Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою і просить встановити факт постійного проживання її батька [PERSON] , [INFO] , та її матері [PERSON] , [INFO] , на законних підставах на території України, а саме: [ADDRESS] з 05.04.1977 року по 17.03.1983 року, станом до 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що у 1977 році її батьки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] переїхали до України, в Одеську область, винайняли житло та зареєстрували місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується завіреною копією з домової книги для прописки громадян, а також довідкою № 761 від 21.03.2023 року, виданою Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області та копіями з господарської книги. В своїй заяві посилається на те, що дані документи підтверджують факт постійного проживання та реєстрації її матері [PERSON] , [INFO] разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] в Україні, а саме за адресою: [ADDRESS] з 05.04.1977 р. по 17.03.1983 р. Батько працював у колгоспі трактористом, мати була домогосподаркою. Наприкінці 1977 року мати завагітніла та перебуваючи на останніх місяцях вагітності повернулася на деякий час у Вірменію, батько продовжував працювати в Україні. Через декілька місяців після пологів мати повернулася до батька в Україну, де вони проживали до 17.03.1983 року. Після більш ніж п`яти років проживання батьків в Україні, навесні 1983 року батьки прийняли рішення повернутися у Вірменію, де проживали наступні десять років. Після закінчення школи заявниця одружилася та вже разом з чоловіком переїхала до України. Діти народжені в Україні та отримали громадянство України, а по досягненню повноліття отримали паспорти громадян України і на підставі громадянства своїх дітей вона отримала посвідку на постійне проживання на території України. З чоловіком подружнє життя не склалося, вона самостійно виховувала дітей та в пошуках роботи часто змінювала місце проживання. Деякий час проживала в м. Одесі, працювала на промтоварному ринку продавцем, а останніми роками придбала житло та переїхала жити з родиною до Харкова. Після повномасштабного вторгнення російської федерації до України вимушена була знову виїхати до м. Одеси, орендувавши житло за адресою: [ADDRESS] . 12.04.2023 року вона звернулася до Біляївського відділу ДМС України Одеського району Одеської області для отримання громадянства України, однак для набуття громадянства необхідно підтвердити факт постійного проживання її батька [PERSON] та матері [PERSON] на території України з 05.04.1977 року по 17.03.1983 року, станом до 24 серпня 1991 року, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з вказаною заявою. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року відкрито окреме провадження по справі за участю заінтересованої особи Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення. Справу призначено до судового розгляду (а.с.41). Представник заявника [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні заяви наполягала, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Пояснила суду, що для набуття громадянства [PERSON] необхідно підтвердити факт постійного проживання її батька [PERSON] та матері [PERSON] на території України за адресою: [ADDRESS] з 05.04.1977 року по 17.03.1983 року, станом до 24 серпня 1991 року. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС в Одеській області Білоконь Н.О. в судовому засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення в яких просила залишити заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення без задоволення. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її похресницею. Їх сім`я проживала по [ADDRESS] з 1970 року. Її чоловік познайомився з [PERSON] раніше, а вже згодом в 1974 році вона познайомилася з ним особисто. Весь цей час підтримували спілкування, а в березні місяці 1977 року [PERSON] поїхала до Вірменії та у лютому 1978 року народила дівчинку і через пів року вони знову приїхали в с. Нерубайське та запропонували їй стати хрещеною матір`ю. Продовжували спілкуватися до 1983 року, а саме в 1983 році вони знову повернулися до Вірменії, де [PERSON] вийшла заміж та невдовзі разом вже зі своїм чоловіком повернулася назад до України. Підтверджує той факт, що [PERSON] та [PERSON] з 05.04.1977 р. по 17.03.1983 р. проживали на території України, в с. Нерубайське Одеського району (колишнього Біляївського району) Одеської області. Вислухавши пояснення представника заявника, свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народилася [INFO] у Вірменській РСР (м. Іджеван). Її батьками є: мати [PERSON] та батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.03.1978 року (а.с.13). 18.02.1977 року [PERSON] , [INFO] (місце народження: с. Паравакар Шашмадинського району АРМ. ССР) уклав шлюб з [PERSON] [INFO] (місце народження: с. Паравакар Шашмадинського району АРМ. ССР), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.02.1977 року. (а.с.37). Судом встановлено, що у заявниці народилися діти, зокрема: [PERSON] , [INFO] (місце народження: смт. Пісочин Харківської області), що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 27), [PERSON] , [INFO] (місце народження: с-ще Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області), що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.31). У вказаних вище свідоцтвах про народження відомості матері та батька зазначені як [PERSON] та [PERSON] . Син заявниці [PERSON] [PERSON] набув громадянство України на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» з 25.05.2017 року, згідно довідки № 365358 про реєстрацію особи громадянином України виданою Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області 01.12.2016 року та згідно якої він є громадянином України. Донька заявниці [PERSON] [PERSON] набула громадянство України на підставі ч.3 ст.8 Закону України «Про громадянство України» з 30.09.2009 року, згідно довідки № 2876 від 18.06.2010 року, виданої Управлінням у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Харківській області та згідно якої вона є громадянкою України. Відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Одеської області від 21.03.2023 року № 761 по [ADDRESS] проживали разом та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , уродженка Армянської ССР (Шашмадин) разом з [PERSON] , [INFO] з 05.04.1977 р. по 17.03.1983 р. (а.с. 17). Викладене також підтверджується відомостями з копії домової книги за адресою: [ADDRESS] , завіреною належним чином Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області (а.с. 18-19) та копії господарської книги за адресою: [ADDRESS] , завіреною належним чином Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області (а.с. 20-21) Згідно з відомостями домової книги для прописки громадян, проживаючих по [ADDRESS] , за даною адресою проживали, зокрема: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 20.11.2011 року серії [NUMBER] (а.с. 23). Встановлення факту проживання на території України батьків заявниці [PERSON] необхідно для набуття нею громадянства України. Відповідно до листа ГУ ДМС України у Одеській області від 12.04.2023 року № 5127-135/5127.1-23 роз`яснено порядок подання відповідної заяви та зазначено про необхідність подання відповідного рішення суду (а.с.38). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин\~з\~мотивів, що заявник може\~вирішити\~це питання шляхом встановлення неправильності\~запису\~в актах громадянського стану. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що та обставина, що батьки заявника - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживали на законних підставах на території України, а саме: [ADDRESS] , з 05.04.1977 року по 17.03.1983 року, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов до висновку про задоволення заяви в цій частині. Що стосується вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання на території України батьків заявника - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , станом до 24 серпня 1991 року, в цій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки та обставина, що вони проживали на території України до 24 серпня 1991 року не підтверджена відповідними доказами. Так, матеріали справи містять відомості про їх проживання на території України до 17.03.1983 року. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви. При зверненні до суду з заявою заявником сплачений судовий збір у розмірі 546,80 грн., згідно квитанції. При ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України. Таким чином, питання розподілу судових витрат суд не вирішує.

Outcome: partial