Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

15 травня 2022 року позивач звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" суму заборгованості в розмірі 78097,81 гривень, посилаючись на те, що 16.11.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду № С07.220.71875 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200000,00 гривень. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 20000,00 гривень, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних. Банк на виконання умов договору, надав відповідачу грошові кошти у сумі 20000,00 гривень строком до 16.11.2021 року. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.1 Угоди. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Угодою та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Угодою № С07.220.71875 від 16.11.2016 року станом на 03 грудня 2020 року заборгованість становить 68907,19 грн, яка складається зі: заборгованості за основним боргом - 20000,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 48907,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (далі - Фактор) укладено договір факторингу № 12/90 (далі - Договір факторингу). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1). ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, перерахувавши суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03 грудня 2020 року, відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Угодою № С07.220.71875 від 16.11.2016року, що укладена між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . У зв`язку із не виконанням [PERSON] зобов`язань за Угодою № С07.220.71875 від 16.11.2016 року та наявністю заборгованості на 03 грудня 2020 року в розмірі 68907,19 грн, позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річних за користування кредитом 2231001 грн; заборгованість за інфляційними витратами 6959,61 грн. Отже, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 10 січня 2021 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні становить 78097,81 грн. Зазначену суму, а також судові витрати, включаючи витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн позивач просить стягнути з відповідача. Заочним рішенням від 29 вересня 2022 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" задоволені. Ухвалою суду від 12 липня 2023 року заочне рішення скасовано. 04 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача адвокатом Курмаз О.В., в обґрунтування якого заначив, що з вимогами позивача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» відповідач частково не згоден та вважає, що позов частково не підлягає задоволенню з наступних підстав: Підставою для стягнення заборгованості позивач зазначає Угоду С07.220.71875 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 16.11.2016, що була укладена між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] . З преамбули Угоди С07.220.71875 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 16.11.2016 вбачається, що вона укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. Пунктом 4 угоди передбачено, що повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором здійснюватимуться згідно умов Договору, Типового графіка та Розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua. В пункті 5.1 вказаної угоди зазначено, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. Таким чином, фактично Угода С07.220.71875 від 16.11.2016 є договором приєднання до Договору банківського обслуговування ПАТ «Ідея Банк», який розміщено на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. Вказане твердження підтверджується також тим, що в Угоді відсутній кінцевий строк погашення кредиту та відсутній розрахунок сукупної вартості кредиту, які є обов`язковими для договорів споживчого кредитування, що укладаються між банками та фізичним особами. Відповідач вважає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Договір банківського обслуговування та Тарифи, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.ideabank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ «Ідея Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Договір та Тарифи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. При цьому позивачем взагалі не надані Договір, Типовий графік, Розрахунок сукупної вартості кредиту та Тарифи, які в будь-якому випадку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, підписана відповідачем Угода С07.220.71875 від 16.11.2016 не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій за невиконання кредитного договору, оскільки не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Вказана правова позиція підтверджується судовою практикою, а саме Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. по справі №342/180/17. Таким чином, відповідач вважає, що проценти за кредитним договором були нараховані позивачем неправомірно, тому позовні вимоги щодо стягнення процентів в сумі 48 907,19 грн. не підлягають задоволенню. Також, платежі, що були здійснені відповідачем на погашення процентів по кредиту, повинні бути враховані позивачем на погашення заборгованості за тілом кредиту. Крім того, в матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок заборгованості по кредитній угоді. Позивачем надано лише довідку-розрахунок ПАТ «Ідея Банк», що заборгованість [PERSON] перед банком складає 68 907,19 грн., в тому числі заборгованість за основним боргом - 20 000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 48 907,19 грн. Але вказані суми не підтверджені будь-яким доказами, та не зрозуміло підстави її нарахування. Так у виписці по рахунку [PERSON] за період з 01.06.2016 по 03.12.2020 зазначено обороти в сумі 30 337,41 грн. як по дебету так і по кредиту. При цьому нарахування відсотків по кредиту також входить у вказану суму (призначення - погашення заборгованості за доходами). Тобто не зрозуміло, яким чином при оборотах по рахунку в загальній сумі 30 337,41 грн., банк міг нарахувати відсотки в сумі 48 907,19 грн. Таким чином, матеріали справи не містять повного та актуального розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», що не дає можливості математично вірно вирішити по суті справу №189/422/22. В зв`язку з цим представником відповідача заявлено клопотання про витребування доказів. Також, відповідач не погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, та вважає, що вони розраховані неправомірно. Як вбачається з розрахунку, позивач нарахував №5 та пеню за період з 03.12.2020 по 01.01.2022. Але, оскільки в кредитному договорі не була зазначена кінцева дата погашення кредиту, то відповідно до ч. 2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. При цьому позивачем надано, як додаток до позову, досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості від 30.11.2021, які була направлена відповідачу лише 07.12.2021. Таким чином, строк виконання зобов`язань за кредитним договором настав лише 07.01.2022, тобто нарахування 3% річних та інфляційних втрат за періоди до 07.01.2022 є неправомірним. Оскільки, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтовані належним чином, а також відсутній актуальний розрахунок заборгованості перед кредитором, просить відмовити в задоволенні позову. \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник надав клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача та його уповноваженого представника. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С07.220.71875 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до п.2 Договору № С07.220.71875 від 16.11.2016року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску (далі - Кредитна карта). В п.3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п.3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 20000,00 грн п.п.3.2. Договору). Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24,00% річних (п.п.3.3. Договору). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору\~є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)\~зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з\~недодержанням письмової форми, є нікчемним\~(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі\~залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В угоді № С07.220.71875 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки від 16.11.2016 р. встановлено ліміт кредитної лінії - 20000 грн. (П.3.2). Угода № С07.220.71875 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки містить посилання на розмір процентів\~24.0000% річних (П.3.3). Суд зауважує, що Угода № С07.220.71875 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки від 16.11.2016 р. не містить умови повернення кредиту та сплати проценти, зокрема строків виконання зобов`язання (ст.530 ЦК України), що безпосередньо пов`язується з терміном порушення зобов`язання (ст.ст.610,\~612 ЦК України) та відповідно визначенням строку порушеного зобов`язання та застосування відповідних наслідків (ст.549 ЦК України). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови Угоди № С16.210.74163 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки від 03.08.2017 р., відсутність в Угоді про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами (строків та порядку), пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надана Угода № С07.220.71875 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки від 16.11.2016 р. не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Угоду № С07.220.71875 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки від 16.11.2016 р., з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку\~в угоді, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція висловлена\~Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Крім того, у постанові Верховного Суду по справі справа № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18) від 10 жовтня 2019 року Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем зазначив, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору між сторонами, Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відносно тіла кредиту, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки, розмір заборгованості за Договором доводиться випискою за рахунком [PERSON] . Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 03.12.2020 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. З наданого до суду Реєстру Боржників, вбачається, що вищезазначеним Договором передано право вимоги з відповідача, а отже ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є особою, яка має права вимоги стягнення заборгованості з відповідача. Відносно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката немає. Розподіл судових витрат в частині судового збору суд вирішує в порядку\~ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial