Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем [PERSON] , проживали з 2016 року по 2017 рік як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання з відповідачем, в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач є її батьком, однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про батьківство, мотивуючи це тим, що позивач може отримувати допомогу як мати-одиначка. Запис про батька був зроблений відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, в свідоцтві про народження дитини в графі - батько, стоїть [PERSON] . Фактично стосунки між позивачем та відповідачем, припинилися березні 2017 році. З квітня 2017 року відповідач життям дитини також не цікавиться, не приділяє їй будь-якої уваги, матеріально утримувати не допомагає. Наведене стало підставою для звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, хоча про дату та місце проведення слухання повідомлявся належним чином, надав відзив, згідно якого проти задоволення позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі, оскільки він не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що на момент їхнього знайомства, позивачка вже була вагітною і, як вона сама повідомила, біологічним батьком був її сусід. Після народження дитини, відповідач не піклувався про неї, немає жодної фотографії де б він тримав дитину на руках, оскільки це була виключно дитина позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно із ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст.\~15,\~16\~\~ЦК України, за якими кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у\~\~разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого\~\~особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як встановлено судом, сторони проживали з 2016 року по 2017 рік як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, [PERSON] , народилась [INFO] , про що 23.09.2016 року видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис 1149 від 23.09.2016 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану: Жовтневий районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відомості про батька: [PERSON] , відомості про матір: [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.09.2020 року Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 48 від 02.09.2020 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Як вказує позивач, відповідач визнавав своє батьківство, однак, оскільки заробітки в нього були не великі, він запропонував позивачу оформити доньку як матері-одиначці з метою отримання від держави допомоги на її утримання. Крім того, наведене підтверджується актом депутатського обстеження, складеним депутатом Нивотрудівської сільської ради Павелко Л.Ю. за участю свідків [PERSON] , [PERSON] , яким підтверджується, що з листопада 2015 року по квітень 2017 року у будинку по [ADDRESS] , окрім власника будинку, проживала [PERSON] зі своїм співмешканцем [PERSON] , проживали в окремій кімнаті, разом вели сімейний бюджет, разом відпочивали і відмічали свята. У період спільного проживання була зачата дитина, у період вагітності вони разом придбавали речі для дитини, дитячий візочок, разом відвідували жіночу консультацію. Після народження дитини [PERSON] забирав [PERSON] із дитиною із пологового будинку. В квітні 2017 року вищевказані особи припинили свої стосунки і за період з 2017 по 2020 рік батько не проявляв своєї допомоги. Також, наведене підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями. Відповідно до\~ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно\~ст.128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3\~ст.\~128\~СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1\~ст. 135 СК).\~\~\~\~ Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови за нормою статей\~213,\~215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За змістом ст. ст.\~12\~та\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved