Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 листопада 2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та\~ [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1753662 в електронній формі. За умовами Договору ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в сумі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 12 грудня 2023 утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 15000 грн. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 28 грудня 2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в відзиву на позовну заяву до суду не надала. Однак направила на адресу суду заяву в якій вказала, що під час розгляду справи в суді вона сплатила позивачу\~\~\~\~\~ 2500 грн. та надала до суду відповідну квитанцію. Просила суд врахувати вказану сплату коштів під час винесення рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 27 листопада 2021 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та\~ [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1753662, відповідно до умов якого відповідачці шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок було надано позику в сумі 5000 грн., строком на 30 календарних днів зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 0,9 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою; 0,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3. цього договору. Укладення договору оформлено відповідачкою у встановлений спосіб шляхом заповнення всіх полів заявки на отримання позики на офіційному сайті позивача, після ознайомлення з умовами типового договору, ідентифікації відповідача та використання ним електронного підпису. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідачки була перерахована сума позики в розмірі 5000 грн., що підтверджується інформаційною довідкою № 129/12 від 12 грудня 2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затверджених наказом ТОВ «Веллфін» № 60 від 30 грудня 2020 року. В Правилах зазначено, що вони є публічною пропозицією (офертою) ТОВ «ВЕЛЛФІН» в розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладання договору позики на умовах, що встановлені товариством та застосовуються в разі подання фізичною особою-заявником заявки на сайті товариства за електронною адресою на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила (акцепт). Згідно Правил, вони є невід`ємною частиною договору позики. Отже, між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачкою було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачка [PERSON] вз`яті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконує, у наслідок чого станом на 12 грудня 2023 року виникла заборгованість у сумі 15000 грн., яка складається з: 5000 грн. основного боргу, 10000 грн. заборгованості по процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1753662 від 27 листопада 2021 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із абзацом 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано договір про споживчий кредит № 1753662 від 27 листопада 2021 року, вказаний договір підписаний відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачка [PERSON] \~ надала до суду докази щодо часткової сплати грошових коштів за кредитним договором в сумі 2500 грн. З гарантійного листа № 40 від 23 січня 2024 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 1753662 від 27 листопада 2021 року станом на 23 січня 2024 року становить 12500 грн. Відповідно суд приходить до висновку, що саме вказану суму заборгованості за кредитним договором слід стянути з відповідачки [PERSON] на коисть позивача ТОВ «Феллфін». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала вз`яті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі 12500 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial