Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

21 грудня 2023 року [PERSON] звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] в якому просила: виділити [PERSON] в натурі в окрему інвентарну одиницю частину будинковолодіння з складовими частинами в житловому будинку зазначеному під літерою «А» у складі приміщень: І-підвал 18,8 кв.м; 1-1 коридор 12,3 кв.м; 1-2 ванна 4,3 кв.м; 1-3 котельня 2,7 кв.м; 1-4 кухня 10,9 кв.м; 1-5 житлова кімната 16,0 кв.м; 1-6 житлова кімната 26,4 кв.м; 1-7 сходова 9,3 кв.м; 1-8 житлова кімната 13,0 кв.м; 1-9 житлова кімната 12,9 кв.м; 1-10 вбиральня 3,2 кв.м., загальною площею 129,8 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: сарай «Б» 18,2 кв.м, підвал «В» 12,9 кв.м, колодязь 1, колодязь 2, сарай «Г» 18,9 кв.м, огорожа 3 24,6 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] ; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 76/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилались на те, що їй [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме ммайно виданого 15.09.2007 року Підлузькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області належить 76/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS] . Власником інших 24/100 частини будинковолодіння виділені в натурі і належать відповідачці [PERSON] , що підтверджується рішенням Тисменицького районного суду від 01 листопада 2023 року, справа № 352/2482/23. Належний сторонам житловий будинок поділений на дві частини, кожна з яких утворює комплекс взаємопов`язаних приміщень, які використовуються для проживання окремої сім`ї. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу існують окремо від частини іншого співвласника (відповідачки). Частина житлового будинку, що належить позивачці має окремий вхід, окремий особовий рахунок, незалежну систему опалення, є окремі господарські споруди, якими вони користуються і окреме подвір`я, що відмежоване від території подвір`я відповідачки огорожею. Земельні ділянки окремо приватизовані сторонами. Фактично понад тридцять років існує два відокремлених домогосподарства, що зараз належить позивачці 76/100 та відповідачці 24/100 частин. Також дана обставина підтверджується технічним паспортом з якого вбачається що житловий будинок поділено на квартири загальною площею 129,8 кв.м та 38,0 кв. м відповідно. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Лютан З.Й. не з`явились, однак представник позивача надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу\~\~ [PERSON] належить на праві приватної власності 76/100 частки будинковолодіння по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 15.09.2007 року Підлузькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.6). Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15938093 від 15 вересня 2007 року власником 76/100 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 15.09.2007 року виданого Підлузькою сільською радою (а.с.7). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 76/100 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 15.09.2007 року виданого Підлузькою сільською радою (а.с.8). Технічним паспортом виготовленим 06 липня 2007 року визначено, що житловий будинок, зазначений під літерою «А» по [ADDRESS] має такі характеристики: І-підвал 18,8 кв.м; 1-1 коридор 12,3 кв.м; 1-2 ванна 4,3 кв.м; 1-3 котельня 2,7 кв.м; 1-4 кухня 10,9 кв.м; 1-5 житлова кімната 16,0 кв.м; 1-6 житлова кімната 26,4 кв.м; 1-7 сходова 9,3 кв.м; 1-8 житлова кімната 13,0 кв.м; 1-9 житлова кімната 12,9 кв.м; 1-10 вбиральня 3,2 кв.м., загальною площею 129,8 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: сарай «Б» 18,2 кв.м, підвал «В» 12,9 кв.м, колодязь 1, колодязь 2, сарай «Г» 18,9 кв.м, огорожа 3 24,6 кв.м. (а.с.9-12). Згідно зі звітом про незалежну оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальна вартість домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] станом на 20 грудня 2023 року становить 262 000 грн. 00 коп. без ПДВ (а.с. 13). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2023 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] є дочкою померлої [INFO] [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на виділених в натурі 24/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , зі складовими частинами зазначеними під літерою «А»1-1 коридор пл. 3,4 м.кв.; 1-2 кухня пл. 7,7 м.кв.; 1-3 житлова пл. 9,6 м.кв.; 1-4 житлова пл. 17,3 м.кв. в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.14-16). Згідно з ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст.361 ЦК України). Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №336/1136/19, провадження №61-4521св21, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. Застосований спосіб захисту прав позивача відповідає зазначеним положенням ЦК України та є ефективним, оскільки співвласник майна, що перебуває у спільній часткові власності двох осіб, має право як на виділ своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України), так і на її поділ (стаття 367 ЦК України). Кожен з цих способів передбачає виділення співвласнику в натурі відокремленої частини майна, яка відповідає розміру його частки у праві власності. Правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Зазначення у судовому рішенні, яким позивачу виділено частину спірного будинку, також частини цього будинку, яка залишається (виділяється) відповідачці, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, таким, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Такий підхід відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 462/1585/16-ц, від 08 березня 2023 року у справі № 559/1923/17. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з вищенаведеного, оскільки 76/100 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] є відокремленою частиною будинку з самостійним виходом, вона разом з відповідною часткою надвірних будівель та споруд може бути виділена в натурі позивачу.

Outcome: approved