Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася\~в суд\~з позовом\~до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 27 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В теперішній час сторони припинили подружні стосунки через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що сім`я розпалася остаточно, та відновлена бути не може. Також, оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а її утримання потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, відзив на позовну заяву не надав. Згідно\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 26. Подружні стосунки між сторонами припинені остаточно через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. Подальше сімейне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим та суперечило б інтересам сторін. Шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на утримання яких в теперішній час, матеріальної допомоги відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 182 ч. 2 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України\~передбачено, що\~\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку 1/2 частини на трьох дітей. Отже, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття старшою дитиною. Від відповідача не надходило до суду будь-яких документів, що свідчать про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків. Згідно\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 06.09.2023 року. З урахуванням\~зазначеного,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~ [PERSON] про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~утримання неповнолітніх\~дітей та\~на підставі\~ст.\~183\~СК України\~вважає можливим\~визначити розмір\~аліментів на\~законодавчо встановлених\~загальних підставах\~у розмірі\~1/2\~частини від\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно починаючи\~з дня\~пред`явлення\~позову і\~до досягнення\~повноліття старшою\~дитиною,\~тобто до\~ [INFO] та\~продовжувати стягувати\~1/3\~частки всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше,\~як 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~на місяць до\~досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] та продовжувати стягувати 1/4\~частки всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше,\~як 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~на місяць до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137\~ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137\~ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. У якості надання доказів несення витрат на правову допомогу, позивачем приєднані копія ордеру «на надання правничої допомоги» від серії ВН №1158184 від 30.08.2023 року, квитанція №30-08/23-ОД на суму 1700 гривень від 30.08.2023 року. Вказане є підставою для задоволення позову і в цій частині, з огляду на його доведеність та обґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: approved