Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вилківської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла моя рідна сестра [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Рішення Кілійського районного суду від 26.11.1996 року. Але право власності на вказаний житловий будинок належним чином зареєстроване не було. Тому судовим рішенням необхідно встановити факт належності вказаного житлового будинку спадкодавцю [PERSON] . Оскільки разом з [PERSON] на момент її смерті проживала тільки позивач, як спадкоємець другої черги, то вона фактично прийняла спадщину згідно умов ст. 1268 ЦК України згідно спадкування за законом. Актом про встановлення фактів від 26.12.2023 року встановлено, що «На момент смерті [PERSON] за вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було, але з нею фактично з листопада 2021 року до дня її смерті мешкала її рідна сестра [PERSON] , [INFO] . [PERSON] доглядала за рідною сестрою [PERSON] до моменту смерті останньої - до [INFO] .» Тобто позивач фактично прийняла спадщину, але вказаний факт необхідно встановити судовим рішенням, оскільки відкрити спадкову справу та видати мені свідоцтво про спадщину неможливо, оскільки вона, нібито, пропустила строк для прийняття спадщини і їй рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має, оскільки інші спадкоємці першої-другої черги відсутні. В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд: - встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] . - встановити факт спільного проживання та прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з: літ. А - житловий будинок (загальна площа 49,7 кв. метра, житлова площа 27,6 кв. метра), літ. Б- літня кухня, літ. В- навіс, літ. Г - сарай, літ. Д- навіс, №1-2 - надвірні споруди згідно спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та без присутності позивача, та задовольнити позов. Представник відповідача - Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в Кілійському РайЗАГС, запис акта про народження № 77 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.01.2023 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/, запис акта про народження № 24 від 16.10.1937 р. - [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.08.1962 р., рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 18.08.1962 року, про що зроблено актовий запис за № 349. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/, актовий запис № 258, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до технічного паспорта від 05.12.2023 року житловий будинок [ADDRESS] складається з : літ. А - житловий будинок (загальна площа 49,7 кв. метра, житлова площа 27,6 кв. метра), літ. Б - літня кухня, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, №1-2 - надвірні споруди. Згідно акту про встановлення фактів від 26.12.2023 року встановлено, що на момент смерті [PERSON] за вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було, але з нею фактично з листопада 2021 року до дня її смерті мешкала її рідна сестра [PERSON] , [INFO] . [PERSON] доглядала за рідною сестрою [PERSON] до моменту смерті останньої - до [INFO] . Згідно інформаційного листа приватного нотаріуса Апреленко Р.І. № 395/02-14 від 24.10.2023 р. [PERSON] роз`яснено, що вона не може оформити відповідне спадкове майно після смерті [PERSON] в зв`язку з пропуском строку після прийняття спадщини, тому рекомендовано звернутися до суду. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 75403028 від 12.01.2024 р. сформованої приватним нотаріусом Апреленко Р.І., вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] приватним нотаріусом Апреленко Р.І. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 70631262 та номером у нотаріуса 35/2023. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 75403054 від 12.01.2024 р. сформованої приватним нотаріусом Апреленко Р.І., інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] та факт спільного проживання та прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved