Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається із А-2 - житлового будинку, загальною площею - 458,2 кв.м., житловою площею - 198,9 кв.м., та господарських будівель і споруд: а - сходи, а? - сходи, б - балкон, б? - балкон, ц/п - цокольний поверх, мс - мансарда, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] ; визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається із А-2 - житлового будинку, загальною площею - 458,2 кв.м., житловою площею - 198,9 кв.м., та господарських будівель і споруд: а - сходи, а? - сходи, б - балкон, б? - балкон, ц/п - цокольний поверх, мс - мансарда; визнати домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: корівник, поз.1, 573,8 кв.м.; манітоба, поз.2, 91,3 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] ; визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: корівник, поз.1, 573,8 кв.м.; манітоба, поз.2, 91,3 кв.м. В обгрунтування позову позивач покликається на наступне. Вказує, що 24.04.2004 року між [PERSON] і нею, [PERSON] , у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 527, було зареєструвано шлюб. 05 квітня 2023 року шлюб між [PERSON] і нею, [PERSON] , розірвано. Вказані обставини підтверджуються рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 квітня 2023 року у справі № 444/569/23. Від шлюбу у них народилась дочка, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 06.02.2020 року). [INFO] народилась дочка, [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 04.12.2009 р). Також у сторін [INFO] народилась дочка, [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 19.07.2017 року). Зазначає, що за час спільного проживання сторони набули у власність житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 458,2 кв.м., житловою площею: 198,9 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 07.09.2004 року і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4661344 від 07.09.2004 року, серія СВЕ №527696. Також за час шлюбу вони також набули у власність домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , опис об`єкта: корівник, поз. 1, 573,8 кв.м.; манітоба, поз. 2, 91,3 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.06.2008 року і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19094087 від 05.06.2008 року, серія ССК №649383. Зазначає, що діти проживають разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що відповідач участі в утриманні дітей не приймає, жодної допомоги не надає, аліменти не сплачує, через що вона змушена утримувати їх самостійно. Оскільки відповідач не виконує свого обов`язку із утримання дітей, вона змушена просити суд про відступлення від презумпції рівності часток. Зважаючи на наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 13 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено спроаву до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Її представник адвокат Гриневич М.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав наведених у позовій заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Фецяк В.Я. в судове засідання не прибули. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Щодо задоволення позовних вимог не заперечив та вказав, що сторона відповідача визнає, що спірне майно є спільно нажитим майном подружжя та враховуючи те, що неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні, не заперечує щодо збільшення розміру частки [PERSON] в спільному майні подружжя до 2/3. А від так, позові вимоги [PERSON] визнає. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, відповідача та його представника, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Із Відповіді № 358070 від 11.12.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач є власником будинку [ADDRESS] загальною площею 458,2 кв. м. з 07.09.2004 та домоволодіння за адресою: [ADDRESS] з 05.06.2008 (арк. спр. 95). Наведене також підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 07.09.2004 року (арк. спр. 16), копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4661344 від 07.09.2004 року, серія [NUMBER] (арк. спр. 17), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.06.2008 (арк. спр. 26) і копією Витягуитягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19094087 від 05.06.2008 року, серія ССК №649383 (арк. спр. 27). Із копії технічного паспорта від 31.08.2004 року, виданого ЛОДК «БТІ та ЕО»вбачається, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] складається із А-2 - житлового будинку, загальною площею - 458,2 кв.м., житловою площею - 198,9 кв.м., та господарських будівель і споруд: а - сходи, а? - сходи, б - балкон, б? - балкон, ц/п - цокольний поверх, мс - мансарда (арк. спр. 18-25). Із копії технічного паспорта від 16.05.2008 року, виданого ЛОДК «БТІ та ЕО»вбачається наступний опис домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] : корівник, поз.1, 573,8 кв.м.; манітоба, поз.2, 91,3 кв.м. (арк. спр. 35-40). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 квітня 2023 року у справі № 444/569/23 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, що був укладений 24.04.2004 року у міському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 527. Таким чином, оскільки спірне майно набуте сторонами за час шлюбу сторін, воно являються об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Із копій свідоцтв про народження в матеріалх справи вбачається, що від подружнього життя у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З копії довідки від 17.08.2023 № 130574, виданої Департаментом міської агломерації Львівської міської ради, вбачається, що діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . При встановлені наявності підстав для відступлення від рівності часток подружжя судом встановлено, що діти перебувають на повному утриманні матері, оскільки відповідачем не доведено, що він взагалі виконує обов`язок по утриманню дітей. Відповідач не заперечує того, що діти проживають разом із позивачем та перебувають на її повному утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд враховує, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнає такі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved