Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товарна біржа «ГарантЪ» про визнання дійсним договору купівлі-продажу №53 від 04.05.2001 квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] та зареєстрованого Товарною біржею «ГарантЪ» та в подальшому КП ММБТІ за №16185 від 08.06.2001. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 04.05.2001 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та зареєстрований Товарною біржею «ГарантЪ», сторонами були виконані усі умови договору, претензій один до одного не мали, право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано в КП ММБТІ за №16185 від 08.06.2001. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після її смерті залишалось спадкове майно. Спадкоємцем першої черги після її смерті є її син позивач [PERSON] , договір купівлі-продажу від 04.05.2001 за життя останньої нотаріально не був посвідчений, а у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. Ухвалою від 02.11.2023 відкрите провадження у справі. 01.02.2024 позивач надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження та місце роботи невідомо. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилася та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 04.05.2001 між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] , з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу №53 від 04.05.2001 квартири [ADDRESS] , який зареєстрований Товарною біржею «ГарантЪ», за №53 від 04.05.2001 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №16185 від 08.06.2001. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1211 від 26.03.2021. На теперішній час позивач, який є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва по народження [PERSON] , [INFO] , виданого 05.11.1980 Міським відділом РАЦС м. Миколаєва, де його батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , не має можливості оформити спадкове майно після смерті мати [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу від 04.05.2001 за життя останньої нотаріально не був посвідчений, а у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Приписами\~ст. 224 ЦК УРСР\~встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із\~ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР\~була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягають захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved