Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] , по якому просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 року в розмірі 45 997,37 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2020 року по справі №404/6334/20 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.10.2020 року та продовжуючи до повноліття, тобто до [INFO] . Вказує, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Колісник О.Д. починаючи з жовтня 2020 року і до лютого 2022 року відповідач взагалі не сплачував на користь позивача аліменти. Заборгованість станом на 01.03.2022 року складає 45 997,37 грн. Підстава нарахування державним виконавцем відповідачу щомісячної суми аліментів є розмір середньостатистичної заробітної плати у регіоні. Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України відповідач призваний на військову службу до лав Збройних сил України. Відповідно до інформації про виконавче провадження від 13.01.2023 року, отриманої з веб-ресурсу Автоматизована система виконавчого провадження, 31.08.2022 року державний виконавець Колісник О.Д. звернула стягнення на заробіток (дохід) відповідача та передала виконавчий лист на примусове виконання до військової частини [NUMBER] . Станом на 01.02.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 4 707,07 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за сплати аліментів. Вважає, оскільки починаючи з жовтня 2020 року по час звернення позивача до суду відповідач свій обов`язок зі сплати аліментів належним чином не виконував, заборгованість по аліментам погасив частково, щомісячні аліменти не виплачував, тому розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини по виконавчому документу за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 року становить 45 997,37 грн. /а.с. 1-5/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2023 року відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судового засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 26-27/. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 09.08.2023 року витребувано від Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження, які надійшли до суду 01.09.2023 року / а.с. 38-39, 45-78/. В судове засідання представник позивача не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представником відповідача до суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги не визнав у їх задоволенні просив відмовити. Крім того, просив врахувати, що на момент звернення із позовом сплив строк позовної давності, визначений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, який слід застосувати у даній справі. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступних підстав. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2020 року по справі №404/6334/20 стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.10.2020 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до [INFO] . 05.10.2021 року [PERSON] звернулась до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття на виконання зазначеного виконавчого документа. Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.10.2021 року відкрито виконавче провадження № 67107994. Державним виконавцем обчислено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 року. Розмір заборгованості станом на 01.03.2022 року складає 45 997,37 грн. Відповідно до інформації про виконавче провадження від 13.01.2023 року, отриманої з веб-ресурсу Автоматизована система виконавчого провадження, 31.08.2022 року державний виконавець Колісник О.Д. звернула стягнення на заробіток (дохід) відповідача та передала виконавчий лист на примусове виконання до військової частини [NUMBER] . Станом на 01.02.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 4 707,07 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за сплати аліментів. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України та ст.\~180\~СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно ч.\~1\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави - учасниці, так і за кордоном. За здійсненим позивачем розрахунком, пеня за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 року складає 45 997,37 грн. Із змісту ч. 1 ст. 196 СК України слідує, що підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів є невиконання платником аліментів судового рішення або домовленості між батьками. Матеріали справи не містять доказів досягнутої між сторонами домовленості про форму, розмір та участь відповідача в утриманні дитини, укладення між ними договору про сплату аліментів на дитину, в порядку ст. 189 СК України. Таким чином, єдиною підставою для притягнення [PERSON] до відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України, в межах даної справи може бути неналежне виконання ним судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2020 року по справі № 404/6334/20. Згідно копії матеріалів виконавчого провадження судовий наказ Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2020 року було пред`явлене до виконання 05.10.2021 року, постановою державного виконавця від 12.10.2021 року відкрито виконавче провадження № 67107994. Державним виконавцем у розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 01.03.2022 року заборгованість зі сплати аліментів становила 45 997,37 грн., на 01.02.2023 року -4 707,07 грн. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, суду необхідно встановлювати правову природу походження заборгованості зі сплати аліментів. У даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що вказаний розмір заборгованості за період з 01.10.2020 року по 31.10.2021 року виник не у зв`язку зі свідомим та тривалим ухиленням боржника від сплати аліментів, а у зв`язку з тим, що згідно положень ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня подання до суду заяви про видачу судового наказу, а тому після пред`явлення у жовтні 2021 року стягувачем судового наказу до виконання автоматично виникла заборгованість за вказаний період. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підстав для стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2020 року по 31.10.2021 року немає, а відтак у задоволенні заявлених вимог в цій частині слід відмовити. Щодо здійсненого позивачем розрахунку пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року, то необхідно зазначити наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. У постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року відповідає вище наведеним правовим висновкам, отже, суд приймає до уваги розрахунок пені позивача, розмір якої на утримання дитини [PERSON] , [INFO] по виконавчому провадженню № 67107994 за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року становить 12 024,25 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості. Стороною відповідача не спростовано, що прострочення сплати аліментів за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року виникло з його вини, будь-яких належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального або сімейного стану платника аліментів суду не надано. За вказаного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 12 024,25 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У задоволенні решти вимог позову необхідно відмовити. При цьому, суд критично відноситься до заяви представника відповідача щодо застосування до заявлених вимог позову строку позовної давності, оскільки, суд звертає увагу, що з урахуванням приписів ст. 20 СК України до вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів позовна давність не застосовується. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 280,65 грн.

Outcome: partial