Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

ТОВ "ГК "Нафтогаз України" звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] у період з листопада 2018 року по липень 2023 року було спожито природний газ на загальну суму 23211,92 грн., проте не сплачено. ТОВ "ГК "Нафтогаз України", як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та являється постачальником на якого покладені спеціальні обов`язку. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ними та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 року визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідач акцептував договір фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого природного газу. Відповідачем у порушення договірних відносин не проведено своєчасну оплату отриманих послуг, а тому виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги не визнав і зазначив, що сплачував за спожитий газ, що підтверджується наданими даними по платежам за період із 2015 по 2023 рік. Крім цього, просив застосувати позовну давність у випадку наявності заборгованості. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.202, 208, 638 ЦК України: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 714 частиною 1 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ст.901 ч.1 ЦК України. Відповідно ст.ст.7, 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги": індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам" №2500 від 30.09.2015 року визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно ст.13 ч.2 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого газу. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 року вбачається, що 13.11.2015 року зареєстровано юридичну особу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності - торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с.12-13). Ухвалою Кіровоградський районний суд Кіровоградської області від 11.05.2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ "ГК "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ і судового збору (а.с.14). ТОВ "ГК "Нафтогаз України" проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , який стосується споживача [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , який свідчить, що за період із листопада 2018 року по липень 2023 року наявна заборгованість за споживання газу, яка складає 23211,92 грн., а також вказано оплати, які було проведено відповідачем і враховано позивачем (а.с.19-20). ТОВ "ГК "Нафтогаз України" на адресу [PERSON] направлявся лист-вимога про сплату заборгованості за спожитий газ, який залишено без задоволення (а.с.22). Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.08.2023 року свідчить, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.23). Листом Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №02-27/351 від 04.09.2023 року повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Аналізуючи квитанції подані відповідачем судом встановлено наступне. Квитанції №0.0.1007257622.1 від 10.04.2018 року на суму 1160 грн., №0.01087494637.1 від 18.07.2018 року на суму 2250 грн., №0.0116753889.1 від 23.10.2023 року на суму 2764 грн. подані за період за який позивач не просить стягувати борг. Крім того, відповідачем подано квитанції, які враховано позивачем у рахунок погашення заборгованості, що відображено в проведеному ТОВ "ГК "Нафтогаз України" розрахунку фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , а саме квитанції: №0.0.1295791267.1 від 15.03.2019 року на суму 420 грн., №0.0.1320584632.1 від 10.04.2019 року на суму 248,65 грн., № 0.0.1376352793.1 від 10.06.2019 року на суму 1500 грн., № 0.01381057881.1 від 14.06.2019 року на суму 2400 грн., №0.0.1416446002.1 від 02.07.2019 року на суму 450 грн., №0.0.1489760856.1 від 11.10.2019 на суму 207 грн., №0.0.1514029893.1 від 05.11.2019 року на суму 213,12 грн., №0.0.1560292717.1 від 20.12.2019 року на суму 4000 грн, № 0.0.1546634734.1 від 09.12.2019 року на суму 1550, грн., №0.0.218935880 від 09.07.2021 року на суму 607,32 грн., №0.024276175706 від 20.01.2022 року на суму 5000 грн., №0.027300485751.1 від 04.11.2022 року на суму 1120 грн., №0.0.2379849712.2 від 15.12.2021 року на суму 1900 грн., б/н про сплату за квітень 2021 року на суму 500 грн., №7250-1373-9234-8930 від 05.03.2021 року на суму 2984,10 грн. Інші квитанції, подані позивачем не враховуються судом при розгляді даної справи, оскільки не стосуються данного позову, сплачені з призначенням платежу: «за розподіл природного газу» (а.с.43-63). Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Доводи відповідача, викладені у письмових поясненнях, не спростовують наведеного вище та відповідно не можуть бути підставою для відмови у позові. Відповідно ст.ст.257, 261, 267 ЦК України: загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач просить стягнути заборгованість за період із листопада 2018 року по липень 2023 року, проте звернувся до суду з позовом у серпні 2023 року, а тому, зважаючи на заяву відповідача про застосування позовної давності, суд вважає, що стягненню підлягає лише заборогованість за період із серпня 2020 року по липень 2023 року, яка складає 18269,96 грн. (23211,92 - 4941,96), а позовні вимоги про стягнення заборгованості за період із листопада 2018 року по липень 2020 року не підлягають задоволенню, оскільки сплинув строк позовної давності. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, згідно ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору, підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам із відповідача.

Outcome: partial