Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 41677.71 гривень та суму судових витрат у розмірі 2 684 гривень судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим було підписано договір про надання банківських послуг №б/н від 06.08.2018 року, за змістом якої визнав, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також пам`яткою і Тарифами банку, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем станом на 21.11.2023 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 41677.71 гривень. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді від 14.12.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 16.01.2024 року о 10:00 годині (а.с.104), про що були повідомлені сторони по справі (а.с.105). Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. В судове засідання 16.01.2024 року: - представник позивача - не прибув, про час та місце проведення розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду разом з додатками до позовної заяви надав заяву про розгляд справи без участі представника та винищення судом заочного рішення (а.с.98). Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2). -відповідач - не прибув, повідомлявся за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю на запит суду Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 14.12.2023 року (а.с.103). Поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою листоноші, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.108-110). В зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі №1-157/12, провадження №1/497/1/24 за обвинуваченням [PERSON] - судове засідання не проводилось, справу знято з розгляду (а.с.111). Ухвалою суду від 17.01.2024 року призначено справу вдруге до судового розгляду на 11:00 годину 08.02.2024 року (а.с.113), про що повідомлено сторін по справі (а.с.114). В судове засідання 08.02.2024 року: - представник позивача - не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.98). - відповідач також не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за адресою постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.3, 114), однак до суду повернулось поштове повідомлення без вручення з відміткою листоноші, що «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.115-117). У випадку, якщо зазначено, що «Адресат відмовився» чи «Адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Що відповідає висновку, який викладено в постанові КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23): «Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки». Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих відповідачем не було. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.98). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.08.2018 року (а.с.27), згідно з якою відповідачеві відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 50 000,00 гривень. У заяві-анкеті зазначено, що відповідач приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з Тарифами банку, становлять договір банківського обслуговування, з якими ознайомився у письмовому вигляді. Зобов`язався виконувати їх і постійно знайомитися з їх змінами на офіційному сайті. Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що відповідач підписав заяву-анкету, користувався картковим рахунком і використовував кредитні кошти, цим самим прийняв пропозицію АТ КБ «Приватбанк» та уклав кредитний договір, що узгоджується із ч.2 ст. 642 ЦК України. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо непогашення кредитної заборгованості у АТ КБ «Приватбанк» виникло право вимоги до останнього щодо повернення всієї суми кредиту, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду: копію Анкети-заяви від 06.08.2018 року (а.с.27-28); копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 06.08.2018 року з особистим підписом [PERSON] (а.с.29-40), Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.41-85); довідку про надану відповідачу кредитну картку з номером [NUMBER] (а.с.26); розрахунок заборгованості за договором б/н від 06.08.2018 року (а.с.7-15), виписку за договором б/н від 06.08.2018 року за період з 06.08.2018 року -23.11.2023 року про рух грошових коштів по картці відповідача [NUMBER] ; витяг з Протоколу №30 засідання Правління від 31.07.2018 року (а.с.86-87), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань акціонерного товариства КБ «Приватбанк» (а.с.91); статут Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (а.с.92-94). З наданої позивачем довідки вбачається наявність у відповідача банківської картки з номером « [NUMBER] » від 06.08.2018 року, термін дії 04/22, тип картки «Універсальна Gold» (а.с.26). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, наданої позивачем вбачається зміна умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] .. Так, станом на 06.08.2021 року кредитний ліміт 5000.00 гривень, станом на 27.06.2021 року кредитний ліміт 50000.00 гривень, станом на 19.01.2022 року кредитний ліміт 0.00 гривень (а.с.25). Позивачем АТ КБ «Приватбанк» також надано виписку про рух коштів по картковим рахункам на ім`я [PERSON] станом на 23.11.2023 року, відповідно до якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами протягом періоду з 06.08.2018 року по 23.11.2023 року (а.с.18-24). За змістом наданих банком розрахунків заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.08.2018 року, останній з яких станом на 21.11.2023 року по кредитній картці у відповідача [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 41 677.71 гривень (а.с.7-17), з яких: - 41 677.71 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 0.00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; - 0.00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; - 0.00 грн. - нарахована пеня; - 0.00 грн. - нараховано комісії. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Грошовим зобов`язанням вважається зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов`язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов`язання у зв`язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов`язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. З огляду вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, відсутність заперечень зі сторони належним чином повідомленого відповідача - суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 41 677.71 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 2684.00 гривень судового збору, що сплачені під час звернення з даним позовом до суду (а.с.6).

Outcome: approved