Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

25.05.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] в якій позивач просить визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №39424 від 08.09.2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 38122,54 грн., таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2229 від 20.01.2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 94225,50 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» ЄДРПОУ 42642578 на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] грошові кошти, які були утримані із заробітної плати в рамках виконавчого провадження №63421717 відкритого на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем №39424 від 08.09.2020 року, у сумі 11720,04 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» ЄДРПОУ 42642578 на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані наступним. 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі під №39424 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 38122,54 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Вельником Юрієм Анатолійовичем, 27.10.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63421717. Станом на момент звернення до суду йому нічого не було відомо щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття відносно нього виконавчого провадження. Згідно кредитного договору №01125/07825ВССА від 04 грудня 2013 року його було укладено між ПАТ «Платинум банк» та Позивачем 04.12.2013 року у простій письмовій формі. Однак незрозуміло яким чином наразі до відповідача перейшло право вимоги за цим договором, оскільки жодного повідомлення про відступлення права вимоги Позивач станом на момент звернення до суду не отримував. Окрім цього, 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під №2229 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 94225,50 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Клименко Романом Васильовичем, 09.02.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. Станом на момент звернення до суду Позивачу нічого не було відомо щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття відносно нього виконавчого провадження. Згідно кредитного договору № Р99.204.71300 від 06.07.2016 року його було укладено між ПАТ «Ідея банк» та Позивачем 06.07.2016 року у простій письмовій формі. Однак незрозуміло яким чином наразі до відповідача перейшло право вимоги, оскільки за цим договором жодного повідомлення про відступлення права вимоги Позивач станом на момент звернення до суду не отримував. Таким чином, з відповідачем будь-які договірні відносини у позивача відсутні, тому сума боргу за виконавчими написами є оспорюваною. За незаконними виконавчими написами було відкрито виконавче провадження та звернено стягнення на доходи позивача, з чим останній також не погоджується. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. 25.05.2021 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Божко В.В. Ухвалою судді від 01.06.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження в ній. 27.05.2021 до суду надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Божко В.В. Ухвалою судді від 01.06.2021 заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. 01.09.2021 здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 04.11.2021 прийнято вказану цивільну справу до провадження судді. Ухвалою суду від 07.11.2023 закрито підготовче провадження по вказаній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач та треті особи обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача та третіх осіб. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач та треті особи належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та третіх осіб та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами. Судом встановлено, що 04 грудня 2013 року між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №01125/07825ВССА. 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі під №39424 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №01125/07825ВССА від 04.12.2013 укладеним з ПАТ «Платинум банк», яке відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», уклавши Договір Прав вимоги за кредитними договорами 148К від 23.03.2018, правонаступником якого на підставі Договору Відступлення Прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК`Аланд» заборгованості за кредитним договором №01125/07825ВССА від 04.12.2013. У вказаному виконавчому написі нотаріус зазначає, що строк платежу за Кредитним договором № 01125/07825ВССА від 04 грудня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 37622,54 (тридцять сім тисяч шістсот двадцять дві гривні 54 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 22622,54. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 500 (п`ятсот гривень 00 копійок). Загальна сума, що підлягає стягненню - 38 122,54 (тридцять вісім тисяч сто двадцять дві гривні 54 копійок). Вказаний виконавчий напис відповідачем було пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А., за яким було відкрито виконавче провадження ВП № 63421717, та винесено постанову від 02.11.2020 про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку спрямовано за місцем роботи позивача до ГУНП в Харківській області, та сума утриманих та перерахованих коштів відповідачу за період з листопада 2020 року по квітень 2021 склала 11720, 04 грн. Окрім цього, 06.07.2016 між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р99.204.71300 від 06.07.2016. 20.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 2229 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № Р99.204.71300 від 06.07.2016 укладеним з ПАТ «Ідея банк», яке відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», уклавши Договір Прав вимоги за кредитними договорами 12/85 від 26.11.2020, правонаступником якого на підставі Договору Відступлення Прав вимоги за кредитними договорами № 04/12/2020-ФА від 04.12.2020 є ТОВ «ФК`Аланд» заборгованості за кредитним договором № Р99.204.71300 від 06.07.2016. У вказаному виконавчому написі нотаріус зазначає, що строк платежу за кредитним договором № Р99.204.71300 від 06.07.2016 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04 грудня 2020 року по 11 грудня 2020 року. Сума заборгованості складає 93725,50 (дев`яносто три тисячі сімсот двадцять п`ять гривень 50 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 38356,13 (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят шість гривень 13 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 55369,37 (п`ятдесят п`ять тисяч триста шістдесят дев`ять гривень 37 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 500 (п`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 94225,50 (дев`яносто чотири тисячі двісті двадцять п`ять гривень 00 копійок). Вказаний виконавчий напис відповідачем було пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В., за яким було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER], та винесено постанову від 07.04.2021 про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку спрямовано за місцем роботи позивача до ГУНП в Харківській області. Позивач дізнавшись про існування вказаних виконавчих написів нотаріуса звернувся до суду за захистом свого права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До суду не надано доказів надання нотаріусу нотаріально посвідчених договорів для вчинення оспорюваних виконавчих написів. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні заборгованості в оспорюваних виконавчих написах не є безспірними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20 та у постанові від 08 вересня 2021 року у справі№ 201/6498/20, за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України, можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що грошові кошти в розмірі 3124,08 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «ФК`Аланд» грошових коштів у сумі 11720, 04 грн., що стягнуті з [PERSON] у примусовому порядку у виконавчому провадженні № 63421717 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти в сумі 11720, 04 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 1816, 00 грн., та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.

Outcome: approved