Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

13.03.2023 року позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою від 14.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали цивільної справи та з урахуванням того, що вони не містять письмових підтвердження щодо отримання або неотримання сторонами поштової кореспонденції від суду, ухвалою суду від 10.11.2023 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач обгрунтовуючі свої вимоги, посилається на те, що 04 липня 2008 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання неповнолітніх дітей не має, за згодою з відповідачем діти залишаються проживати з ним, так як це відповідає їх інтересам, а саме за місцем реєстрації та проживання відповідача, де створені всі належні умови для дітей, їх комфортного проживання, навчання школі, в якій вони навчаються з першого класу, мають друзів та умови для дозвілля. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сімейне життя між сторонами не склалося. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться з 01.09.2022 року. За таких обставин, позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини з позивачем не можуть бути поновлені, майнового спору не має, просила шлюбу розірвати. Крім того, в прохальній частині позову позивач просить суд після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] залишити проживати із батьком [PERSON] Сторони в судове засідання не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання/визнання позову. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 04 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №776, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо позовних вимог про залишення проживати дітей разом з батьком, суд в цій частині відмовляє, виходячи з наступного. В порушення ч. 1 ст. 188 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підстави виникнення або поданими доказами основна та похідна позовні вимоги, оскільки вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог ст. 161 СК України. Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому та зазначені вище вимоги повинні розглядатися окремо. Також суд звертає увагу, що спір між сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] - відсутній. Сторони домовились, що діти залишаються проживати разом з батьком. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial