Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Поковба Т.В., звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що вона разом з її чоловіком [PERSON] та дочками [PERSON] , [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS] , будинок за вказаною адресою належав батькам її чоловіка. Після смерті батьків, її чоловік не оформив право власності в порядку спадкування на це майно. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, за свого життя не оформив право власності на майно, яке належало його батькам, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а тому у неї відсутні будь-які правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно перешкоджає їй оформити спадщину у нотаріальному порядку. У зв`язку з чим змушений звернутися до суду для захисту свого права. З урахуванням наведеного просить суд: визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ,\~ у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Поковби Т.В. надійшла заява заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, подавши заяви у яких визнають позов та просили розглянути справу без їх участі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.02.2001 року (а.с.9). У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.12), та [PERSON] , [INFO] (а.с.18) (після одруження 20.07.2022 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.17)). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.11). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.10). [INFO] помер [PERSON] , про що 01.11.2023 видано свідоцтво про смерть органу реєстрації актів цивільного стану Адміністрації міської частини Прага 8 у Чеській республіці та зроблено запис № 875 на 252 аркуші в томі 11/46. Свідоцтво про смерть перекладено на українську мову та завірено нотаріусом (а.с.6). Згідно виписки з погосподарської книги №1514 від 14.12.2023 [PERSON] , у погосподарському обліку числиться як власник та забудовник житлового будинку, особовий рахунок № [NUMBER] , книга № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за адресою [ADDRESS] , побудовано у 1980 році Жодних правовстановлюючих документів на даний будинок немає (а.с.23). Відповідно до довідки № 1615 від 04.12.2023, виданої Хустським державним підприємством технічної інвентаризації житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований (а.с.22). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування. Разом з тим, нотаріус надав відповідь, що видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є можливою тільки при наявності правовстановлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцю та надав роз`яснення від 05.01.2024 № 05/01-16 та рекомендував звернутися до суду (а.с.21). Ст.1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз.3 ч 2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року не є перешкодою для оформлення спадкових прав. Також слід зазначити, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~ постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Таким чином, оскільки спірний будинок збудований до 05 серпня 1992 року, то прийняття його в експлуатацію не вимагалося. Відтак оскільки спірний будинок збудовано до 05.08.1992, такий не є самочинним будівництвом, то такий будинок (разом із земельною ділянкою) входить до складу спадщини за померлим [PERSON] , однак відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок перешкоджає оформленню спадкових прав на нього у нотаріальному порядку, а отже такі права підлягають судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Відтак відсутність реєстрації права власності на спірний будинок за [PERSON] та [PERSON] , а також відсутність у його спадкоємця [PERSON] , та у подальшому після його смерті у його спадкоємця [PERSON] , правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті спадкодавців (не оформлення ними спадщини) не є перешкодою для реалізації позивачем права на оформлення спадщини після смерті чоловіка, який фактично успадкував майно, після смерті своїх батьків. Оскільки [PERSON] прийняв спадщину за померлими батьками у силу приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України, а інші спадкоємці першої черги відповідачі [PERSON] , [PERSON] визнали позов повністю, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачами, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved