Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

29.09.2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що позивачка [PERSON] є матір`ю відповідачки [PERSON] ,, [INFO] , котра є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Будучи частиною цієї родини, позивачка мала можливість спостерігати за тим, що у ній відбувалося і які стосунки між онучкою і донькою позивачки. Донька позивачки- відповідачка [PERSON] майже з народження онучки [PERSON] покинула її. Позивачка проживає разом з онучкою з її народження за адресою [ADDRESS] , та здійснює самостійно за нею догляд, виховання та утримання уже більше 5 років. Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована Виноградівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 03.07.2019 р. повторно видано свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис № 46 від 09.03.2018 р. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, оскільки [PERSON] не перебувала у шлюбі. [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №5 «Гармонія» Виноградівської міської ради Закарпатської області, до якого відводить та забирає сама позивачка, що підтверджується довідкою від закладу №95 від 05.05.2023 р. Ця довідка також підтверджує, що матір дитини, [PERSON] , контакту з закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує, необхідних оплат за дитину не проводить. Підтвердженням того що дитина проживає саме у позивачки, є також характеристика Виноградівської міської ради Закарпатської області № 02-27/1848 від 12.05.2023 р. Відповідачка [PERSON] також веде неприпустимий для матері спосіб життя. Згідно з інформацією про її характеристику №02-27/1848 від 12.05.2023 p., виданою Виноградівською міською радою Закарпатської області, гр. [PERSON] по факту проживає більшість часу у випадкових знайомих, офіційно не працевлаштована, за місцем реєстрації характеризується негативно, зловживає алкоголем і веде розпусний спосіб життя. Проходила декілька разів лікування від алкоголізму, але безуспішно. Дана характеристика не відповідає загальноприйнятним духовним стандартам, котрі мати має доводити до дитини. Відповідачка не цікавиться життям своєї дитини і навіть не намагається прикласти зусиль, розмов із нею про це було багато, але для неї головне в житті тільки втамувати свою спрагу до алкоголю. Позивачка зазначає, що в інтересах дитини є доцільним позбавити відповідачку батьківських прав, яка самоусунулася від її утримання, виховання, спілкування з нею, яка свідомо нехтує своїми обов`язками матері, просила позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно доньки, встановити опіку та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь доньки аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Матій Н.Ю. не з`явилися, однак подали до заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання заявленого позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Представник третьої особи орган опіки та піклування Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її дитини та призначення позивачки [PERSON] опікуном дитини. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачка [PERSON] майже з народження онучки [PERSON] покинула її. Позивачка проживає разом з онучкою з її народження за адресою [ADDRESS] , та здійснює самостійно за нею догляд, виховання та утримання уже більше 5 років. Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована Виноградівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 03.07.2019 р. повторно видано свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис № 46 від 09.03.2018 р. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, оскільки [PERSON] не перебувала у шлюбі. [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №5 «Гармонія» Виноградівської міської ради Закарпатської області, до якого відводить та забирає сама позивачка, що підтверджується довідкою від закладу №95 від 05.05.2023 р. Ця довідка також підтверджує, що матір дитини, [PERSON] , контакту з закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує, необхідних оплат за дитину не проводить. Підтвердженням того що дитина проживає саме у позивачки, є також характеристика Виноградівської міської ради Закарпатської області № 02-27/1848 від 12.05.2023 р. Відповідачка [PERSON] також веде неприпустимий для матері спосіб життя. Згідно з інформацією про її характеристику №02-27/1848 від 12.05.2023 p., виданою Виноградівською міською радою Закарпатської області, гр. [PERSON] по факту проживає більшість часу у випадкових знайомих, офіційно не працевлаштована, за місцем реєстрації характеризується негативно, зловживає алкоголем і веде розпусний спосіб життя. Проходила декілька разів лікування від алкоголізму, але безуспішно. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З висновку органу опіки та піклування Виноградвської міської ради вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її дитини та призначення позивачки [PERSON] опікуном дитини. Встановлено, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відсутні, останній свідомо ухиляється від їх виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її доньки [PERSON] та призначення позивачки [PERSON] опікуном дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитинивід 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів доходів відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених сімейним Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved