Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивачів - адвокат Сорокіна О.В. з подальшою зміною предмету позову просить визнати самочинним переобладнанням горища житлового будинку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , здійснене відповідачами; та зобов`язати відповідачів за власний рахунок здійснити демонтаж самочинного переобладнаного горища житлового будинку, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та привести його у попередній стан. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилаються на те, що відповідачі без отримання відповідних дозволів та згоди мешканців будинку зруйнували горище будинку по [ADDRESS] , і здійснили самочинне будівництво третього поверху, що порушує права позивачів як співвласників квартири будинку. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Хоміч А.А. подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивачами не надано доказів порушення їх прав, та вони у спірному будинку не проживають, та ремонт горища, покрівлі та наслідків протікання дощових вод вирішені відповідачем, та власницею квартири [ADDRESS] з 19.04.2017 є відповідач [PERSON] . Представником позивачів було подано відповідь на відзив, в якій просить позовну заяву задовольнити, посилаючись на те, що позивачі згоди на руйнування горища та добудування третього поверху не надавали, дозвіл на добудову отримано не було, тому дії відповідачів є незаконними. Представником третьої особи ХМР подано пояснення по справі, в яких просить задовольнити позовну заяву посилаючись на відсутність дозвільних документів у відповідачів на будівництво, а тому відповідачами порушено вимоги закону. Позивачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, на адресу суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити, та проти ухвалення заочного рішення не заперечували (т.2, а.с. 196-197). Представник позивача [PERSON] - адвокат Макарова О.В. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та представника третьої особи, та за наявними в справі доказами. 15.09.2017 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Золотарьовій Л.І. 18.09.2017 судом здійснено запит до відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідачів, відповіді на які надійшли до суду 27.09.2017. Ухвалою судді від 02.10.2017 відкрито провадження по вказаній справі, та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 18.06.2018 задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. Ухвалою суду від 09.11.2018 по вказаній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, та провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 20.03.2019 відновлення провадження по вказаній справі. Ухвалою суду від 28.10.2019 по вказаній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. 14.04.2020 вказану справу перерозподілено судді Ніколаєнко І.В. 22.04.2020 вказану справу перерозподілено судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 29.04.2020 вказану справу прийнято до провадження судді, та призначено судове засідання по справі. Протокольною ухвалою суду від 15.07.2020 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачів про витребування доказів. Ухвалою суду від 15.07.2020 по вказаній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, та провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 04.02.2021 відновлено провадження у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є власниками квартири [ADDRESS] в наступних частках: позивачу [PERSON] належить - 27/100 часток, позивачці [PERSON] - 24/100 частин. В матеріалах справи містяться документи, які свідчать про те, що мешканці будинку [ADDRESS] звертались з заявами до різних установ щодо незаконного будівництва власником квартири [ADDRESS] горища вказаного будинку. Відповідно до акту №462-А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09.06.2017 складеного за результатами проведення позапланової перевірки головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ДТК ХМР Ващенком В.В., згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: квартира [ADDRESS] загальною площею 282,7 кв.м., житловою площею 200,2 кв.м. належить: частин [PERSON] та частин [PERSON] . В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів ДАБІ України, розміщеному на сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація щодо об`єкта по [ADDRESS] . Під час перевірки з виїздом на місце виявлено факт наявності триповерхового будинку, третій поверх якого перебуває у будівельному стані (стіни з газоблоку без опорядження, віконні отвори не заповнені, двоскатний дах без верхнього покрівельного шару). Під час проведення перевірки суб`єкти, містобудування, що має відношення до даного об`єкта, з відповідними підтверджуючими документами був відсутній. Власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Власником квартири [ADDRESS] є відповідач Підставою для звернення до суду стало порушення прав позивачів самочинним переобладнанням відповідачами горища житлового будинку. Згідно ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч.2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Також, відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Також, відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) N4-рп/2004 від 02.03.2004р., в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ( 2482-12 ) треба розуміти так: Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Крім цього, відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до змісту пункту 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування, а у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до Постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» до таких робіт відносяться лише роботи з заміни існуючих заповнень віконних, балконних та дверних блоків. Всі інші роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - потребує дозволу на виконання будівельних робіт. Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015року №417-VIII (далі за текстом будинку; нормативно-правовий акт № 417-VIII від 14.05.2015" Закон № 417-VIII), а саме п. 6 ч. 1 ст. 1 визначено, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Частинами 1 та 2 ст. 5 вищевказаного Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників, спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. За приписами п. 1 ч. 1 ст.6 Закону №417-VIII співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Пунктом 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій/, затвердженого Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005року встановлені Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень. Зокрема п.1.4.1 визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. До елементів перепланування жилих приміщень за п. 1.4.3 належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Не допускається за другим абзацом п. 1.4.4 перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі. Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Статтею 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. З матеріалів справи та копій матеріалів інвентарної справи вбачається, що влаштоване відповідачем будівництво є самочинною прибудовою (реконструкцією, переобладнанням, видозміненням, тощо горища), оскільки така проведена без згоди співвласників (мешканців) будинку, дозволу та рішень відповідних органів. Зворотного відповідачами не доведено, будь-яких доказів з цього приводу не надано, що також підтверджується листом ХМР (т.2, а.с. 139). Вказаним самовільним переобладнанням горища із добудовою третього поверху порушуються права інших співвласників та мешканців будинку, зокрема позивачів, оскільки будівництво призводить до збоїв електроенергії, роботи вентиляції будинку, пожежної небезпеки, що стверджено представниками позивачів, підтверджено долученим до матеріалів справи фотознімком (т.1, а.с. 32), та не спростовано стороною відповідачів. Пояснення сторони відповідачів, що останніми одноособово вирішено проблему протікання даху слід вважати необгрунтованими, оскільки вказане не відноситься до повноважень відповідачів, та згоду на ремонт даху від інших співмешканців та уповноваженого органу на це отримано не було. Зважаючи на вказане, також, слід вважати, що горище будинку, як основний його конструктивний елемент, є спільною сумісною власністю всіх власників квартир та нежитлових приміщень, тому на втручання у цей конструктивний елемент, здійснення додаткових навантажень, влаштування додаткових конструкцій, та ін. необхідна згода всіх співвласників, зокрема, і позивачів, якої вони не надавали. Вказане, також, свідчить про те, що здійснене відповідачем самовільне будівництво без дозволу на проведення будівельних робіт, із порушенням вимог закону та будівельних норм і правил, порушує права та законні інтереси позивачів та про необхідність забезпечення їй можливості належного користування горищем у будинку, як співвласнику майна, поряд з іншими мешканцями будинку. Також, вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 червня 2023 року у справі №465/7458/18. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачами під час судового розгляду було доведено порушення їх прав, які підлягають судовому захисту, а тому вони підлягають задоволенню частково в частині зобов`язання відповідачів за власний рахунок здійснити демонтаж самочинно переобладнаного горища житлового будинку, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з приведенням його у попередній стан, а в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку з тим, що переобладнання горища спірного житлового будинку підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial