Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2019 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Комісарової Світлани Олександрівни, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтуванні позовної заяви зазначено, що 18.09.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та [PERSON] (боржник) було укладено кредитний договір №014/0076/74/65795, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 88\~200,00 доларів США, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 12,75% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Банк виконав свої зобов`язання надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. 18.09.2006 року між сторонами була укладено додаткова угода №1 до КД №014/0076/74/65795, відповідно до якої позичальник [PERSON] зобов`язалась передати в заставу кредитору майно, що буде придбано (приватна квартира) за адресою: [ADDRESS] (будівництво ІІ черги), застрахувати об`єкт кредитування протягом 10 днів з моменту отримання позичальником правовстановлюючих документів та технічної документації на нерухомість. 15.12.2008\~року між\~сторонами була\~укладено додаткова\~угода №2\~до КД\~№014/0076/74/65795, відповідно до якої позичальник [PERSON] зобов`язалась у тринадцятиденний строк з дня реєстрації права власності позичальника на об`єкт нерухомості у відповідності з вимогами чинного законодавства України, надати кредитору для ознайомлення оригінал документів, що підтверджують право власності позичальника на зазначені об`єкти. Укласти з кредитором договір про зміну та/або доповнення до іпотечного договору про передачу новозбудованого майна в іпотеку. Таким чином, з укладенням кредитного договору та додаткових угод №1, 2 до нього у позичальника виник обов`язок повернути кредит та відсотки за кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених графіком погашення, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредиток, відсотками та пеню. 19.09.2006 року з метою забезпечення виконання за кредитним договором між банком (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) було укладено іпотечний договір, посвідчений Комісаровою С.О. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 19.09.2006 року за реєстровим номером №4713. Відповідно до умов п.1.2 Договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором іпотекодавець на умовах, передбачених цим договором, передає в іпотеку майнові права за Договором №ГЕН-2-100 про інвестування від 12.01.2006 року на квартиру за будівельним [ADDRESS] , укладеного між іпотекодавцем [PERSON] та Приватним підприємством «Прогрес-Риелт». Під час проведення претензійно-позовної роботи позивачу стало відомо, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належна [PERSON] введено в експлуатацію. Станом на 18.04.2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором не погашена та складає 189\~705,34 доларів США, що складається: заборгованість за кредитом у розмірі 81\~666,67 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 108 038,67 доларів США. У зв`язку із тим, що основне зобов`язання за кредитним договором [PERSON] виконано не було, порушено умови вищезазначеного договору іпотеки, позивач просить суд у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року у сумі 189\~705,34 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно Іпотечного договору від 19.09.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. зареєстрованого в реєстрі за №4713, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.07.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 23.10.2019 року повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями вказана справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Донцова Д.Ю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 29.10.2019 року від позивача надійшла заява про уточнення (збільшення) позовних вимог, де просить суд визнати предметом застави згідно іпотечного договору від 19.09.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. зареєстрованого в реєстрі за реєстровим №4713 новозбудовану квартиру за адресою: [ADDRESS] , належну на праві приватної власності гр. [PERSON] та у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року у сумі 189\~705,34 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно Іпотечного договору від 19.09.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. зареєстрованого в реєстрі за №4713, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки проведеної в межах виконавчого провадження. Стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 5376,33 гривень. Ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~27.11.2019\~року провадження\~у справі\~зупинено до\~набрання чинності\~рішенням Одеського\~апеляційного суду\~в справі\~№1512/2-214/11 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2016 року у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року клопотання представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про заміну сторони у справі його правонаступником задоволено. Залучено до участі у якості правонаступника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк»\~- Акціонерне товариство\~«Оксі банк» (код ЄДРПОУ: 09306278, юридична адреса: м. Львів, вул.Газова 17) у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Комісарової Світлани Олександрівни про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальність про залучення у справі правонаступника позивача задоволено. Залучено до участі у якості правонаступника позивача Акціонерне товариство «Оксі банк» \~- Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Сегура-Капітал» (код ЄДРПОУ: 41617928; юридична адреса: 61072, м. Харків, пр. Науки, 56) у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Оксі банк» (правонаступник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Комісарової Світлани Олександрівни про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 12.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] -адвоката\~Курило В.Г. про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, а саме просить суд провести судове засідання 05.12.2023 року о 12:30 год. за наявними в матеріалах справи доказами. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином, причин не явки не повідомили. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін, які сповіщені належним чином, на підставі наявних матеріалів справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Датою складання повного тексту судового рішення є 14.02.2024 року. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 18.09.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (кредитор) та [PERSON] (боржник) було укладено кредитний договір №014/0076/74/65795, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 88\~200,00 доларів США, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 12,75% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.1.3 кредитного договору №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року погашення кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватися наступним чином: згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/216 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1 цього договору та погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно; згідно графіку погашення кредиту ануїтетними платежами. Вказані графіки було надано до суду, де наявний підпис відповідача [PERSON] 18.09.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) була укладено додаткова угода №1 до кредитного договору №014/0076/74/65795, відповідно до якої позичальник [PERSON] зобов`язалась передати в заставу кредитору майно, що буде придбано (приватна квартира) за адресою: [ADDRESS] (будівництво ІІ черги), застрахувати об`єкт кредитування протягом 10 днів з моменту отримання позичальником правовстановлюючих документів та технічної документації на нерухомість. 15.12.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) була укладено додаткова угода №2 до кредитного договору №014/0076/74/65795, відповідно до якої позичальник [PERSON] зобов`язалась у тринадцятиденний строк з дня реєстрації права власності позичальника на об`єкт нерухомості у відповідності з вимогами чинного законодавства України, надати кредитору для ознайомлення оригінал документів, що підтверджують право власності позичальника на зазначені об`єкти, укласти з кредитором договір про зміну та/або доповнення до іпотечного договору застави, про передачу новозбудованого майна в іпотеку/ заставу банку, а також виконати зобов`язання щодо страхування предмету іпотеки, передбачені п.п. 3.7, 5.6 кредитного договору №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року. Сторони вирішили та дійшли згоди доповнити розділ 5 Кредитного договору №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року «позичальник зобов`язується», наступним пунктом: «п.5.7 Достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені договором у разі: невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту; якщо позичальник у строки, встановлені у п.3.9 Договору, не уклав з кредитором іпотечний договір про зміни а/або доповнення до іпотечного договору щодо об`єкта нерухомості. 19.09.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) з метою забезпечення виконання за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року було укладено іпотечний договір, посвідчений Комісаровою\~С.О. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 19.09.2006 року за реєстровим номером №4713. Відповідно до умов п.1.2 Іпотечного договору від 19.09.2006 року в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором іпотекодавець на умовах, передбачених цим договором, передає в іпотеку майнові права за Договором №ГЕН-2-100 про інвестування від 12.01.2006 року на квартиру за будівельним [ADDRESS] , укладеного між іпотекодавцем [PERSON] та Приватним підприємством «Прогрес-Риелт». Відповідно до\~умов п.1.3\~Іпотечного договору\~від 19.09.2006\~року предметом\~договору №ГЕН-2-100\~про інвестування\~від 12.01.2006\~року є\~будівництво квартири\~за будівельним\~ [ADDRESS] , яка має бути побудова підприємством, та перейде у власність іпотекодавця після вводу в експлуатацію. Відповідно до умов п.1.5 Іпотечного договору від 19.09.2006 року після закінчення будівництва збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки, відповідно до умов цього договору. Відповіднодо умов п.8.1 Іпотечного договору від 19.09.2006 року у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповіднодо умов п.8.2 Іпотечного договору від 19.09.2006 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Банк виконав свої зобов`язання надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року, заборгованість [PERSON] перед банком складає 189\~705,34 доларів США, що складається: заборгованість за кредитом у розмірі 81\~666,67 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 108 038,67 доларів США. На підтвердження розміру заборгованості [PERSON] також надано: виписку по рахунку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 25.04.2019 року, 22.04.2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» було відправлено [PERSON] вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором ( вих. 114/5-151139 від 19.04.2019 року), де попереджено, що в разі непогашення заборгованості за кредитним договором, банк буде змушений вжити заходів з примусового стягнення зазначеної заборгованості, у тому числі, але не обмежуючись, шляхом звернення стягнення на об`єкт, що перебуває в іпотеці як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 29.09.2020 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги за кредитним договором №014/0076/74/65078 від 07.09.2006 року та за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року. 01.10.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, який укладено 19.09.2006 року, за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року. 29.09.2020 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Сегура-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги за кредитним договором №014/0076/74/65078 від 07.09.2006 року та за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року. 01.10.2020 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Сегура-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, який укладено 19.09.2006 року, за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5, 12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України "Про іпотеку", згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі статтею 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16 зазначив, що новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами. Отже, до відповідача, яка придбала новоутворену квартиру, перейшло право власності на предмет іпотеки, і вона набула статусу іпотекодавця і має усі права і несе всі обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки. У статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року, заборгованість [PERSON] перед банком складає 189\~705,34 доларів США, що складається: заборгованість за кредитом у розмірі 81\~666,67 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 108 038,67 доларів США. Доказів, які спростовують заборгованість за кредитним договором №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року від відповідача не надходило. Доказів, які спростовують обставини викладені в позовній заяві від відповідача не надходило. Отже у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором Банк, як іпотекодежатель, в силу вимог статті 33 Закону України "Про іпотеку" має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені сторонами по справі в судовому засіданні та у заявах по суті справи, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень, (рішення у справі "Руїз Торіха проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія А, N 303- А, параграф 29). Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог\~Товариства з обмеженою відповідальність «Сегура-капітал», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Оксі банк», що в свою чергу є правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Комісарової Світлани Олександрівни, про визнати предметом застави та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 3455,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6695 від 12.07.2019 року та у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7608 від 22.10.2019 року, що в сумі складає 5376,33 гривень. У зв`язку із задоволенням позовної заяви, судовий збір у розмірі 5376,33 гривень підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved