Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . За її життя [PERSON] належало спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Крім того, у результаті збройної агресії російської федерації спадковий житловий будинок на теперішній час майже повністю знищений. Для подання заяви на е-відновлення пошкодженого спадкового житлового будинку та отримання компенсації потрібно надати правовстановлюючий документ на пошкоджене майно. Позивач звернувся до відповідача по справі з питання складання акту про пошкоджене майно та в подальшому про отримання компенсації за зруйнований житловий будинок, але йому було рекомендовано звернутися до нотаріуса з приводу отримання спадку, а саме свідоцтва про право на спадщину (житловий будинок). [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, але державним нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Згідно даних погосподарської книги СВ «Дружба» даний житловий будинок передали батьку позивача та він був головою домогосподарства, а після його смерті ( [INFO] ) його дружина - [PERSON] . Тому, на підставі вищевикладеного державним нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання право на спадкове майно в порядку спадкування, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить суд задовольнити вимоги позову з урахуванням обставин викладених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 28.10.1996р., виданим Качкарівською сільською радою Бериславського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 28.10.1996 року зроблено запис за № 52, яка є матір`ю позивача. За життя [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . У результаті збройної агресії російської федерації спадковий житловий будинок на теперішній час майже повністю знищений. Для подання заяви на е-відновлення пошкодженого спадкового житлового будинку та отримання компенсації потрібно надати правовстановлюючий документ на пошкоджене майно. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але державним нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2023 року за № 781/02-31, оскільки ним не подано документи, які б посвідчували право власності спадкодавця на спадкове майно. Відповідно до довідки Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області [PERSON] з 20.11.1962 року і по день її смерть 27.10.1996 року була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії погосподарської книги с. Качкарівка Бериславського району станом на 01.01.1971 року (за 1969-1971рр.) за особистим рахунком № 248 обліковується родина [PERSON] , до складу якої входить [PERSON] - син голови сім`ї. Домогосподарство обліковується за адресою: по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою б/н за підписом начальника ЦНАП. Право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. З зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як визначено статтею 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч.2). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право па спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Слід зазначити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки інших спадкоємців немає, позивач має право на спадкове майно, як спадкоємець першої черги. Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved