Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 23 жовтня 2021 року. Зазначає, що від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що в цей час вона звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про розірвання шлюбу та із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку. Посилається на те, що з відповідачем вони не проживають разом з вересня 2023 року, а син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Зазначає, що вона не працює і здійснює догляд за малолітньою дитиною [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, доходів не має і потребує матеріальної допомоги від відповідача, який добровільно надає нерегулярно і в недостатньому розмірі матеріальну допомогу на її утримання до досягнення малолітнім сином [PERSON] трирічного віку, хоча відповідач працює і має змогу надавати їй матеріальну допомогу. Вказує, що угоди про добровільну сплату аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років між ними не досягнуто. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08 січня 2024 року представником відповідача - адвокатом Денисенко Т.М. в системі «Електронний суд» було сформовано відзив, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначила, що звертаючись з позовом про стягнення на своє утримання аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] не обґрунтувала заявлений розмір та можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Зазначає, що у відповідача на цей час відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дружини з огляду на те, що відповідно до довідки про заробітну плату [PERSON] працює в ТОВ «Український трубний завод» з 01 листопада 2023 року, а його сукупний дохід з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року склав 15 000 грн., з якого утримано податки на суму 2 925 грн., тобто, розмір середньомісячної заробітної плати відповідача після утримання податків становить 6 037,50 грн., що вважається низьким доходом. Вказує, що відповідно до судового наказу, виданого 30 листопада 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Також наголошує, що відповідачем з листопада 2023 року в добровільному порядку здійснюються відрахування аліментів на користь позивача на утримання дитини, зокрема, за листопад 2023 року ним перераховано на її користь аліменти у розмірі 3 000 грн., що фактично відповідає 50% (1/2) частини від доходу відповідача, та за грудень загалом перераховано 4 000 грн. Вважає, що задоволення вимог позивача з урахуванням сплати 1/4 частини доходу на утримання дитини буде означати стягнення з відповідача 1/2 від його доходу, що з врахуванням його низького доходу буде надмірним тягарем, непропорційним до мети і суті стягнення аліментів на утримання дружини, та може призвести до накопичення боргу зі сплати аліментів. 12 січня 2024 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якому просила позов задовольнити у повному обсязі, в обґрунтування зазначивши, що відповідач має нормальний стан здоров`я і при бажанні має можливість офіційно працевлаштуватись на більш оплачувану роботу, та виплачувати їй аліменти у заявленому нею розмірі, тому наполягає на стягнення аліментів на її утримання саме в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Вказує, що її позовна вимога узгоджується з ч. 3 ст. 128 КЗпП України. Зазначила, що на її утримання до досягнення дитиною трьох років відповідач грошові кошти зовсім не перераховував. Позивач та її представник надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі за наявними у справі доказами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 23 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис №1231, а прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на - [PERSON] (а. с. 6). Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис №118 (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 16 грудня 2019 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1286 про реєстрацію місця проживання особи, виданою Центром надання адміністративних послуг м. Дніпро від 06 грудня 2021 року, та витягом з реєстру територіальної громади №2023/009787142, сформованим 29 листопада 2023 року, а разом з нею проживає малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актом обстеження будинку від 28 листопада 2023 року за підписами комісії у складі сусідів та затвердженого головою квартального комітету Квартал №6 мікрорайону Таромське Новокодацького району м. Дніпра (а. с. 4, 8, 9). Позивач [PERSON] не має змоги працювати, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг житло. Згідно із ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм матеріального закону випливає, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та за умови того, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає їхня спільна дитина, якій не виповнилось три роки, оскільки відповідач працездатного віку та забезпечений роботою, що підтверджується поясненнями, наданими у відзиві і довідкою про заробітну плату [PERSON] на ТОВ «Український трубний завод» №0401/2 від 04 січня 2023 року, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає разом з їх спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд враховує, матеріальний стан відповідача, який офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату відповідно до довідки про доходи в середньому 6 037,50 грн. на місяць, та відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2023 року у справі №205/12969/23 з нього стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, який набрав законної сили 30 листопада 2023 року та на підставі якого відкрито виконавче провадження №73697313 (а. с. 37, 38). Судом також не беруться до уваги посилання сторони відповідача на добровільну сплату [PERSON] аліментів, оскільки наявні в матеріалах справи платіжні інструкції від 21 листопада 2023 року на суму 3 000 грн. з призначенням платежу «аліменти» та від 31 грудня 2023 року на суму 2 000 грн. з призначенням платежу «подарунок сину з новим роком» (а. с. 39-40), оскільки такі дії відповідача не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини і фінансові можливості відповідача, а тому суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на її утримання, а саме 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення їх сином трьох років, є завищеним. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а тому наявні підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення їх сином - [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи стягнення з 29 листопада 2023 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі в розмірі 1 073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial