Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської звернувся [PERSON] з позовом до акціонерного товариства «Райффайзен Банк» в якому просить визнати недійсним кредитний договір, розірвати його, та зобов`язати повернути [PERSON] все, що одержав АТ «Райффайзен Банк» на виконання вказаного правочину за цим кредитним договором, та стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на користь позивача 74604,96 гривень спричинених матеріальних збитків (а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач відкрив на ім`я позивача кредитний рахунок № [NUMBER] . Оригінал або належним чином завірену копію договору відповідач позивачу не надав. Раніше у відділенні Райффайзен Банку був відкритий на ім`я позивача поточний рахунок № [NUMBER] , на який було зарахований переказ на суму 10500 грн. Згідно Договору кредиту Кредитор (відповідач) надав позивачу, як Позичальнику, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 74604,96 гривень, зі сплатою 5% та з встановленим ним відповідним порядком погашення суми заборгованості. Позивач вважає, що згідно кредитного рахунку № [NUMBER] треба вважати укладеним (існуючим) кредитний договір, який необхідно визнати недійсним з наступних підстав, а саме: 17.07.2023 року приблизно о 12 годині позивачу по телефонному номеру [NUMBER] надійшло повідомлення від Райффайзен Банку про отримання матеріальної (грошової) допомоги, яка в подальшому не підтвердилася. Після отримання вище вказаного повідомлення, позивач перейшов за Посиланням в цьому повідомленні на сайт «Novavipata.space», в якому при відкритті він ввів пароль та логін щодо входу до Райффайзен Банк-24, і невстановлені посадові особи банку зняли грошові кошти з його банківської картки в сумі 72500,00 гривень, що підтверджується банківськими квитанціями від 17.07.2023. З наданих пояснень оператор відділення Райффайзен Банку у місті Чорноморську Одеської області підтвердив, що телефон за реквізитами на сайті «Novavipata.space» належить консультативному відділу центрального Райффайзен Банку у місті Києві. Отже, позивач стверджує, що відносно нього було скоєно кримінальне правопорушення та він був вимушений 21.07.2023 звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів, на підставі якої внесені відомості до ЄРДР за №12023162160000480, - за кваліфікаційними ознаками складу злочину, передбаченого статтею 190 частиною 3 КК України. По вказаному кримінальному провадженню позивача визнано потерпілим. У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору, а саме: квитанції від 17.07.2023 підтверджують винність відповідача, як юридичної особи АТ «Райффайзен Банк», у скоєнні відносно позивача кримінального правопорушення, так як відповідач знав про вказану систему шахрайства (згідно частини 5 статті 90 ЦК України незаконно використовувалася і його назва юридичної особи) та через нього передавалися вище вказані інформаційні повідомлення; вказані шахрайства навмисно та продовж певного часу не блокувалися відповідачем; відповідач за зняття (списання) основних грошових коштів з рахунку позивача незаконно отримував (списував без його згоди) комісійні виплати; відповідач особисто був зацікавлений у відкритті без згоди позивача вказаного кредитного договору з метою отримання незаконних доходів та прибутків; відповідач не в змозі був зберегти гроші на поточному рахунку № [NUMBER] , які могли б бути джерелом погашення заборгованості по кредитному договору або будь-яких інших заборгованостей. Позивач був вимушений звернутися з цим позовом до суду, оскільки вважає вищевказаний кредитний договір незаконним, так як ним істотно порушуються для позивача умови, які спричиняють йому кожного місяця матеріальні та моральні збитки. В судовому засіданні позивач підтримав в повному обсязі викладені в позовній заяві обставини та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.21-26, 76-77). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2021 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено договір про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №010/5507/82/ [NUMBER] , за яким Кредитор надав Позичальнику кредит в розмірі 10000,00 гривень (розмір поточного ліміту на дату початку кредитування), строком на 48 місяців під фіксовану процентну ставку - 48,00% річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором (а.с.28-29, 31-33). Перед укладенням та підписанням Кредитного договору, Позичальник ознайомився з основними умовами кредитування, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту, додатковою інформацією та іншими важливими правовими аспектами, шляхом підписання Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» (а.с.30). Надання кредитних коштів проводилось на підставі п.1.2 та п.7.1. Договору, відповідно до якого Банк відкриває Картковий рахунок [NUMBER] в гривні на ім`я Клієнта, випускає та надає клієнту платіжну карту, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки або її реквізитів відповідно до правил Платіжних систем, Правил та Тарифів на ведення та обслуговування Карткових рахунків фізичних осіб. Згідно розписки від 06.10.2021 [PERSON] отримав платіжну картку (а.с.37). Відповідно до умов п.1.3. Договору, на умовах заяви, з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту Клієнт має право отримати, а Банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на Картковому рахунку, надати Клієнту в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту з карткового рахунку у випадках, визначених Договором (а.с.34-36). Виписка з рахунку позичальника, відкритого в рамках Кредитного договору, відповідає вимогам та підтверджує факт передачі кредитних коштів Позичальнику та заборгованість за Кредитним договором. А отже, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Дана позиція викладена у Постанові від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та у Постанові від 30.08.2019 року у справі №353/614/15 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши Позичальнику кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Договору. Згідно умов п.3.1. Договору сторони досягли згоди, що на дату підписання Заяви та відкриття карткового рахунку поточний ліміт становить нуль гривень. Протягом 30 робочих днів з дати Заяви, після відкриття карткового рахунку Банк може змінити розмір поточного ліміту до суми зазначеної в п.2.2.1 Заяви, про що направляє Клієнту SMS - повідомлення на номер телефону, що наданий Клієнтом при підписанні Заяви або інший номер телефону, що наданий Клієнтом в процесі обслуговування. Датою початку кредитування є дата направлення Банком Клієнту першого після підписання заяви SMS - повідомлення про встановлення (зміни) поточного ліміту. Банк повідомляє Клієнта про розмір поточного ліміту в наступному періоді направленням SMS - повідомлення. Відповідно до п.4.1. Договору, проценти нараховуються в порядку, визначеному підпунктами 2.5.1. - 2.5.4. пункту 2.5. статті 2 Розділу 6 Правил. В порядку та на умовах визначених підпунктами 2.5.5. - 2.5.6. пункту 2.5. статті 2 Розділу 6 Правил, Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 5% від власної заборгованості перед Банком, але не менше 30 гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менша за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом, в т.ч., недозволеного овердрафту, визначається підпунктами 2.5.5. - 2.5.13. пункту 2.5. статті 2 Розділу 6 Правил (п.4.2. Договору). Отже, кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та надалі їх виконував, що свідчить про згоду Позичальника з умовами даного договору. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про звернення позичальника до банку з приводу незрозумілості кредитного договору, несправедливості його умов, неправомірності положень цього договору, порушення прав позичальника як споживача, недостатності наданої банком інформації про умови кредитування. Крім того, в Кредитному договорі зазначено, що позивач та відповідач уклали Заяву - Договір до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви №CMDPI-1852649 від 06.10.2021 про акцепт публічної пропозиції/Угода). Згідно з п.2.1 Угоди №CMDPI-1852649 від 06.10.2021, яка була укладена між Позивачем та Відповідачем (далі - Угода) підписанням цієї угоди клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання Послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами (далі - Правила). Відповідно до п.1.2 Розділу І Правил, Правила застосовуються до відносин Сторін з дати прийняття (акцепту) Клієнтом Публічної пропозиції шляхом підписання Клієнтом Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Правила набувають сили у відносинах Сторін за Договором банківського обслуговування з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на Сайті Банку та розміщується у відділеннях Банку. Відповідно до п.3.2. Угоди, Банк самостійно встановлює нові або вносить зміни до чинних Тарифів за Вкладними рахунками, а також визначає періодичність їх встановлення та зміни. Нові або змінені Тарифи за Вкладними рахунками оприлюднюються на Сайті Банку та набирають чинності у відносинах Сторін із зазначеної в них дати. Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди. Клієнт зобов`язується дотримуватись умов Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування Поточних/Карткових рахунків, а також надання Банком Кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт підтверджує, що до відносин сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2, 6 Правил, так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом (п. 1.2. Угоди та п. 8.2. Кредитного договору). У своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що він не користувався кредитними коштами банку, адже ці кошти були списані з його рахунку без його відома про що свідчить наявність кримінального провадження №12023162160000480. Суд звертає увагу, що наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно Позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. Позивач зазначає, що відповідно до витягу із ЄРДР у кримінальному провадженні №12023162160000480 від 22.07.2023 вбачається, що 17.07.2023 близько 12:00 год. на його номер телефону [NUMBER] надійшло повідомлення від «Райффайзен Банку» із змістом «Про отримання допомоги», після отримання даного повідомлення він перейшов за посиланням в цьому повідомлені на сайт «Novavipafa.space», в якому при відкритті він ввів пароль та логін щодо входу до Райффайзен Банк-24, та невстановлені особи зняли грошові кошти з його банківської картки яка належить останньому (а.с.6). Внесення відомостей до ЄРДР не є підтвердженням факту вчинення злочину. Інформація яка зазначається у витязі з ЄРДР внесена слідчим поліції виключно згідно даних та відомостей які зазначав сам [PERSON] в своїй заяві. В даному випадку Відповідачем не доведено, що кошти переведені без його волевиявлення, не за його власним розпорядженням. Більше того наявність кримінального провадження та висновки які містяться в ньому навпаки свідчать про те, що як зазначає сам Позивач він сам перейшовши за посиланням особисто розголосив третім особам дані своєї платіжної картки, а також одноразові паролі, що надходили на Фінансовий номер, в результаті чого за його рахунком було здійснено три перекази на загальну суму 72431,00 грн. В силу ст.204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, недійсність спірного правочину не встановлена, а відносно визнання його припинення, що, зокрема, і є предметом цього провадження, необхідно це довести в суді. В позовній заяві [PERSON] просить визнати кредитний договір недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно ст.203 ЦК України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Разом із тим в позовній заяві Позивач не наводить жодних підстав недійсності правочину, які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України в момент його вчинення та підписания сторонами даного кредитного договору. Крім того, Позивач просить стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на його користь 74604,96 гривень спричинених матеріальних збитків. Дана вимога є необґрунтованою, оскільки позивач просить стягнути з Відповідача кошти в сумі 74604,96 грн. які йому не належали, та які були і є кредитними коштами наданими йому у платне користування з обов`язковим поверненням. В даному випадку кредитні кошти належали АТ «Райффайзен Банк», які були надані в користування Позичальнику згідно кредитного договору №010/5507/82/1250753 від 06.10.2021. Тому, в разі неповернення Позичальником наданих йому кредитних коштів, саме АТ «Райффайзен Банк», а не [PERSON] буде нести матеріальні збитки які можуть виникнути. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Із змісту наведених норм права випливає, що право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнані, або оспорюються. Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15. Верховний Суд України по справах № 6-658цс15, №6-849цс15, № 6-84цс14, № 6-94цс13, висловлював наступну правову позицію: з урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про недоведеність позовних вимог позивачем, оскільки останнім не надано належних доказів порушення його прав, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed