Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

В інтересах дітей до суду звернувся орган опіки та піклування з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні неповнолітніх дітей. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 26.09.2022 року у справі № 503/451/22 неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ., було відібрано у [PERSON] без позбавлення батьківських прав. За час відібрання неповнолітніх дітей відповідач [PERSON] не здійснила жодних кроків щодо повернення дітей в сім`ю, рекомендації та соціальні послуги, які надавалися фахівцями відділення соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області не виконувала, на даний час [PERSON] з дітьми зв`язків не підтримує, не цікавиться життям, розвитком дітей, до органу опіки та піклування та до служби у справах дітей Кодимської міської ради не зверталась щодо надання дозволу на побачення з дітьми. Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають під опікою у їх дядька [PERSON] , відповідно до рішення виконавчого комітету від 21.12.2022 року № 515, а [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають з їх батьком [PERSON] , дітям [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідно до рішень виконавчого комітету Кодимської міської ради від 09.12.2022 року за № 506 та № 507. У зв`язку з чим та з метою захисту прав неповнолітніх дітей орган опіки та піклування пред`явив до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову - 07.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову - 07.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. 17.11.2023 року ухвалою суду (а.с.29-30) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. 15.12.2023 року ухвалою суду (а.с.48-49) у даній справі закрито підготовче провадження щодо позбавлення батьківських прав та призначено її розгляд по суті. В судове засідання представник позивача - органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання орган опіки та піклування був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника від 27.12.2023 року (а.с.50). При цьому, представник за довіреністю органу опіки та піклування - Рожко О.М. подала до суду письмову заяву від 29.01.2024 року про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, в якій просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання неповнолітня позивач [PERSON] , в інтересах якого орган опіки та піклування пред`явив позов, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 і 4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0600240404122 із судовою повісткою, яке надсилалося на адресу її місця проживання, визначене рішенням Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 515 від 21.12.2022 року, але 10.01.2024 року було повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці про причини повернення (Ф.20), що адресат відсутній за вказаною адресою. В судове засідання неповнолітній позивач [PERSON] , в інтересах якого орган опіки та піклування пред`явив позов, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 і 4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0600240404742 із судовою повісткою, яке надсилалося на адресу його місця проживання, але 10.01.2024 року було повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці про причини повернення (Ф.20), що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0600240403169 із судовою повісткою, яке надсилалося на адресу її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 16.11.2023 року № 03-17/3751 (а.с.28), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, але 05.01.2024 року було повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці про причини повернення (Ф.20), що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника). Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали даної справи та цивільної справи № 503/451/22 суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідач [PERSON] є матір`ю дітей: дочки [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.13), видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 15.08.2008 року, актовий запис № 61), сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.14), видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 15.08.2012 року, актовий запис № 149), сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.6 у справі № 503/451/22), видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 25.12.2014 року, актовий запис № 290), дочки [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.7 у справі № 503/451/22), видане Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13.09.2017 року, актовий запис № 181), та дочки [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.5 у справі № 503/451/22), видане Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеського обласного Південного управління Міністерства юстиції м. Одеси 30.06.2021 року, актовий запис № 101). Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 26.09.2022 року у справі № 503/451/22 дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було відібрано у [PERSON] без позбавлення батьківських прав, із передачею дітей органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області для подальшого влаштування. Розпорядженням Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 09.12.2022 року № 507 (а.с.20) неповнолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 09.12.2022 року № 506 (а.с.21) малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до вищевказаних розпоряджень відомості про батька неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , зазначені відповідно до ст. 135 СК України. Рішенням Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 21.12.2022 року № 515 (а.с.22) призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном/піклувальником над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до письмових заяв дітей малолітнього [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] від 24.08.2023 року (а.с.15-16), що були адресовані начальнику служби у справах дітей Кодимської міської ради Олені Рожко, встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] бажають проживати у сім`ї піклувальника [PERSON] , просять позбавити їх матір [PERSON] батьківських прав. В свою чергу, відповідно до письмової заяви малолітнього [PERSON] (а.с.17), яка завірена підписом начальника служби у справах дітей Кодимської міської ради Оленою Рожко, встановлено, що малолітній [PERSON] бажає проживати разом із батьком [PERSON] , а також просить позбавити його матір [PERSON] батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 26.09.2023 року № 728 (а.с.23), затверджено висновок органу опіка та піклування (а.с.24-25) про визнання доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Нормативно-правове застосування: - щодо вимоги про позбавлення батьківських прав У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідченням втрати відповідачем інтересу до своїх дітей є її ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Висновки суду - щодо вимоги про позбавлення батьківських прав: Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням своїх дітей та її самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач [PERSON] , як мати, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, долею дітей не цікавиться та про них не піклується. - щодо вимоги про стягнення аліментів: Відповідно до ч.1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того відповідно до ч.2 та першого речення ч.3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У ч.1 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, відповідно до ч.3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає допомоги на утримання своїх дітей, хоча зобов`язана утримувати їх до досягнення ними повноліття і позбавлення її батьківських прав по відношенню до них, не звільняє її від цього обов`язку. Протягом розгляду справи до суду від законних представників дітей, зокрема [PERSON] та [PERSON] , не надійшло жодних клопотань про отримання аліментів від відповідача [PERSON] , що суд сприймає як фактичну відмову останніх отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав. Водночас орган опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, який пред`явив позов, в тому числі про стягнення аліментів, не є представником [PERSON] та [PERSON] , щоб заявляти в їх інтересах позовну вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Ураховуючи зазначені вимоги закону, встановлені обставини та виходячи з засад справедливості та захисту прав неповнолітніх та малолітніх дітей, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд прийшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 07.11.2023 року і до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] , в подальшому стягувати аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на останню, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] , в подальшому стягувати аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на останнього, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] , в подальшому стягувати аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на останнього, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] , в подальшому стягувати аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на останню, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до 22.04.2039 року. - щодо розподілу судових витрат: Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до абзаців першого і другого ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Крім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21 (провадження № 61-5554сво23) зробила наступні висновки про застосування норм права: 1. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. 2. До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. 3. Норми ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» не містять норм, які б дозволяли зробити висновок, що законодавець хоче встановити більш сприятливі наслідки у вигляді сплати судового збору у меншому розмірі для випадків, коли позивач об`єднує вимоги до кількох відповідачів в одному позові. Відтак, навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожного відповідача має обраховуватися окремо. Водночас ч.1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, з 01 січня 2024 року за подання до суду фізичною особою позовної заяви: - немайнового характеру (зокрема про позбавлення батьківських прав) підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,2 грн (за кожною з позовних вимог); - майнового характеру про підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,2 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн). Приймаючи до уваги, що орган опіки та піклування при пред`явленні позову про захист прав неповнолітньої та малолітніх осіб не сплачував судовий збір на підставі п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, то на виконання вимог ст. 133, 141 ЦПК України та ст. 4 і 6 зазначеного Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 7267,20 грн, тобто по 1211,20 грн за кожною позовною вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав стосовно конкретної дитини та 1211,20 грн за позовною вимогою майнового характеру про стягнення аліментів.

Outcome: approved