Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

28.08.2023 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - Ситник О.А., діючи на підставі довіреності, звернулася до Сихівського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.07.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (далі ПрАТ «СК «Універсальна» або позивач) та [PERSON] (далі cтрахувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/008906 (далі договір добровільного страхування). Предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 24.08.2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] у м. Львові по вул. Героїв Крут, 11Б допустив зіткнення з транспортним засобом «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 07.09.2020 року (справа №464/4867/20) встановлено, що вищевказана ДТП сталася з вини відповідача. Внаслідок настання страхового випадку страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи, на підставі яких було складено страховий акт, на підставі якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 83\~861,10 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент вчинення вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «АРКС», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/200062875, ПрАТ «СК «АРКС», як страхова компанія винуватця ДТП, здійснила страхову виплату у межах ліміту на користь позивача у розмірі 53081,70 грн. Оскільки до позивача перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 83861,10 грн., сума, відшкодована ПрАТ «СК «АРКС» 53081,70 грн, з відповідача підлягає стягненню 28179,40 грн. та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 року визначено головуючого суддю Мичка Б.Р. Ухвалою суду від 14.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 11.10.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідач не визнає та зазначає, що його відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС» згідно з полісом № ЕР/200062875, яким ліміт за шкоду майну визначений 130 000,00 грн. Також у відзиві відповідач вказує, що огляд пошкодженого автомобіля [PERSON] , державний номерний знак [NUMBER] , що проводиться з метою виявлення пошкоджень та складання калькуляції для виконання відновлювального ремонту автомобіля, відбувався без його участі та ніхто йому про такий не повідомляв. Також до позовної заяви не долучено ні фото, якими зафіксовано пошкодження, ні платіжного доручення, яким би підтверджувався факт виплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 83861,10 грн. Крім того, звертає увагу, що він, сплатив позивачу 2600,00 грн. франшизи за умовами страхового полісу № ЕР/200062875 з ПрАТ «СК «АРКС», що не враховано позивачем. Разом з тим, вважає, що страхове відшкодування в порядку суброгації має повністю відшкодувати ПрАТ «СК «АРКС». Проте останнє зменшило суму страхового відшкодування, застосувавши коефіцієнту фізичного зносу, не навівши при цьому підстав для застосування такого. Тому, подав клопотання про залучення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до участі у справі третьою особою, а також клопотання про здійснення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06.11.2023 року постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та залучено до участі у справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС». Представник позивача у судове засідання не з`явився, відповіді на відзив не надав. Надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судове засідання засідання не з`явився, надав суду відзив у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином; пояснення на позовну заяви та відповіді на відзив не надав. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. 24.08.2020 року близько 22 год. 15 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . За фактом ДТП, працівниками управління патрульної поліції у Львівській області було оформлено відповідні матеріали та направлено документи до Сихівського районного суду м.Львова. Як вбачається із схеми місця ДТП, водій автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент вчинення вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «АРКС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/200062875 від 26.05.2020 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , який на момент вчинення вищевказаної ДТП, був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «СК «Універсальна», відповідно до Сертифіката добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/008906 від 19.07.2020 року. Характер пошкоджень завданих автомобілю «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , зафіксовано в Акті огляду транспортного засобу від 26.08.2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи. 26.08.2020 року страхувальник позивача звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування на рахунок ремонтної організації (СТО). Згідно з наявними у матеріалах справи рахунком ремонтної організації (ТОВ «АРІЯ МОТОРС») № М000003851 від 04.09.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 83\~861,10 грн., в т.ч. ПДВ - 13\~976,85 грн. Судом встановлено, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 07.09.2020 року (справа №464/4867/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаній ДТП, що мала місце 24.08.2020 року, відповідно до зазначеної норми ч.6\~ст.82 ЦПК України\~не підлягають доведенню. Згідно страхового акта № 62700/1, складаного працівниками позивача 08.09.2020 року сума страхового відшкодування становить 83\~861,10 грн. [PERSON] сплачено ПрАТ «СК «Універсальна» 2600,00 грн. безумовної франшизи за умовами страхового полісу № ЕР/200062875 з ПрАТ «СК «АРКС», згідно квитанції № 047Z5314M від 26.11.2021 року. Відповідно до платіжного доручення № 726641 від 30.11.2020 року, ПрАТ «СК «АРКС» сплатило ПрАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування в порядку регресу 53081,70 грн. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача [PERSON] зверталася до відповідача із вимогою про сплату боргу № 491 від 03.06.2021 року в розмірі 30\~779,40 грн., зазначивши, що різниця між завданою [PERSON] шкодою і шкодою, яка відшкодувалася СК «АРКС», згідно поліса ЕР/200062875 становить 30\~779,40 грн. (83 861,10 (розмір завданої шкоди) 53\~081,70 (сума, яка відшкодована СК «АРКС») = 30\~779,40 грн.), а тому ПрАТ «СК «Універсальна» має право на залишок вартості шкоди, згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідач звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» щодо виплати страхового відшкодування за подією, яка трапилась 24.08.2020 року по вул. Героїв Крут, 11Б у м.Львові за участю транспортного засобу «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] (який на той момент був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР200062875 від 26.05.2020 року), в повному обсязі. У відповідь на звернення відповідача, ПрАТ «СК «АРКС» листом № 01800/14 від 13.10.2021 року повідомило, що вважає свої зобов`язання виконаними за вказаним випадком (ДТП), зіславшись при цьому на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та долучивши до відповіді копії розрахунку суми страхового відшкодування і розрахунок коефіцієнту фізичного зносу. Натомість, за доводами відповідача, правові підстави для вирахування коефіцієнту фізичного зносу складників колісних транспортних засобів (КТЗ) в даному випадку відсутні. Згідно пояснень представника позивача, отримавши відповідь від ПрАТ «СК «АРКС», він надіслав її копію позивачу, вказавши на безпідставність застосування коефіцієнту зносу в даному випадку та порадив йому вирішувати це питання безпосередньо з ПрАТ «СК «АРКС» (в т.ч. при потребі у судовому порядку), без його участі, однак доказів цього відповідач не надав, наголосивши на давності події. З огляду на те, що позивачу не було здійснено у повному обсязі виплату страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь невідшкодовану частину страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 28\~179,40 грн. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2\~ст.16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 Закону України «Про страхування»\~договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Вказана норма кореспондується зі\~статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п.3 ч.1\~ст.20 Закону України «Про страхування»\~страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування»\~визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно зі\~статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Статтею 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем у позовній заяві зазначається, що ним було виплачено страхове відшкодування в розмірі 83 861,10 грн. на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням. Проте, ні платіжного доручення, ні інших доказів, які б підтверджували факт перерахунку позивачем коштів відповідно до Сертифіката добровільного страхування наземного транспорту №3014/215/008906 від 19.07.2020 року, до позовної заяви не долучено та суду не надано. Також позивачем не надано суду даних щодо надання [PERSON] страховій компанії доказів про фактичне здійснення ремонту транспортного засобу у особи, яка є платником ПДВ. Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 Цивільного кодексу України\~визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому, деліктне зобов`язання не припиняється, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Відповідно до п. 2.1\~ст. 2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Згідно з пунктом 22.1\~статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Наведеними нормами закону встановлено, що відповідальність страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановленого відповідним полісом ліміту відповідальності. Відтак, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності, підлягають застосуванню спеціальні норми закону, а саме п. 22.1 ст.\~22\~та ст.\~29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як на підставу своїх вимог позивач посилається на виписаний ТОВ «АРІЯ МОТОРС» рахунок № М000003851 від 04.09.2020 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 83\~861,10 грн., з ПДВ. Частинами 1, 6\~статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~передбачено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Частина перша\~статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до\~Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт. Проведення оцінки розміру завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена\~Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092\~та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за № 1074/8395 (далі - Методика). Відповідно до п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин; строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки. Згідно з пунктом 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки. Пунктом 7.39 Методики передбачено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики. З урахуванням вищевказаних норм\~Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~до спірних правовідносин при визначені коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ підлягають застосуванню положення пунктів 7.38, 7.39 Методики. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16. Зі Страхового Акта № 62700/1, складеного працівниками позивача 19.07.2020, яким було розраховано вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] вбачається, що значення коефіцієнту фізичного зносу - 0, з урахуванням якого частка відшкодування становить 100% вартості відновлювального ремонту 83 861,1 грн. (тобто коефіцієнт зносу не застосовується). З наявного в матеріалах справи Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що автомобіль «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , - 2016 року випуску, відтак значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює нулю, оскільки строк експлуатації вказаного автомобіля на момент ДТП не перевищував визначеного пунктом 7.38 Методики строку. Натомість, як було зазначено вище, ПрАТ «СК «АРКС» було здійснено виплату страхового відшкодування на суму 53081,70 грн. Як звертає увагу відповідач, до відповіді на його звернення вих. 01800/14 від 13.10.2021 року, ПрАТ «СК «АРКС» додано власний розрахунок суми страхового відшкодування, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу «Volvo V40CC», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 55681,70 грн., при цьому застосовано коефіцієнт фізичного зносу, який становить - 0,43. При цьому підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу чи обгрунтування застосування такого ПрАТ «СК «АРКС» не надано. У розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС» відсутні будь-які посилання на винятки, передбачені пунктом 7.39 Методики. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що розрахунок суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС» не є належним доказом на підтвердження визначення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та, відповідно, вартості матеріального збитку, завданого власнику застрахованого позивачем автомобіля, оскільки він суперечить положенням пунктів 7.38, 7.39 Методики. З вищевикладеного суд вважає, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля була неправомірно визначена ПрАТ «СК «АРКС» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, оскільки в цьому випадку коефіцієнт зносу дорівнює нулю. Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Тобто, за змістом пункту 3.9 Методики, втрата вартості КТЗ безпосередньо впливає на значення фізичного зносу складників КТЗ. З огляду на викладене, суд не бере до уваги розрахунок суми страхового відшкодування, здійсненний ПрАТ «СК «АРКС», враховуючи ту обставину, що як встановлено судом, коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ дорівнює нулю. Згідно з п. 12.1\~ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ч. 18\~ст. 9 Закону України «Про страхування»\~франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву та підтверджено доданою ним квитанцією № 047Z5314M від 26.11.2021 року, за умовами страхового полісу № ЕР/200062875 з ПрАТ «СК «АРКС», [PERSON] сплачено безпосередньо позивачу 2600,00 грн. франшизи. Щодо ліміту відповідальності, то слід врахувати наступне. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий правовий висновок викладений і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц та від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування. Як було встановлено судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «АРКС» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/200062875. Відповідно Полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить сто тридцять тисяч гривень. Вказане підтверджується зокрема розрахунком суми страхового відшкодування, складеного ПрАТ «СК «АРКС» та розміром сплаченої відповідачем франшизи, - 2600,00 грн., який, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Отже, в даному випадку саме страхова компанія повинна нести матеріальну відповідальність в повному обсязі, оскільки шкода, завдана внаслідок ДТП не перевищує суму, на яку було укладено Поліс. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (п.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.10.20 року у справі № 640/22013/18). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц ). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у\~главі 82 ЦК України\~немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. У потерпілої особи відсутнє альтернативне право обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позов подано до завдавача шкоди, при цьому позивачем не доведено належними доказами обставин, на які він посилається, зокрема вимоги щодо розміру частки відповідальності відповідача поза лімітом страхового відшкодування, визначеного договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed