Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що вона одружилась з відповідачем 20 серпня 2016року, шлюб між ними зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Від цього шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що її сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, часті конфлікти. Також позивач зазначає, що її шлюб має формальний характер, оскільки не ґрунтується на почуттях взаємної любові та підтримки між подружжям. На переконання позивача, подальше збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам. На підставі наведеного позивач просить шлюб, укладений між нею та\~ відповідачем, розірвати, а також стягнути з відповідача в її користь судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Ухвалою судді від 05 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, 06 лютого 2024 року до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі. У цій заяві відповідач також повідомляє про визнання ним позову про розірвання шлюбу в повному обсязі. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 серпня 2016 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1072 (а. с. 4). Також установлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина\~\~ зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч. 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Суд установив, що сторони примиритися не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в цій сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог ст.ст.\~24,\~55,\~56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд установив, що при зверненні до суду з цим позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність процесуальних підстав для стягнення з відповідача в користь позивача 1073,60 гривень судового збору. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надала такі докази: Договір про надання правничої допомоги від 20 листопада 2023 року, який укладено між [PERSON] та адвокатом Лавренюком Б. О. (а. с. 12-13), відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надавати клієнту правничу допомогу, а саме: підготувати заяву про розірвання шлюбу; Вартість послуг адвоката визначена п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги та становить 1000 гривень; Акт наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги, згідно з яким адвокат надав клієнту правничі послуги вартістю 1 000 гривень; копію квитанції про переказ коштів від 20 листопада 2024року, якою підтверджується, що [PERSON] сплатила адвокату Лавренюку Б. О. 1 000 гривень. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які понесла позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Тож, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

Outcome: approved