Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулось у суд з позовом до\~ [PERSON] \~в якому просить стягнути заборгованість у сумі 82\~325,77 грн., та також судові витрати в сумі 2 684 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.08.2019 між АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», та відповідачем\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 9.226.0819.ФО_К, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 50 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % відсотків річних, та комісією за обслуговування кредиту 2,99 % щомісячно. Відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 08.08.2019 по 05.08.2022. За цей період відповідач мала сплатити, крім тіла кредиту (50 000 грн.), проценти за користування кредитом у сумі 7 грн. 75 коп. та комісію за обслуговування кредиту у сумі 53\~820 грн.. Загальна сума платежів за кредитом протягом дії кредитного договору № 9.226.0819.ФО_К мала скласти 103\~827, 75 грн.. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушила умови договору, отримала кредитні кошти проте, свої зобов`язання не виконує належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Внаслідок чого, станом на 31.03.2021 загальна заборгованість [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 82\~325, 77 грн. 15 листопада 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання, останній раз на 25 січня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. Станом на 25 січня 2024 року відповідач відзив на позовну заяву не надавала. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи без його у часті, на задоволенні позову наполягає, прохав розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання її було повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.08.2019 року між АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», та відповідачем\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 9.226.0819.ФО_К, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 50 000 грн. Відповідно до п. 1.4. Договору за користування кредитом Позичальник сплачує: пп.1.4.1. проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01 % річних; пп.1.4.2. комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0,00% (нуль процентів) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору; пп.1.4.3. комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2,99% (дві цілих і дев`яносто дев`ять сотих процентів) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Згідно з п. 2.1 Договору підписанням цього Договору позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною частиною цього Договору, що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Відповідно до п. 2.2 Договору надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника в Банку з подальшим перерахуванням на поточний рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у сумі 5040,00 грн. на сплату страхового платежу за договором добровільного страхування від нещасних випадків згідно п. 2.10 цього Договору та договором страхування, за умови сплати Позичальником комісії, встановлених п. 1.4.2 цього Договору (а.с. 16). Пунктом 2.3 Договору визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється Позичальником щомісячно в період з 1 по 10 (включно) числа кожного календарного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, в сумі 2885,00 грн. Згідно з п. 2.4 Договору погашення заборгованості за кредитом, комiсiї за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього Договору, здійснюється за допомогою регулярного платежу, який був встановлений на поточний рахунок Позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми платежу визначеного в п. 2.3. Договору та суми інших платежів на рахунок в AT «ЮНЕКС БАНК». Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 31-53). АТ «ЮНЕКС БАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника (а.с.31-53). Відповідач порушила умови договору, не виконала їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у зв`язку з чим, станом на 31.03.2021 за нею рахується заборгованість за вищезазначеним договором у сумі 82 325,77 грн., яка складається з: - 23\~595,90 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту (прострочена на дату подання позову до суду); - 26\~404, 10 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту (прострочена згідно графіку платежів); - 0 грн. 20 коп.- проценти за користування кредиту (прострочені на дату подання позову до суду); - 8 грн. 02 коп.- прострочені проценти за користування кредитом; - 1\~495,00 грн. комісія за обслуговування кредиту; - 28\~405,00 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту; - 2\~417,55 грн. сума нарахованої пені за кожен день прострочення платежу. Кількість днів прострочення по поверненню визначеного графіком платежів частини тіла кредиту, процентів по кредиту, комісії та інших визначених договором платежів станом на 31.03.2021 складає 568 днів. 31 березня 2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 31/03-2021, згідно якого АТ «ЮНЕКС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» право вимоги за Кредитними договорами в тому числі і за кредитним договором 9.226.0819.ФО_К від 08.08.2019, укладеним між АТ «ЮНЕКС БАНК» та\~ [PERSON] .. Відповідно до п. 2.1 цього Договору, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» в порядку та на умовах цього Договору, зобов`язується за плату передати (сплатити) банку суму фінансування, а банк зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» права вимоги за укладеними Кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Права грошової вимоги вважаються відступленими ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» в день підписання Акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання банком суми фінансування. Після переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», останній стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває відповідні права вимоги у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимог. Пунктом 2.2 цього Договору встановлено, що з дати відступлення прав вимоги банк перестає бути стороною за укладеними Кредитними договорами у розмірі зазначеному в Реєстрі прав вимог, а ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» стає виключним та єдиним кредитором за укладеними Кредитними договорами, у розмірі зазначеному в Реєстрі прав вимог та набуває відповідних прав за ними. Відповідно до пункту 2.4 цього Договору, відступлення права грошової вимоги у загальному розмірі визначеному в Реєстрі прав вимог і всіх інших прав, належних банку за укладеними Кредитними договорами, та їх перехід від банку до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» відбувається у дату відступлення прав вимоги. До ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» переходять усі права кредитора у зобов`язаннях, які виникли на підставі Кредитних договорів у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимог, в обсязі і на умовах, що існують на момент відступлення (а.с.59-66). Отже, всі права, які належали АТ «ЮНЕКС БАНК» стосовно відповідача перейшли до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», як нового кредитора, а тому відбулася заміна кредитора у вказаному зобов`язанні. 13.07.2021 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» відповідачу було направлено повідомлення- вимогу (а.с.54-55), що підтверджується описом вкладення від 13.07.2021 (а.с 56). Проте, ні протягом встановленого у вимозі 30-денного строку, ні станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідач не вчинив жодних дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до умов договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 укладеного між ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» та АТ «ЮНЕКС БАНК», ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК», в тому числі, й щодо [PERSON] за кредитним договором № 9.226.0819.ФО_К від 08.08.2019. Додатком №1 до договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 є Реєстр прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 загальна сума заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 9.226.0819.ФО_К від 08.08.2019 становить 82\~325,77 грн.. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням частини 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2021 по справі №278/2177/15-ц про те, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення [PERSON] .. На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування [PERSON] поставила свій підпис у кредитному договорі, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. Будь-яких доказів спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, який узгоджується із випискою по особовому рахунку, відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов договору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 50\~008,22 грн., з яких: 23\~595,90 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена); 26\~404,10 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена за графіком); 0,20 грн.\~- прострочені проценти за кредитом; 8,02 грн.\~- строкові проценти за користування кредитом, є правомірними і законними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки виходять із кредитних договірних зобов`язань. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості зі сплати 1\~495,00 грн.\~простроченої комісії на день звернення з позовом, 28\~405,00 простроченої комісії за обслуговування кредиту та 2\~417,55 грн.\~суми пені за кожен день прострочення платежу, суд зазначає наступне. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Банк, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту не зазначив, за які саме послуги сплачується комісія. Договором передбачено право позичальника на отримання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Перелік послуг з обслуговування кредиту, за які справляється плата у вигляді комісії за обслуговування комісії Договір не містить, при цьому, щомісячна плата за обслуговування міститься у підпунктах 1.4.2 та 1.4.3 кредитного договору та у графіку щомісячних платежів. Умов щодо нарахування та умов стягнення пені у наданому кредитному договорі не передбачено. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги, перелік яких відсутній у Договорі, а отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», вказаний пункт кредитного договору є несправедливим. Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16. Також, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №708/195/19. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1495,00 грн.\~прострочена комісія за обслуговування кредиту та 28\~405,00 грн.\~строкова комісія за обслуговування кредиту необхідно відмовити за безпідставністю. Також суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2\~417,55 грн. пені за кожен день прострочення платежу на підставі п. 6 розділу IV «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Крім того, суд враховує, що позивач не надав суду детальний розрахунок неустойки із зазначенням конкретного періоду нарахування відповідачу неустойки в розмірі 2\~417,55 грн., кількість прострочених днів та інше, а також, що з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), споживач [PERSON] звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2417,55 грн. пені за кожен день прострочення платежу. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 60,74%, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1630,26 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 147\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням\~від 14.09.2022 № 49/0/9-22\~змінив територіальну підсудність судових справ Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області на\~Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. На підставі викладеного та

Outcome: partial