 39 200 (тридцять дев`ять тисяч двісті) грн (п. 2.2 Договору). Наступний етап розрахунку здійснюється шляхом сплати платежу 30% (після доставки та встановлення меблів), що складає 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн (п. 2.2 договору). Відповідно до розписки фізична особа-підприємець [PERSON] 08.03.2021 отримав від [PERSON] передплату у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США. Однак, замовлення в обумовлені строки відповідачем виконано не було, кошти на вимогу позивача відповідач не повертає, та жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем до суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б одна із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Крім того, договір підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Правовідносини щодо виконання робіт (надання послуг) регулюються положеннями ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до частини четвертої ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до частини 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статей 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що робота за умовами договору відповідачем виконана не була, кошти, які були отримані відповідачем позивачу в добровільному порядку повернуті не були, та обґрунтування позовних вимог відповідачем в ході розгляду справи належними доказами спростовані не були, а відтак, суд вважає, що наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача коштів за договором, однак суд звертає увагу, що п. 2.2 договору визначено, що до початку роботи замовник здійснює попередню оплату у розмірі 70% від вартості, що складає 39 200 (тридцять дев`ять тисяч двісті) грн. Відповідно до розписки 08.03.2021 було внесено передплату у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США, що еквілентно 39 200 (тридцяти дев`яти тисячам двісті) грн. Оскільки у договорі №08/05 від 08.05.2021 визначено вартість та здійснення оплати саме у гривні, суд дійшов до висновку про стягнення коштів саме у тій валюті, яка визначена договором. Відповідно до частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, другою та третьою ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною другою статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену позивачем суму судового збору.

Outcome: partial