Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

02 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 25 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 139. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння, намагання налагодити подружні стосунки ні до чого не привели, спільне господарство не ведуть. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач просила розірвати шлюб, вказала, що збереження сім`ї неможливо. У судовому засіданні відповідач заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 квітня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 139. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що у неї спору з відповідачем про поділ майна, що є спільною власністю не має, спільного нерухомого майна вони з чоловіком не мають. Відповідач вказав, що у нього виникає спір з дружиною про поділ спільного сумісного майна. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені влітку 2023 року через відсутність нормальних сімейних відносин. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною третьою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналогічне положення закріплено в ст.112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач послалась на наявність підстав для цього, оскільки шлюбні відносини з відповідачем припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. За таких обставин у суду є всі підстави для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved