Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У липні 2023 року ТОВ «Хмельницькенергозбут» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову зазначено, що 11.06.2017 року прийнято\~Закон України «Про ринок електричної енергії», яким змінено засади регулювання взаємовідносин між споживачами електричної енергії (фізичними особами, фізичними особами-підприємцями та юридичними особами) з електропостачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. З 01.01.2019 року позивач виконує функції постачальника універсальних послуг на території Хмельницької області. Взаємовідносини між побутовим споживачем і енергопостачальником регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКДРЕКП від 14.03.2018 року № 312. Постачання електричної енергії здійснюється у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, на умовах договору, укладеного з електропостачальником. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договорупро постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється на основі Типового договору. Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник), укладається сторонами з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України\~шляхом приєднання Споживача до умов вищезазначеного Договору. ТОВ "Хмельницькенергозбут" оприлюднено на офіційному веб-сайті https://www.energo.km.ua типова форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційна пропозиція для побутових споживачів. [PERSON] є споживачем, що користується послугами з електропостачання, які надаються ТОВ "Хмельницькенергозбут" за адресою: [ADDRESS] . Фактом приєднання відповідача до Типового договору про постачачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який затверджено постановою НКДРЕКП від 14.03.2018 року № 312 є відкриття особового рахунку № [NUMBER] та фактичне споживання електричної енергії. Щомісяця позивачем нараховується відповідачу плата за надані послуги з елетропостачання згідно обсягів наданих оператором системи розподілу. Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. У відповідності п.4.19. ПРРЕЕ та п. 5.8 Типового Договору розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Однак, відповідач кошти за вказані послуги не сплачувала, внаслідок чого за період з 01.01.2019 по 01.06.2023 рік виникла заборгованість за надані послуги з електропостачання в розмірі 33\~141,18 грн. ТОВ "Хмельницькенергозбут" належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії в належній кількості. Відповідач в свою чергу недотримався умов договору та вимог чинного законодавства, неналежним чином поставився до виконання своїх, як споживача електроенергії, обов`язків - не здійснював своєчасну оплату за спожиту електричну енергію. На підставі викладеного ТОВ «Хмельницькенергозбут» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 33141,18 грн., а також 2684,00 грн. судового збору. Відповідачем [PERSON] поданий відзив на позов, в якому остання позовні вимоги ТОВ «Хмельницькенергозбут» не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначила, що жодних договорів з ТОВ «Хмельницькенергозубт» вона не укладала, як і не підписувала жодних заяв-приєднання, а отже підстав у позивача вимагати від неї сплату послуг за електропостачання не має. Просила врахувати, що дійсно від позивача вона отримала Договір про постачання електричної енергії, який вона не підписала і не буде підписувати, оскільки веде перемовини з іншим постачальником електроенергії щодо укладення відповідного договору. Починаючи з 01.01.2019 року жодних вимог від позивача щодо сплати заборгованості за надані послуги з електропостачання вона не отримувала, як і квитанцій про сплату таких послуг. Крім того, зазначила, що позивачем пропущений строк позовної давності до вимог з період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 рік, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині вимог. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що дійсно вона є власником кв. [ADDRESS] . У вказаній квартирі вона не проживає, є здає її в оренду. Просила врахувати, що жодних договірних відносин між нею та ТОВ «Хмельицькенергозбут» щодо постачання електроенергії до вказаної квартири не існує, вона не укладала із ТОВ «Хмельицькенергозбут» договорів на постачання електроенергії до вказаної квартири, не підписувала жодних заяв про приєднання до публічних договорів на постачання електроенергії. За таких обставин вважала, що жодних правових підстав вимагати від неї оплату послуг з електропостачання у позивача не має. Крім того просила врахувати, що позивача пропущений строк позовної давності до вимог з період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 рік. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] та відповідно є споживачем послуг з електропостачання за вказаною адресою, яке надає ТОВ «Хмельницькенергозбут». Факт надання послуг з електропостачання ТОВ «Хмельницькенергозбут» за вказаною адресою підтверджено відкритим в ТОВ «Хмельниценергозбут» особовим рахунком відповідача, розрахунком нарахувань спожитої електроенергії; договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Крім того, сама відповідач не заперечувала факт користування електричною енергією за вказаною адресою. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) за період з 01.01.2019 року по 01.06.2023 рік становить 33\~141,18 гривень. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до\~ст.7 ч.2 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п.п. 1.1, 2.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Хмельницькенергозбут», цей Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається Сторонами з урахуванням статей 631, 633, 634, 641, 642\~ЦК України шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору. За цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. У відповідності п.4.19. Правил роздрібного ринку електричної енергії та п. 5.8 Типового Договору, розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Згідно ст.67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до приписів ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже з матеріалів справи встановлено, що позивач надає послуги з електропостачання за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаної квартири є відповідач, яка є споживачем наданих позивачем послуг з електропостачання. При цьому суд звертає свою увагу на те, що фактично відповідач визнала факт приєднання до електромережі та споживання послуг з електропостачання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином відповідач, як власник вищевказаного майна зобов`язаний сплачувати надані позивачем послуги з електропостачання. За таких обставин відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Схожі за змістом висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2019 року (справа №686/ 14833/15-ц). Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за надані послуги з електропостачання за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) за період з 01.01.2019 року по 01.06.2023 рік становить 33\~141,18 гривень. Вказаний розрахунок відповідає встановленим тарифам та не спростований відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 33\~141,18 гривень. Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності до вимог за період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 рік суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК Українивизначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно дост. 257 ЦК Українивстановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності\~Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~продовжено на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. Дію карантину, встановленого цією\~постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені\~постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236. У подальшому, дію карантину, встановленого цією\~постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені\~постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 19 березня 2022 року № 318, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 року № 928. У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Крім того 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.05.2022 року відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 19 за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. За таких обставин суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності за вищевказаними позовними вимогами в тому числі за вимогами в період з 01.01.2019, у зв`язку із чим підстав для застосування відповідних наслідків пропуску такого строку до таких вимог не має. Відповідно до ст.141\~ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2684,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved