Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що 04 червня 2019 року сторони уклали Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АО/6007795, відповідно до якого забезпечено цивільно-правову відповідальність відповідача пов`язану з експлуатацією автомобіля «Opel Vectra» реєстраційний номер « [NUMBER] », за шкоду завдану життю, здоров`ю, майну третіх осіб. 29 вересня 2019 року о 01 год 55 хв з вини відповідача трапилася дорожньо-транспортна пригода, під час якої здійснив наїзд на [PERSON] в результаті якої потерпіла отримала тілесні ушкодження. Після вчинення ДТП відповідач залишив потерпілу на місці події. Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2020 року, відповідно до якого [PERSON] засуджено за ст.ст. 135 ч. 1, 286 ч. 2 КК України. Потерпіла [PERSON] звернулася до позивача із заявою про страхове відшкодування, відповідно до якої та на виконання взятих на себе зобов`язань за договором страхування, на підставі страхового акту № 03957/09/721 від 08 квітня 2021 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 92 301,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. 21 квітня 2021 року позивач звернувся з досудовою претензією до відповідача, про повернення страхового відшкодування в порядку регресу, однак добровільно відшкодувати понесені матеріальні збитки боржник не бажає, тому просить стягнути відшкодовану суму в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача адвокат Боднарук в судове засідання не з"явився. 07 лютого 2024 року від адвоката поступило письмове клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване зайнятістю в іншій справі, однак належних доказів цього суду не подано. Аналогічні клопотання від адвоката поступали до суду протягом підготовчого судового розгляду вісімнадцять разів, та протягом розгляду справи по суті два рази. Також один раз 21 листопада 2023 року адвокат не з"явився в засідання без повідомлення причин. В своїх численних клопотаннях адвокат посилався на те, що Гоянюк не може взяти участь у судових засіданнях, оскільки перебуває за межами Івано-Франківської області, однак жодного разу доказів на підтвердження цього, як і своєї зайнятості в інших судових засіданнях так і не надав. Таку позицію відповідача та його представника суд розцінює як свідоме, умисне затягування розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України. Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах. Разом з тим, відповідно до частини 1\~статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до\~статті 223 ч. 2 п. 2 Суд відкладає\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні в\~межах встановленого\~цим Кодексом\~строку з\~таких підстав:\~перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що \~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Також Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року). Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, оскільки їхня неявка в судове засідання є повторною. Суд також звертає увагу на те, що адвокат Боднарук з вересня 2021 року щоразу подавав письмові заяви про відкладення розгляду справи з різних підстав. Відзиву на позовну заяву не подав. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Посилання представника відповідача про те, що з ним не узгоджувалася дата судового засідання суд до уваги не бере, оскільки сторони та, відповідач зокрема, були належно повідомлені про дату та час судового розгляду, вказана інформація є загальнодоступною на офіційному сайті Коломийського міськрайонного суду та в електронному кабінеті користувачів електронного суду. Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29 вересня 2019 року о 01 год 55 хв відповідач керуючи автомобілем марки «Opel Vectra» реєстраційний номер « [NUMBER] », рухаючись із швидкістю, що значно перевищувала максимально допустиму на даній ділянці дороги в межах населеного пункту, проїжджав автодорогою регіонального значення Р-24 сполученням Татарів-Камянець-Подільський у населеному пункті с. Стопчатів, по вул. Центральній, Косівського району Івано-Франківської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] та після вчинення наїзду залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Вказані вище обставини встановлені вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2020 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України (а.с.20-21). На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АО 6007795) (а.с.5). Потерпіла [PERSON] 19 грудня 2019 року звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 97 053,37 грн. у зв`язку із її лікуванням (а.с.8). На підставі фіскальних чеків та медичних документів судом встановлено, що шкода, пов`язана з лікуванням потерпілої складає 12 792 грн 48 коп. Також судом встановлено та підтверджується медичним висновком № 147/19, відповідно до якого потерпілу визнано дитиною інвалідом віком до 18 років. Належний розмір страхового відшкодування становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, що складає 75 114 грн. (а.с.13-18). З копії страхового акту № 03957/09/721 від 08 квітня 2021 року вбачається, що сума страхових виплат становить 92 301.80 грн та відповідно до платіжного доручення № 175340 позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 165 099,40 грн (а.с. 22,25). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.\~\~ Згідно пункту 24.1\~статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів ( пункт 24.2\~статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За п. 26.2 \~статтею 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи\~дитиною з інвалідністю\~- 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (\~ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Також в частині першій\~статті 1191 ЦК України\~зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Так, згідно з підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду,\~якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, підпункт «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved