Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

У своїй позовній заяві представниця позивачки просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння [ADDRESS] . В основу позовних вимог представниця позивачки адвокат Романів О.П. зіслався на те, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт. Згідно цього заповіту все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів дочці - відповідачці [PERSON] , яка спадщину за заповітом не приймала і приймати не буде, на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом не претендує. [PERSON] , після смерті чоловіка, звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак 03 листопада 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. листом №486/02- 14 позивачці, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (сто шість ) у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивачка не прибула, її представниця - адвокат Романів О.П., направила суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному об`ємі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). У статті 2 ч.1 ЦПК України зазначено, що завданнями цивільного судочинства визначено, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 3 ЦК України зазначені загальні засади цивільного законодавства, якими є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Також у вказаному нормативному акті передбачено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Зокрема, у статті 11 вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України. У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Копією Витягу з державного реєстру актів цивільного стану (а.с.17) копією свідоцтва про смерть (а.с.16) підтверджено, що чоловік позивачки [PERSON] , помер [INFO] . Згідно копії довідки від 04.09.2023 року №767 виданої Рожнятівською селищною радою Калуського району Івано-Франківської області (а.с.21) житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] . Згідно довідки від 11.10.2023 № 4794 виданої ФОП [PERSON] (а.с.27), будинковолодіння [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: літ.А житловий будинок загальна площа 90,8 кв.м., житлова площа 49,3 кв.м.; літ. Б літня кухня загальна площа - 9,5 кв.м.; літ. В комора - загальна площа 18,3 кв.м.; літ. Г сарай - загальна площа 6,6 кв.м.; літ.Д стайня - загальна площа 41,9 кв.м.; літ.Е стодола загальна площа - 45,4 кв.м.; літ. Є вбиральня - загальна площа 1,3 кв.м.; №1 ворота - 5,0 кв.м.; №2 огорожа - 22,1 кв.м; №3 криниця 7 мПг. Інвентаризаційна вартість об`єкта нерухомого майна становить 137802, 00 гривень. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина і відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом, на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця. Постановою нотаріуса від 03.11.2023 року за №486/02-14 (а.с.7) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено, у зв`язку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Судом встановлено, що [PERSON] , на день смерті був власником домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , позивачка є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, а тому за нею слід визнати право на спадкове майно. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 331, 392, 376, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved