Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

10 жовтня 2023 року КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з постачання теплової енергії, в якому просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 70015,99 грн., суму, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 6770,26 грн., три відсотки у розмірі 2491,26 грн. та судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позову вказував, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відповідач починаючи з 01.10.2018 по 01.08.2023, має заборгованість за теплову енергію в розмірі 70015,99 грн., на яку нараховано інфляційні нарахування в сумі 6770,26 грн. та три відсотки річних в сумі 2491,26 грн. Боржнику було надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, однак боржник не відреагувала на дану претензію та не сплатила заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 10 жовтня 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 31 жовтня 2023 року на адресу суду надійшли відомості з ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області про відсутність реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] 02 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 30 листопада 2023 року. 30 листопада 2023 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача Мартиненко Т.М., в якій остання просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 30 листопада 2023 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Запаскіна М.Р. про відкладення розгляду справи та поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. Судовий розгляд у справі відкладено на 23 січня 2024 року. 23 січня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Запаскіна М.Р. про відкладення розгляду справи через участь останнього в судовому розгляді справи в місті Києві. Судовий розгляд у справі відкладено на 02 лютого 2024 року. В судовому засіданні 02 лютого 2024 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила суду, що відповідачем в добровільному порядку не сплачувалися грошові кошти за спожиті послуги з постачання теплової енергії. У зв`язку з перебуванням на виконанні у відділі державної виконавчої служби виконавчих листів за судовими рішеннями про стягнення з відповідача боргу за спожиті послуги з постачання теплової енергії, відділом виконавчої служби стягувалися грошові кошти з відповідача за минулими виконавчими листами, що знайшло своє відображення у розрахунковому листі абонента. Одночасно, представник позивача просила суд долучити до матеріалів справи копії судових рішень про стягнення з відповідача боргу за спожиту теплову енергію за минулі періоди часу. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Запаскін М.Р. просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю доводів сторони позивача про нарахування боргу, відсутність первинних бухгалтерських документів щодо його нарахування та визнання розрахункової відомості та розрахункового листа КП БМР «Білоцерківтепломережа» неналежними доказами. Додатково представник відповідача пояснив суду, що позивачу надавалися послуги з постачання теплової енергії, проте не в такому розмірі, як про це заначено у позовній заяві. Разом з цим, представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності у випадку відхилення його доводів щодо відмови в задоволенні позову з підстав необґрунтованого нарахування послуг за спожиту теплову енергію. Одночасно, представник відповідача просив суд долучити до матеріалів справи його письмове пояснення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». З розрахункового листа абонента, особовий рахунок № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 01.08.2023 в розмірі 70015,99 грн. На суму боргу, що виникла за період часу з 01.10.2018 до 01.02.2023, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 6770,79 грн. та три відсотки річних в розмірі 2491,26 грн., що підтверджується розрахунковою відомістю суми основного боргу, 3 % річних та інфляційних нарахувань за спожиті послуги з теплопостачання. Позивачем на адресу [PERSON] було направлено претензію з вимогою в добровільному порядку провести оплату вказаної заборгованості протягом місяця з дати одержання претензії. Представником позивача долучено до матеріалів справи копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованості та постанови Київського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року про залишення в силі рішення Білоцерківського міськрайонного суду 13 травня 2019 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа». При вирішенні справи суд виходить з наступного: Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII). Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2189- VIII, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2189-VIII). Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.\~ Виконавцями комунальних послуг є, в тому числі, послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація. Відповідач [PERSON] є власником особового рахунку з оплати послуг за спожиту теплову енергію за [ADDRESS] . Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений\~ пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, частиною 1 статті 9 Закону № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила). Відповідно до вказаних Правил - централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до п.6 Правил - послуги повинні відповідати: з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до п.18 Правил - розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач, зокрема, має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статі 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 256 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено поняття позовної давності, відповдіно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно з вимогами статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Сттатею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Статтею 267 ЦК України визначено наслідки спливу позовної давності, згідно з якими особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про законність його вимог щодо нарахування плати за спожиті послуги з теплопостачання, в той час відповідачем вказані вимоги, зокрема щодо ненадання вказаних послуг, не спростовано, тому суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позову. Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо визнання розрахункового листа абонента та розрахункової відомості про нарахування боргу, інфляційних втрат та 3 % річних неналежними доказами, так як стороною відповідач вказаний розрахунок не спростовано, свій альтернативний розрахунок до матеріалів справи не долучено, висновок експерта про неправомірність нарахування заборгованості до матеріалів справи не додано, відповідне клопотання про призначення судової експертизи в судовому засіданні не заявлено. Разом з тим, у зв`язку з тим, що представник відповідача в своїх поясненнях просив застосувати строки позовної давності, суд вважає за необхідне задоволити вказану заяву та застосувавши строки позовної давності, ухваливши рішення про часткове задоволення позовних вимог в межах строків позовної давності, тривалість яких не може перевищувати три роки. З урахуванням того, що позовна заява від КП БМР «Білоцерківтепломережа» надійшла на адресу суду 10 жовтня 2023 року, суд вважає за необхідне стягнути на користь даного підприємства із відповідача [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання теплової енергії за період часу із 10 жовтня 2020 року до 01 серпня 2023 року, як зазначено у позовній заяві. Сума заборгованості за послуги з теплопостачання у відповідача за вказаний період часу, з урахуванням абонентського обслуговування в розмірі 396,62 грн. (36,44грн. + 218,64 грн. + 141,54 грн) становить 47 037,73 грн. (6163,17 грн. за період часу з 10.10.2020 до 31.12.2020 + 17323,14 грн. за 2021 рік + 14 112,00 грн. за 2022 рік + 9042,80 грн. за період часу з 01.01.2023 до 01.08.2023 + 396,62 грн. за абонентське обслуговування). За вказаний період часу відповідачем в добровільному порядку заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії не сплачувалася. Стягувалася заборгованість за виконавчими листами, виданими на підставі судових рішень про нарахування заборгованості за минулі періоди. Враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності,\~\~ суд\~ приходить до висновку про стягнення з відповідача суму за період з 01.10.2020 по 01.02.2022 (як зазначено у позовній заяві) компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% відсотків річних. Так, станом на 01.02.2023 заборгованість відповідача перед позивачем, яка виникла з 10.10.2020, становила 26921,61 грн. (6173,17 грн. за 2020 рік + 17323,14 грн. за 2021 рік + 3425,30 грн. за 2022 рік). Згідно із інформацією про індекси інфляції розміщеної на офіційному сайті Держстандарту, за період з жовтня 2020 по лютий 2022 року включно, визначено такі індекси інфляції (індекси споживчих цін на товари та послуги): жовтень 2020 року 101,00%; листопад 2020 року 101,30%; грудень 2020 року 100,90%; січень 2021 року 101,30%; лютий 2021 року 101,00%; березень 2021 року 101.7%, квітень 2021 року 101,7%, травень 2021 року 101.3%, червень 2021 року 100.2%, липень 2021 року\~ 100.1%, серпень 2021 року 99.8%, вересень 2021 року\~ 101.2%, жовтень 2021 року 100.9%, листопад 2021 року 100.8% грудень 2021 року 100,6%, січень 2022 року 101,3%. Розмір інфляційних втрат за період з 01.10.2020 по 01.02.2022 становить 4051,47 грн. Кількість днів прострочення за період з 01.10.2020 по 01.02.2022 складає 479 днів, а отже, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить 1060,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 01.10.2020 по 01.02.2022 року в розмірі 1060,00 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, тому з відповідачів на користь позивача стягуються заборгованість в сумі 47033,73 грн., розмір інфляційних втрат в сумі 4051,47 грн. та 3% річних в сумі 1060,00 грн. Отже, загальна сума, яка підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача становить 52149,20 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1765,54 грн., що становить 65,78 % від розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial