Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги обґрунтовує тим, що 09.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис №3351 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №37/11В-07 від 29.01.2007 року укладеним з ТОВ «Український промисловий Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №2273/К від 02.07.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заборгованість загальною сумою 176 294,06 гривень. За заявою ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про примусове виконання вказаного виконавчого документа, приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відкрито виконавче провадження №65837703, в рамках якого також здійснюється стягнення із заробітної плати [PERSON] . Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений всупереч вимог діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус Личук Т.В. при винесені оскаржуваного виконавчого напису не вчинив жодного заходу для з`ясування того, чи є заборгованість за стягненням якої ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» безспірною. У вказаному виконавчому написі лише відображення односторонніх арифметичних розрахунків стянувача. За кредитним договором вже було здійснено стягнення заборгованості на підставі рішення суду. Крім того, позивач заперечує наявність заборгованості вказаної у виконавчому написі. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 09.09.2020 року за реєстровим номером №3351 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. Ухвалою суду від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Юрченко Н.С. надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти стягнення судових витрат у розмірі 50% у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис №3351 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №37/11В-07 від 29.01.2007 року укладеним з ТОВ «Український промисловий Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №2273/К від 02.07.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заборгованість загальною сумою 176 294,06 гривень. За заявою ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про примусове виконання вказаного виконавчого документа, приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відкрито виконавче провадження №65837703. Вказані обставини не заперечуються учасниками справи та в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 09.09.2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14. Крім того, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом встановлено, що позивач заперечує заборгованість. Вказане є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, та визнання позову відповідачем та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, слід повернути позивачу з державного бюджету. Надаючи оцінку заявленому клопотанню ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У той же час, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не просить стягнути судові витрати на правничу допомогу та такі витрати не підтверджуються документально. Відтак клопотання ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати позивачем на оплату судового збору в загальному розмірі 681 грн (908 грн 50% = 454 грн за подання позовної заяви) + (454 грн 50 % = 227 грн за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову)) відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved