Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , та просить ухвалити рішення, яким відібрати малолітню [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.05.2023, у зв`язку з надходженням повідомлення з відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського відділу поліції про вчинення домашнього насильства щодо малолітньоюї [PERSON] , комісією у складі працівників служби у справах дітей, начальника відділу із соціальної роботи КЗ ЦСО, старшого інспектора з ЮП, педагогічних працівників та медичної сестри Городенківського ліцею №2 складено акт рівня безпеки дитини, де у висновку вказано «небезпечно», що потребує негайних дій у межах сім`ї. Згідно протоколу бесіди з дитиною від 15.05.2023 встановлено, що 13.05.2023 малолітня [PERSON] перебувала з матір`ю [PERSON] вдома, близько обіду мати попросила поставити телефон на зарядку. Дитина перечепилась через ланцюг, який був на нозі, та впустила телефон, екран якого розбився. Злякавшись, що мама, яка в цей час вишивала на вулиці, буде сварити, донька зачинила двері на ключ та втекла з дому через відчинене вікно з прив`язаним ланцюгом на нозі, коли мама пробувала відчинити двері. Мати наздогнала дитину та відв`язала ланцюг. За даними протоколу бесіди з дитиною, проведеної соціальним педагогом, встановлено, що стосунки з мамою у дитини нормальні, мати може її сварити та деколи б`є, коли та не слухає. 17.05.2023 під час візиту до помешкання [PERSON] комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей, начальника відділу із соціальної роботи, старшого інспектора з ювенальної поліції складено акт обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин, проведено профілактичну роботу з матір`ю дитини щодо належного виконання батьківських обов`язків. Комісією встановлено задовільні умови проживання та психологічне насильство над дитиною. У зв`язку з наведеним, 22.05.2023 малолітню [PERSON] взято на облік як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах з підстав вчинення психологічного насильства над дитиною її матір`ю. Відповідачка [PERSON] за вчинення домашнього насильства над дитиною притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.1,2 ст.184 КУпАП. Також близько 01.30 год 04.07.2023 малолітню [PERSON] виявлено працівниками поліції на узбіччі по вул.Станіславській та доставлено до відділення поліції. Під час бесіди з дитиною та під час огляду її лікарями виявлено численні тілесні ушкодження на її тілі та цього ж дня дитину доставлено до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де перебуває по даний час. За вказаний час з дитиною проведено психологічну діагностику. 16.08.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] від матері та затверджено висновок органу опіки та піклування з цього приводу. Представник позивача вважає, що відповідачка не виконує покладених законом батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини належним чином, не забезпечує необхідного догляду, повноцінного харчування, медичного догляду, здобуття освіти, гідних умов проживання та належного виховання, що можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухвалою Городенківського районного суду від 22.09.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 25.10.2023 на адресу суду та 07.11.2023 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, представник відповідачки [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити; викликати у судове засідання свідків, допитати малолітню [PERSON] за участі психолога. У відзиві вказав, що комісія проявила упереджене ставлення до відповідачки, акт обстеження вважає неналежним доказом у справі, оскільки не є достовірним відображенням матеріально-побутових умов. Інші документи теж не можуть бути належними доказами по справі. Ухвалою суду від 13.11.2023 задоволено клопотання представника Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради та представника відповідачки [PERSON] \~ [PERSON] \~про виклик\~свідків. У задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Пустовіта Ю. О. забезпечити позивача повернути [PERSON] до місця її постійного проживання разом з відповідачкою відмовлено. Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача начальник Служби у справах дітей Городенківської міської ради Боднарчук О.Л. позов підтримала в повному обсязі з наведених у ньому підстав, просить задовольнити. Наголосила, що відповідачка неналежно виконує свої батьківські обов`язки, застосовуючи психологічне та фізичне насильство до малолітньої [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Суду пояснила, що з дочкою має хороші стосунки, сварить, коли та буває неслухняною. Донька гарно навчається, займається у центрі творчості, є фізично активною. На даний час, перебуваючи у центрі реабілітації, не має можливості творчо розвиватись, навчання не проводиться на належному рівні. З приводу фізичного насильства заперечила, пояснивши ситуацію щодо ланцюга на нозі тим, що дівчинка дивилась фільм «Зелена миля» та самостійно одягнула ланцюг на ногу. Щодо події у липні 2023, коли працівники поліції виявили доньку вночі на узбіччі далеко від дому, пояснила тим, що пішла шукати кота, доньку зачинила вдома, проте вона вискочила на вулицю через вікно та пішла також шукати кота. Коли повернулась, доньки вдома не було. Спочатку шукала її самостійно, потім подзвонила до поліції та вранці була у відділенні. У зв`язку з цими подіями доньку забрали до центру реабілітації. Вважає, що проблеми у сім`ї та поведінка дитини пов`язана з тим, що у них неповноцінна сім`я та інші діти про це постійно вказують [PERSON] . У школі донька піддавалась булінгу. Синці на тілі доньки пояснила тим, що її побила подружка та такі випадки були раніше. Вважає, що у них не зовсім безпечний район та діти у дворі часто проявляють жорстокість стосовно інших. З цього приводу усно зверталась до поліції, проте вирішення цієї ситуації немає. У центрі реабілітації Еля теж піддається булінгу. Представник відповідачки у судовому засіданні 20.12.2023 звернув увагу суду на те, що докази, надані стороною позивача, є недопустимими; телефонні розмови матері та дитини у центрі реабілітації постійно прослуховуються, що є неприпустимим. Просив у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні 20.12.2023 допитана як свідок фахівець соціальної роботи відділу соціальної роботи Комунального Закладу «Центр соціального обслуговування» Городенківської міської ради [PERSON] , яка пояснила, що на час перебування у домі [PERSON] там було прибрано, умови були добрими. Знає, що [PERSON] має гарне виховання, є творчою дитиною. Свідку невідомі факти насильства з боку матері. На час супроводу сім`ї, який почався 29.06.2023, відповідачка виконувала його план. Також свідку відомо, що на час відсутності мами за малолітньою доглядає сусідка. Щодо подій 04.07.2023 знає, що малолітня [PERSON] пішла з дому, причин не знає. Вважає, що дитина може повертатися у сім`ю. Також у судовому засіданні 20.12.2023 допитаний як свідок старший інспектор ювенальної превенції Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області [PERSON] , який пояснив, що було декілька звернень від сусідів щодо протиправної поведінки відповідачки щодо малолітньої дочки та під час перевірки встановлено факт домашнього насильства у сім`ї. 04.07.2023 працівники поліції виявили дитину без дорослих, та оскільки матері не було вдома, забрали до відділення поліції. Мати до відділення поліції прийшла вранці. Через наявні тілесні ушкодження дитину скерували до лікаря, яка зафіксувала синці на її тілі. На той час дитина була переляканою, повідомила, що був конфлікт з мамою та вона втекла з дому. Оскільки дитина бродягувала та через факт домашнього насильства з боку матері, малолітню влаштували у центр реабілітації. Допитний як свідок директор Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] у судовому засіданні 20.12.2023 повідомив, що 04.07.2023 о 12.30 працівниками поліції доставлено [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків матір`ю дитини. Дитина була брудною, переляканою і пригніченою. Лікарі її оглянули, обробили від педикульозу. Вважає, що за час перебування у центрі дитина змінилася у кращий бік та психологічний стан покращився. Проте зазначив, що поведінка дитини погіршувалась щоразу після розмови з матір`ю. Прослуховування телефонних розмов пояснив тим, що це практика центру у випадках домашнього насильства. Також телефонні розмови можуть відбуватися за присутності працівника центру. Наголосив, що скарг з боку матері щодо роботи центру не було. На зауваження матері щодо побоїв у центрі, такі випадки не підтвердились. Свідок зазначив, що майже у кожній телефонній розмові мама тисне на дитину та психологічна діагностика виявила такий психологічний тиск. Щодо синців на тілі дитини, лікар центру повідомив йому, що це було побиття з боку матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 15.01.2024 пояснила, що сім`ю [PERSON] знає з 1995 року. Є сусідами та вона живе поверхом вище. Раніше проживала за цією адресою бабуся [PERSON] . На даний час сім`я [PERSON] складається з матері та дочки, інших родичів немає та відповідно допомоги мама у догляді за дочкою не має. Свідок працює у будинку школяра та [PERSON] відвідує заняття з творчості. Часто повертаються разом додому. Також коли відповідачка працювала довго, свідок допомагала [PERSON] з уроками. Коли її доньки ходили до школи, то [PERSON] вранці йшла з ними. Заперечила щодо фактів фізичного насильства з боку матері. Охарактеризувала дівчинку як творчу, зазначила, що вона гарно навчається. Стосунки з мамою гарні. [PERSON] часто допомагає мамі, щоб потішити її. Знає, що у дівчинки був конфлікт з іншою дівчинкою. Щодо подій 04.07.2023 свідку невідомо, оскільки з 10 травня по 10 серпня перебувала за межами України. Аналогічні пояснення [PERSON] долучено до справи стороною відповідача у письмовому вигляді. Також у судовому засіданні 20.12.2023 заслухано малолітню [PERSON] , яка повідомила, що їй погано у центрі реабілітації, там її часто ображають діти, та вона дуже хоче додому, до мами. Пояснила, що мама її не б`є, проте інколи сварить, коли нечемно поводиться. Щодо синців на тілі повідомила, що хтось її побив на вулиці, проте не знає хто саме, адже було темно. Під час заслуховування думки малолітньої суд зауважив її прихильність та любов до матері, бажання повернутися до неї; малолітня у розмові проявила себе активною, жвавою, інтелектуально розвиненою дівчинкою. Вислухавши пояснення представника позивача,\~відповідачку\~та її\~представника,\~показання\~свідків,\~з`ясувавши\~думку\~неповнолітньої [PERSON] ,\~дослідивши\~письмові\~докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 109 від 05.12.2013, що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. За даними Городенківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , проведено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно копії листа начальника поліції, адресованого начальнику Служби у справах дітей Боднарчук О. від 14.05.2023, 13.05.2023 надійшло повідомлення на лінію 102 від [PERSON] , яка бачила малолітню [PERSON] , яка проживає поруч з нею, на вулиці з металевим ланцюгом на нозі. Вказана громадянка звернулася із заявою про перевірку умов проживання дівчинки. За даними протоколу бесіди з дитиною від 15.05.2023 працівниками служби у справах дітей міської ради, у присутності класного керівника 4 А класу Городенківського ліцею №2 [PERSON] , з`ясовувались обставини пов`язаного на нозі дитини ланцюга: малолітня [PERSON] повідомила, що 13.05.2023 перебувала з мамою вдома та при спробі покласти телефон на зарядку його впустила, екран телефона розбився. Мати в цей час вишивала на вулиці. Злякавшись реакції мами, зачинила двері у хату, та коли мама намагалась увійти, втекла через вікно. Пізніше мама її наздогнала та зняла ланцюг з ноги. [PERSON] у розмові з головним спеціалістом служби у справах дітей Городенківської міської ради Сорочихіною Н.І. пояснила, що донька після перегляду фільму «Зелена миля» самостійно прив`язала собі на ногу ланцюг та закріпила колодку. Вона на вулиці вишивала та коли побачила, що розрядився телефон, попросила дочку поставити його на зарядку. Після того як дочка, перечепившись через ланцюг на нозі, впала та розбила екран телефону, зачинилась у квартирі зсередини; при спробі матері потрапити у приміщення дочка втекла на вулицю через вікно. Через деякий час її наздогнала, відчепила ланцюг на нозі. Це бачила сусідка, з якою перебувають у неприязних стосунках. Наведене підтверджується копією пояснення від 15.05.2023. За даними копії витягу з протоколу індивідуальної психологічної консультації (бесіди) [PERSON] від 15.05.2023 щодо подій 13.05.2023 дівчинка [PERSON] розповіла, що стосунки з мамою нормальні, вона може її сварити та деколи бити, коли та не слухає. Під час бесіди учениця поводилась спокійно. Рекомендовано провести з ученицею діагностичну роботу та профілактичну бесіду з мамою щодо міжособистісних стосунків у сім`ї та ставлення до дитини. Згідно копії наказу Служби у справах дітей Городенківської міської ради від 22.05.2023 №25/01-09 [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка проживає в сім`ї, що опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку з вчиненням психологічного насильства на нею. \~Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 17.05.2023, 16.10.2023 сім`ї [PERSON] , разом з нею зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Матеріально-побутові проживання задовільні, санітарно-гігієнічні потребують покращення. Дитина проживає в неналежних умовах. Мати застосовує для виховання дитини недопустимі методи, чим вчиняє психологічне насильство над дитиною. За даними копії характеристики учениці 4-А класу Городенківського ліцею №2 [PERSON] , інформації про ученицю від 13.07.2023, 07.09.2023 дитина має начальні досягнення достатнього і середнього рівня, на уроках буває незібраною та неорганізованою, незавжди дотримується правил поведінки у школі. До уроків готується неохоче, потребує постійного контролю, систематичних нагадувань і спонукань як з боку вчителя, так і однокласників, потребує контролю зі сторони вчителя, незавжди має охайний вигляд. Гарно читає, декламує, любить співати. Учениця школу відвідує, має добрий фізичний розвиток. Мати відвідує батьківські збори; за період перебування у навчальному закладі [PERSON] сиділа за першою партою, окуляри носила періодично, з першого класу по квітень 4 класу постійно харчувалась, були випадки конфліктів з однокласниками, крадіжок під час навчання не вчиняла, маму постійно вигороджувала, мама на зауваження та рекомендації вчителів реагувала частково. Згідно копії листа «КНЦ первинної медичної допомоги» Городенківської міської ради від 03.07.2023 на запит начальника служби у справах дітей Городенківської міської ради щодо [PERSON] , дитина фізично і психічно розвивається згідно віку, часто не хворіє, щеплення згідно календаря; у копії висновку щодо стану здоров`я [PERSON] зазначено про диспансерну групу офтальмолога, ортопеда-травматолога, ендокринолога. За даними листа головного лікаря КП «Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги» Городенківської міської ради від 12.10.2023 [PERSON] зареєстрована у сімейного лікаря [PERSON] з 2017 року. За період з 2017 по 2023 рік психічних розладів у дитини не було, часто не хворіла. На «Д» обліку знаходиться в окуліста, з приводу чого лікується в ОДКЛ. [PERSON] на диспансерному обліку у сімейного лікаря не знаходилася. За даними копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 04.07.2023, складеного комісією у складі головного спеціаліста ССД Сорочихіної Н.І., старшого інспектора СЮП [PERSON] , завідуючого ВЕМД [PERSON] , встановлено, у дитини наявні фізичні ушкодження, що свідчать про вчинення фізичного насильства над дитиною; дитина потребує соціально-психологічної реабілітації та діагностики психоемоційного стану. Рекомендовано до вияснення обставин справи обмежити спілкування з матір`ю. Згідно копій медичних виписок від 04.07.2023, наданих лікарем приймального відділення, педіатром, неврологом виявлено множинні синці на тілі дитини, вогнищевих змін зі сторони нервової системи не виявлено. Згідно копії листів директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Серденька В., адресованого начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Городенківської міської ради Боднарчук О., 04.07.2023 о 12.30 до Центру доставлено працівниками поліції [PERSON] у зв`язку з бродягуванням, неналежним виконанням батьківських обов`язків матір`ю дитини; згідно копії листа від 15.08.2023 при огляді дитини 04.07.2023 виявлено множинні сліди побоїв по тілу, дитина скаржилась на біль в ділянці чола, кисть на правій руці була синюшна та припухла, на волосистій частині голови виявлені воші та гниди, проведено повну санітарну обробку. Медичний огляд дитини проводився регулярно. Дитина повноцінно харчується. На даний час дитина активна. За даними копії листа директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Серденька В., адресованого начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Городенківської міської ради Боднарчук О. від 23.08.2023 №370/441, [PERSON] ,, яка консультована офтальмологом, встановлено діагноз: Н52.2 далекозорість, астигматизм, рекомендовано дообстеження. Відомо, що з метою офтальмологічного лікування дитині раніше було виписано окуляри, проте при поступленні у заклад таких не було. Дівчинка пояснила це тим, що вони зламані. Мати підтвердила цю інформацію; за даними листа в.о. директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 01.09.2023 №370/478 [PERSON] додатково обстежена офтальмологом та їй рекомендована корекція окулярами. Підставою звернення представника позивача до суду стало вчинення щодо малолітньої [PERSON] психологічного та фізичного насильства з боку матері відповідачки. За даними копій психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та уточнення сімейної ситуації [PERSON] від 06.07.2023, 18.07.2023, 02.08.2023, 06.09.2023, 03.11.2023, 24.01.2024 відповідно, за її результатами встановлено, що психоемоційний стан дитини помірно стійкий, дівчинка активна та комунікабельна, емоційно відкрита. Наявна боязкість наслідків своїх дій. Властива активність, інтерес, жвавість та рішучість. Наявне переживання постійної негативної ситуації, залежність від матері; встановлено, що дитина зазнає фізичного насильства з боку матері 1-2 рази на тиждень та на тілі дитини залишаються синці. Дитина бажає повернутися до матері та має надію на покращення ставлення з боку матері; сімейна ситуація є для дитини несприятливою та неблагополучною, мати не визнає своїх помилок, які допускає в процесі виховання та спілкування з дитиною, готовності змінювати сімейну ситуацію на краще. Не виключено ймовірність того, що з часом мама може знову вдатись до фізичного насильства, що є потенційною загрозою життя та здоров`я дитини; при діагностиці присутнє відчуття, що дівчина на частину запитань відповідає не так як справді думає з метою, щоб її відпустили додому; за [PERSON] повторних крадіжок не зафіксовано, інколи дитина використовує ненормативну лексику в побуті, у шкільному середовищі адаптувалась добре, згідно запису медичного огляду лікаря-психіатра від 22.09.2023 патології в момент огляду не виявлено, інтелект високий. До [PERSON] телефонує мама щодня близько 18.00 та розмовляє з нею на підвищених тонах, дитина просить маму перестати з нею так спілкуватись, також зазначено дати відвідувань матері дитини та повідомлено, що з 01.11.2023 Центр соціально-психологічної реабілітації дітей відвідувачів не приймає у зв`язку з оголошенням карантину; під час розмов з мамою [PERSON] часто підвищує голос на неї, починає плакати, намагається зупинити розмову, після таких розмов часто є агресивною. Емоційний стан [PERSON] стабільний, проте погіршується після розмов з мамою. За даними копії листа в.о. директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 08.09.2023 №370/497 дитина [PERSON] схильна до крадіжок і обману, зафіксовано кілька випадків викрадення нею телефонів та косметики у працівників та вихованців Центру. Копією листа начальника Служби у справах дітей Городенківської міської ради від 24.07.2023, адресованого начальнику відділення поліції №2 Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Смижуку С., наголошено на необхідності вжити заходи реагування до [PERSON] , оскільки у її діях є ознаки кримінального правопорушення. За даними витягу з протоколу №11 від 12.09.2023 засідання міждисциплінарної команди Комісії з питань захисту прав дитини Городенківської міської ради, затвердженого рішенням №77 комісії з питань захисту дитини від 12.09.2023 рекомендовано тимчасовому закладу, де перебуває [PERSON] , обмежити спілкування матері [PERSON] з дитиною, рекомендовано фахівцю соціальної роботи, який здійснює соціальний супровід сім`ї [PERSON] , внести в план супроводу консультації [PERSON] з психологом з метою налагодження стосунків з дитиною, культури спілкування, виключення ненормативної лексики в спілкуванні з дочкою, уникнення проявів агресії. Крім цього, представником позивача долучено до матеріалів справи характеристику учениці 5-Б класу ліцею №17 Івано-Франківської міської ради [PERSON] , згідно якої дитина зарекомендувала себе дисциплінованою ученицею, копію свідоцтва її досягнень, висновок лікаря, згідно якого 16.01.2024 під час огляду дитини виявлено неглибокі подряпини на передній поверхні передпліччя нанесені самовільно (зі слів дитини) та відповідно надану їй медичну допомогу з приводу цього, психологічну характеристику [PERSON] від 25.01.2024 №57. Також суд дослідив фотокопії квартири за адресою проживання [PERSON] , з яких видно абсолютно нормальні умови проживання сім`ї. Крім цього, суд оглянув долучені до матеріалів справи представником позивача фотокопії малолітньої [PERSON] із синцями на тілі. За даними долучених копій постанов від 23.05.2023, 07.08.2023 [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.184, ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо психологічного насильства над малолітньою [PERSON] , незабезпечення їй необхідних умов життя, навчання та виховання. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - конвенції), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. \~ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 52). Влаштування дитини під опіку слід розцінювати як тимчасовий захід, який повинен бути припинений щойно це дозволятимуть обставини, і будь-які заходи із застосування тимчасової опіки повинні узгоджуватися із остаточною ціллю щодо воз`єднання батьків (батька/матері) та дитини (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2019 року у справі «R.V. and Others v. Italy», пункт 91, рішення ЄСПЛ від 09 травня 2003 року у справі «Covezzi and Morselli v. Italy», пункт 118). ЄСПЛ неодноразово наголошував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (зокрема, рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У рішенні «Савіни проти України» (заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року) ЄСПЛ виснував про те, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Таким чином, у такій категорії справ основна увага приділяється власне інтересам дітей. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Судом встановлено, що згідно копії листа директора КЗ «Центр соціального обслуговування» від 15.08.2023 №222, адресованого начальнику Служби у справах дітей Городенківської міської ради Боднарчук О., наказом директора КЗЦСО Золотарчук І. від 28.05.2023 №25 сім`ю [PERSON] взято під соціальний супровід. [PERSON] одинока мама, виховує малолітню [PERSON] , [INFO] . [PERSON] працює у ТОВ «Городенківський сирзавод». На час її відсутності донька [PERSON] перебуває вдома сама. Близьких та родичів [PERSON] за місце проживання немає. Санітарно-гігієнічні умови сім`ї задовільні. За період перебування сім`ї [PERSON] під соціальним супроводом фахівця проведено бесіди, надано консультації щодо формування навичок відповідального батьківства, налагодження емоційних контактів між членами сім`ї, гармонійного розвитку та догляду за дитиною, надано ряд інформаційних послуг. Проведено бесіди щодо профілактики вживання спиртних напоїв, недопущення випадків ухилення від виконання батьківських обов`язків, підтримання належних санітарно-гігієнічних умов проживання, виховання без насильства. За даними копії листа директора КЗ «Центр соціального обслуговування» від 01.11.2023 №321, адресованого начальнику Служби у справах дітей Городенківської міської ради Боднарчук О. щодо результатів роботи [PERSON] з психологом Городенківської БЛІЛ [PERSON] , [PERSON] була на консультаціях у психолога тричі, щодо її емоційного стану, то рівень тривоги високий через відібрання дитини, спілкування з психологом коректне. З [PERSON] проведено бесіди щодо виключення ненормативної лексики у спілкуванні з донькою та у суспільстві, уникнення проявів агресії, лайливості, брутальності, стилю виховання, взаємовідносин дитини з мамою, однолітками і сторонніми дорослими. [PERSON] прислухається до рекомендацій фахівця. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Отже, як встановлено судом, 04.07.2023 малолітню [PERSON] , після того як її виявили працівники поліції на узбіччі по вул.Станіславській у м.Городенка близько 01.30 год, до з`ясування всіх обставин справи, влаштовано у центр реабілітації. За даними витягу з протоколу №10 комісії з питань захисту прав дитини Городенківської міської ради від 16.08.2023 вирішено надати висновок про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 25 серпня 2023 р. № 693, стверджено, що орган опіки та піклування Городенківської міської ради вважає за доцільне відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Аналізуючи доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо підстав відібрання дитини від матері в частині наявності загрози здоров`ю та життю малолітньої [PERSON] у випадку залишення останньої з матір`ю, суд враховує таке. За даними копії характеристики та довідки виконавчого директора ТОВ «Городенківський сирзавод» від 08.09.2023 №1, 12.10.2023 №141 [PERSON] працює сироваром 4 розрядку сирцеху (виробництво) з 11 вересня 2020 року. На даний час переведена у сирцех (підвал) сироваром з дозрівання сирів 4 розряду з 10.10.2023 (наказ №239-к від 10.10.2023) з п`ятиденним робочим тижнем та 8-годинним робочим днем. За період роботи зарекомендувала себе як сумлінна працівниця, до покладених на неї обов`язків ставиться відповідально, вчасно виконує всі вказівки безпосереднього керівника. За характером нетовариська, взаємовідносини з колективом непогані. Згідно копії листа КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради від 03.08.2023, 10.08.2023, адресованого начальнику служби у справах дітей Городенківської міської ради Боднарчук О., захворювань, які перешкоджають [PERSON] виконанню батьківських обов`язків щодо малолітньої дочки, не виявлено. Запропоновано [PERSON] пройти обстеження та лікування у лікаря-психолога спільно з дочкою, на що вона погодилась. За даними листа директора КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради від 13.10.2023 №385, адресованого адвокату [PERSON] , [PERSON] до лікаря-психіатра не зверталася, на «Д» обліку не перебуває, дочка [PERSON] до лікаря-психіатра чи психолога не зверталася, на «Д» обліку не перебуває. Щодо виховання доньки [PERSON] та психічного (психологічного) стану матері [PERSON] підлягають кваліфікованому експертному дослідженню. Суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні дані експертного дослідження психічного (психологічного) стану відповідачки. Копією постанови дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 15.01.2024 залучено [PERSON] як законного представника малолітньої потерпілої [PERSON] , оскільки сектором дізнання ВП №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023096150000090 від 25.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, зокрема, щодо завданих тілесних ушкоджень [PERSON] матір`ю [PERSON] . Суд зауважує, що сам по собі факт відкритого кримінального провадження не може бути підставою для задоволення позову, оскільки позбавлення батьківських прав за пунктом 6 частини першої статті 164 СК України можливе лише після вступу в законну силу обвинувального вироку суду (у даному випадку відібрання дитини без позбавлення батьківських прав). Разом із тим, у випадку виникнення вказаних обставин після набрання судовим рішенням законної сили позивач не позбавлений права пред`явити у встановленому законом порядку новий позов до відповідача з наданням необхідних доказів на підтвердження своїх вимог. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 308/13654/21 (провадження № 61-8193св22). Також суд зауважує, що під час розгляду справи судом не встановлено та представником позивача не доведено, що на початку липня 2023 мало місце фізичне насильство відповідачки [PERSON] щодо малолітньої дочки та суд не може опиратися у даному випадку виключно на докази, надані стороною позивача. Суд зауважує, що примусове відібрання дітей від батьків не може обґрунтовуватись виключно посиланням на ненадійність ситуації, в якій опинились діти, та теоретичною можливістю настання негативних наслідків (справа «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року, п.50). Посилаючись на наявність підстав для відібрання малолітньої [PERSON] від відповідачки, представник органу опіки та піклування не обґрунтувала належним чином, що для малолітньої [PERSON] існує загроза для життя і здоров`я, морального виховання при її проживанні з матір`ю. Під час розгляду справи відповідачка зазначила, що дійсно у них з дочкою бувають випадки сварок через надмірну активність та непослух [PERSON] , проявила готовність до змін, необхідності відвідування разом з донькою психолога, що вказує на усвідомлення нею необхідності належного виконання своїх материнських обов`язків, тобто [PERSON] проводить оцінку своєї поведінки та роботу над усуненням можливих недоліків у вихованні дитини та тих обставин, які призвели до відібрання у неї дитини. \~Суд вважає,\~що відібрання\~дитини без\~позбавлення\~батьківських прав\~не\~є\~у даному\~випадку\~єдиним\~способом захисту\~прав\~малолітньої [PERSON] ,\~а\~проживання\~у притулку не є якнайкращим забезпеченням їх інтересів, оскільки малолітня [PERSON] у судовому засідання просила повернути її додому, до мами, а отже, вважає свій дім безпечним середовищем та перебування з матір`ю таким, що відповідатиме її інтересам. Суд вважає недоведеним факт свідомого ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, та що наслідком такого є реальна небезпека для їх життя, здоров`я та морального виховання, а недоліки у ставленні матері до дитини можна скорегувати роботою психолога, здійснюючи соціальний супровід сім`ї, тобто реальною соціальною підтримкою державного органу. Щодо порушення судами положення статті 12 Конвенції про права дитини, статті 9 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до яких кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, а тому в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається її, має бути заслуханою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має обсяг прав, одним із яких беззаперечно є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Вказане право дитини при вирішенні спору, яким зачіпається її інтерес, підтверджено нормами як міжнародного, так і національного права. Разом із тим, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих та певних ситуацій, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, які могли виникнути під впливом зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності. В даному випадку суд враховує не тільки бажання дитини повернутися до матері, а всі обставини справи у сукупності. Положеннями частини четвертої статті 23-1 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язано уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю, в максимально короткий термін запропонувати сім`ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд виходить з того, що найкращим для малолітньої дитини є її проживання в рідній сім`ї, та відібрання дитини у матері при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дитини. Суд також враховує, що поведінка відповідачки своїм ставленням до дитини під час розгляду справи демонструє любов, турботу, бажання жити з дитиною та опікуватись нею. Порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається представник позивача, та психологічний аспект відібрання дитини, враховуючи все вищезазначене, суд не вбачає підстав для відібрання малолітньої [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав на даний час та вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дитини, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Водночас суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність належного виконання батьківських обов`язків, виховання, забезпечення дочки, створення та підтримання належних умов її проживання, неприпустимості ненормативної лексики у розмові з дитиною, здійснення психологічного тиску щодо неї, та покласти на орган опіки та піклування обов`язок контролю щодо виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 170, 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed