Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Представник позивача, адвокат Піцик А.В., звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за позивачем право власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.04.1989 належав житловий будинок з надвірними побудовами, за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом було зареєстроване у Криворізькому БТІ та адреса реєстрації будинку зазначена, як [ADDRESS] . Також 13.08.1997 на підставі рішення Криворізької міської ради [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, розміром 0,0611 га, адреса реєстрації земельної ділянки зазначена як [ADDRESS] .\~ З питання оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю розбіжностей у правовстановлюючих документах на спадкове майно, щодо адреси розташування майна та рекомендовано звернутись до суду з приводу цього питання. Отже, у зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері у позасудовому порядку, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та наполягають на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника виконкому, при ухваленні рішення у справі покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 12.06.2012, виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 20.10.1966. За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25.04.1989 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстр. №1-1999 належав житловий будинок з надвірними побудовами, за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.04.1989 зареєстровано у Криворізькому БТІ, реєстраційний №212-103-48027, адреса розташування житлового будинку зазначена: [ADDRESS] . Крім цього, на підставі державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] належала земельна ділянка, площею 0,0611 га, за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою КП «Криворізьке БТІ» №204598 від 30.08.2023, відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012, житловий будинок з надвірними побудовами у [ADDRESS] , зареєстрований на праві приватної власності в реєстровій книзі №212-103-48027 на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25.04.1989 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1999. Також, за адресою: [ADDRESS] в архіві підприємства перебуває ще одна справа, але на інший житловий будинок, з реєстрацією на ім`я іншої фізичної особи. Проведеною ФОП [PERSON] технічною інвентаризацією та відповідно до технічного паспорта, станом на 19.08.2023, за адресою: [ADDRESS] виявлено наступне нерухоме майно та споруди: Житловий будинок «А-1», загальною площею 50,1 кв.м., житловою 45,4 кв.м, літня кухня-сарай «Б», сарай «В», сарай «Д», уборна «Г», водоколонка І, замощення ІІ, огорожа, ворота № 1, 2, 3. Згідно з інформацією виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №1380/02-14 від 20.09.2023 та архівного відділу виконкому Криворізької міської ради №1461/02-14 від 03.10.2023 зазначається, що відомості щодо уточнення або присвоєння поштової адреси житловому будинку [ADDRESS] відсутні. Крім того, архівним відділом виконкому Криворізької міської ради за №1461/02-14 від 03.10.2023 в додаток до відповіді на запит були додані також копії рішень виконавчого комітету Центрально-Міської районної Ради депутатів Дніпропетровської області щодо впорядкування мікрорайонів, майданів, площ, вулиць провулків міста, згідно з якими вулиця Уланбаторська на поточну дату має назву вулиця Улан-Батора. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2023, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки існують розбіжності в документах, що підтверджують право власності на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду з приводу цього питання. Зі спадкової справи №990-2012, заведеної у Першій криворізькій державній нотаріальній конторі вбачається, що після смерті [PERSON] і заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] . Більше з заяви про прийняття або про відмову від спадщини до контори ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Аналізуючи норми права, на які посилався позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України) Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності,

Outcome: approved