Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, третя особа Державна установа «Київський слідчий ізолятор» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок утримання в нелюдських умовах, що принижують гідність особи, відповідно до якого просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України моральну шкоду в розмірі 230 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.07.2017 року позивача на підставі ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2017 року було поміщено до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» (далі ДУ «Київський слідчий ізолятор») для тримання під вартою в камеру № 124. Позивач утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 18.07.2017 року по 31.12.2021 року, тобто 4 років 5 місяців та 13 днів, загалом 1 627 днів. За час перебування позивача в ДУ «Київський слідчий ізолятор» його неодноразово переводили з однієї камери до іншої. Позивач зазначає, що його перебуванняв ДУ «Київський слідчий ізолятор» проходило в нелюдських умовах, що принижують гідність особи. Так, я позивач зазначає, що в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на кожного заарештованого припадає близько 2,5 квадратних метра житлової площі в камерах, включаючи площу, яку займають меблі та інше устаткування. За весь період позивач перебував у камерах № 124, 15, 307, 125 та 175. В камері № 124 на кожного заарештованого припадає 2,95 кв.м.; в камері № 15 - 2,63 кв.м.; в камері № 307 - 2,68 кв.м.; в камері № 125 - 2,59 кв.м.; в камері № 175 - 2,51 кв.м. Інколи в камерах знаходилось більше осіб, ніж розташованих в них ліжок. У зв`язку з цим спати доводилось по черзі, а також на підлозі. За матеріально-побутовими та санітарними умовами у зазначених камерах тримання було дуже схоже. Незадовільний стан житлових приміщень (пліснява на стінах та в туалеті, сирість, протяг, бруд, відсутність мінімальною ремонту в житлових приміщеннях та антисанітарні умови в камерах). У камерних приміщеннях відсутній прибиральний інвентар. Будівля, в якій утримують ув`язнених, використовується більше 130 років. Відповідно в камерних приміщеннях, коридорах, підвалах, завжди обвалюється покриття стін, багато плісняви, жахливий сморід. Підвал, по якому переміщують ув`язнених, затоплює після кожного дощу. Сама будівля знаходиться в аварійному стані та потребує ремонту. Відсутня належна вентиляція приміщень, де утримуються заарештовані. Камери не провітрюються. Вікна у камерах не відкриваються. На вікнах встановлені грати, що ще більше перешкоджало доступу природного освітлення. Майже у всіх камерах разом з позивачем утримувалися курці, які палили цигарки, в результаті чого в камерах стояли клуби тютюнового диму і позивач, будучи заручником ситуації, став пасивним курцем. Таким чином, система вентиляції в ДУ «Київський слідчий ізолятор» застаріла та потребує реконструкції. Недостатнє опалення взимку, оскільки система опалення стара, прогнила та замулена. Внутрішньобудинкова система опалення застаріла та потребує реконструкції. При цьому, в установі існує заборона на використання електронних обігрівачів. Освітлення та загалом електропостачання часто вибиває, оскільки проводка в камерах стара, а природного та штучного освітлення недостатньо для роботи з документами по справі та для читання літератури, що негативно впливало на зір. Світло в камерах не вимикало цілодобово, у зв`язку з чим часто боліла голова та складно було виспатися. У цілому, система електропостачання застаріла та потребує реконструкції. У камерах відсутнє безперебійне водопостачання у силу того, що система водопостачання знаходилась в аварійному стані. Воду неможливо пити, так як вона не відповідає санітарним нормам. Відсутність постачання гарячої води до камерних приміщень вагомо ускладнює заарештованим дотримуватись санітарних норм особистої гігієни. Один раз на тиждень надавалась можливість прийняти душ, що призводило до антисанітарії в камерах, особливо влітку. Взимку, як правило, в душі є гаряча вода, на відміну від інших місяців року. На прийняття душу відводиться 15-20 хв. В душі відсутні санітарно-гігієнічні умови. На стінах пліснява та наліт невідомого походження, що призводило до появи в ув`язнених грибка на ногах. Можливість випрати брудну білизну надавалася один раз на тиждень, що в умовах великого скупчення людей також погано відображалося на санітарних умовах житлових приміщень та особистій гігієні заарештованих. Попри правила внутрішнього розпорядку взагалі не видаються для користування предмети першої необхідності та особистої гігієни, такі як туалетний папір, мило, шампунь, зубна паста та щітка, рушник, постільна білизна. Ліжка в камерах залізні, що у свою чергу призводило до фізичного болю при тривалому знаходженні на них унаслідок чого позивач був змушений періодично вставати з ліжка навіть уночі і не міг нормально спати. Матраци та ковдри, котрі видають ув`язненим мають жахливий стан: вони розірвані, брудні, в них наявна пліснява, бруд, сморід, клопи та воші. Від тривалого використання м`яка начинка матраців ущільнена по їх краях, що фактично не дозволяє використовувати матраци за їх призначенням. Наявність в камерах тарганів, клопів, павуків, мишей, а інколи і крис свідчить про антисанітарію, з якою тюремна влада не бореться. Туалет в камерах являв собою отвір в підлозі, розташований у кутку камери, який лише з однієї сторони має перегородку від умивальника у вигляді стіни, розмірами 1,2x1 метри, до того ж, в 70 сантиметрах від найближчого ліжка. Даний туалет нічим не відокремлений від житлової зони з іншою сторони. На вході до туалету не було дверей чи ширми. Туалет не обладнаний бачком для зливу води, відсутня елементарна вентиляція. Справляння природних потреб відбувається на очах осіб, які перебувають в камері, що змушує користуватися туалетом як можна рідше, наслідком чого було порушення функціонування кишечнику, що призводило до болісних відчуттів в області шлунку. У слідчому ізоляторі відсутні відповідні препарати, обладнання, спеціалісти для діагностики та задовільного медичного обстеження і лікування захворювань відповідно до сучасних медичних стандартів. Надання спеціалізованої допомоги ув`язненим в Київському СІЗО не передбачено. Планові медичні огляди не проводяться. Забезпеченість медичної частини СІЗО медичними препаратами для надання належної медичної допомоги не відповідає необхідним потребам. Недостатнє та неякісне харчування одночасно із суворим необґрунтованим обмеженням переліку продуктів харчування, дозволених до передачі заарештованим. Їжа одноманітна та низькокалорійна. Свіжі овочі та фрукти не видаються. Нерідко для приготування використовуються зіпсовані продукти, у зв`язку з чим їжа непридатна для вживання. В ДУ «Київський слідчий ізолятор» існує заборона на використання електричної плитки, мікрохвильової печі, пароварки та на відповідне кухонне приладдя з одночасною відсутністю можливості щодо приготування та розігріву їжі. В камерах установи відсутні відповідні норми та умови для зберігання продуктів харчування, отриманих у виді посилок, бандеролей або передачі. У зв`язку з наведеним, позивач, перебуваючи в нелюдських умовах, що принижують гідність особи, враховуючи обсяг заподіяної моральної шкоди, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 230 000 грн. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 02 жовтня 2023 року (т. 1 а.с. 66). 19 вересня 2023 року від представника відповідача 3 Швиденко Я.І. надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 94-110), відповідно до якого заперечила проти позовної заяви. Зазначила, що враховуючи перелік камерних приміщень, в яких утримувався позивач та відповідно до акту вимірювання титлової площі приміщень установи, порушення з боку адміністрації установи, в реалізації права на особистий простір, не допускалися. Відповідно до статті 10 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, узяті під варту, зобов`язані дотримувати санітарно-гігієнічних правил, мати охайний зовнішній вигляд, постійно підтримувати чистоту в камері. Тобто, наявність бруду та антисанітарних умов в камері залежали від самого позивача та інших ув`язнених. Окрім цього, керівництвом установи постійно вживаються заходи на покращення технічного стану будівель. Прилади освітлення камерних приміщень знаходяться в справному стані та забезпечують освітлення, достатнє для опрацювання документів та читання літератури. Всі камерні приміщення забезпечені достатнім природним освітленням. Установу під`єднано до мережі водопостачання ПАТ «Київводоканал», що дозволяє забезпечувати засуджених питною водою з міських мереж. Забезпечення камерних приміщень для тримання ув`язнених та засуджених, гарячим водопостачанням нормативно-правовими актами не передбачено. Лазне-пральне обслуговування осіб, які тримаються в установі здійснюється відповідно до пункту 1.2 Розділу І Положення про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 849/5, яка включає у себе: організацію регулярного щотижневого миття в лазні та прання верхнього одягу, натільної, постільної білизни, рушників, іншого майна, крім шкарпеток. Не менше одного разу на 7 днів, згідно з графіком затвердженим начальником установи, особам, які утримуються в установі організовується миття в лазні два рази на тиждень. Згідно з п. 2 Розділу 4 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5, за заявою (сходові клітини та коридори) проводяться ремонтні роботи гігієнічних приміщень режимних корпусів. Провітрювання в камерних приміщеннях здійснюється за рахунок обладнаних вентиляційних отворів (більшість корпусних відділень обладнані примусовим вентиляційним обладнанням). Вікна, що розташовані в камерних приміщеннях, особи, взяті під варту, відчиняють самостійно за особистим бажанням по мірі необхідності, примусове провітрювання проводиться щодня, протягом години, під час прогулянки осіб взятих під варту. Поміж з цим, поступово проводиться оновлення системи примусової приплинно-витяжної вентиляції на режимних корпусах. Щодо посилання позивача на те, що він вимушений був стати пасивним курцем, то окреме тримання осіб які палять та які не палять, не передбачене чинним законодавством. В опалювальний період установа підключається до системи централізованого теплопостачання ПАТ «Київенерго», температура повітря в камерних приміщеннях не опускається нижче +18 °С. Відповідно до пункту 2 частини 2 розділу III Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5, кожна камера обладнується робочим (денним) та черговим (нічним) освітленням, а також електричними розетками для підключення електроприладів. Керування освітленням та розетками здійснюється з приміщення молодшого інспектора чергової зміни (старшого по корпусному відділенню) та вимикачами, що встановлюються в коридорах біля вхідних дверей до камер. Денне освітлення персонал СІЗО вмикає та вимикає у час, визначений розпорядком дня. У нічний час доби (з 22:00 до 06:00) персонал чергової зміни під час огляду камер з метою запобігання вчиненню ув`язненим або засудженим суїциду, заподіянню членоушкодження або підготовки до вчинення втечі з-під ув`язненого чи засудженого та у разі відсутності коштів на його особовому рахунку, персонал установи видає індивідуальні засоби гігієни (мило, зубна щітка, зубна паста, одноразова бритва). Кожен засуджений, який утримується в камері, забезпечений спальним місцем та постільними речами відповідно до норм належності постільних речей для засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2012 року № 280/5. В установі проводиться дезінфекція режимних корпусів установи. Адміністрацією укладено договори з ТОВ «ПРОФДЕЗ» міста Києва про проведення комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях: дератизація та дезінсекція. За потреби проводиться просушка стін, обробка уражених грибком поверхонь дезінфекційними та протигрибковими засобами. Відповідно до медичної довідки, наданої медичною частиною філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в місті Києві та Київській області, Київська медична частина відноситься до лікарняного закладу, де надається виключно первинна медична допомога, а надання спеціалізованої та високоспеціалізованої медичної допомоги не передбачено. Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини 2 Положення про організацію продовольчого забезпечення у Державній кримінально-виконавчій службі України на мирний час, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.06.2021, закупівля продовольства, техніки, майна та тари продовольчої служби здійснюється відповідно до вимог законодавства про державні закупівлі. Структурний підрозділ з питань продовольчого забезпечення Генеральної дирекції складає план централізованого постачання продовольства із зазначенням обсягів і строків поставок та доводить до установ повідомлення на отримання продовольства. Забезпечення установ продовольством, технікою та майном здійснюється згідно з планами забезпечення, які складаються структурним підрозділом з питань продовольчого забезпечення Генеральної дирекції. Пунктом 5 частини 5 вказаного Положення встановлено, що їжа в їдальнях готується відповідно до меню-розкладки продуктів тричі на добу: на сніданок, обід і вечерю. При цьому, на сніданок і вечерю готується по одній II страві, на обід - салат, І і II страви, а в спеціальних виховних установах готується ще й III страва (рекомендоване меню-розкладка страв у їдальнях на тиждень визначається згідно з додатком 3 до цього Положення).19.Чинним законодавством не передбачені спеціальні умови для зберігання продуктів харчування, отриманих у вигляді посилок, бандеролей та передач. Крім того, згідно з «Журналом прийому ув`язнених та засуджених з особистих питань» за період тримання позивача під вартою в установі, зі скаргами та заявами щодо неналежних умов тримання, останній до адміністрації установи не звертався. Враховуючи викладене, вважає доводи позивача щодо неналежних умов тримання не доведеними в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством та недоведеним факт завдання йому моральної шкоди. 19 вересня 2023 року від представника відповідача 2 Джафарова Д. Е. Огли надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 112-138), відповідно до якого заперечив проти позовної заяви. Зазначив, що позивачем не надано доказів у підтвердження доводів щодо нелюдських умов утримання його в ДУ «Київський слідчий ізолятор», а також не доведено факту завдання йому моральної шкоди. Крім того, суду надано заперечення на позовну заяву представника третьої особи в.о. начальника СІЗО - начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» Шубрата О., які були надані за результатами розгляду листа від 7 вересня 2023 року № 117996/1175-9,2,1-23/27 Заступника Міністра юстиції України Олени Висоцької (т. 1 а.с. 139-174), відповідно до яких заперечує проти позовної заяви. Зазначив, що утримання позивача в установі відбувалось відповідно до норм чинного законодавства та не порушувало його права. У підтвердження належності умов утримання представник долучив відповідні фотознімки місць утримання. 22 вересня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 121-247, т. 2 а.с. 1-37 ), в якій не погоджується з доводами відповдачів, вважає їх аргументи необґрунтованими та надуманими. Зазначив, що відповідні фотознімки камер установи не відповідають реальному стану, адже на період перебування позивача їх стан був непридатний до перебування, а ремонт був здійснений вже після звільнення останнього. Крім того, представник з посиланням на статті опубліковані на веб-сайтах в мережі Інтеренет зазначає, що засобами масової інформації неодноразово висвітлювалась тема непридатності умов перебування затриманих в ДУ «Київський слідчий ізолятор». А тому просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 18жовтня 2023 року від представника відповідача 2 Березовської М.О. надійшов відзив на позовну заяву (т. 2а.с. 60-85), відповідно до якого заперечила проти позовної заяви. Зазначила, що оскільки Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавала, тому не може нести відповідальності за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав та інтересів. Крім того, позивачем не доведено об`єктивного визначення розміру завданої моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримали позов. Представники відповідачів 2 та 3 заперечили проти позову та просили суд відмовити в задоволені позовної заяви. Представники відповідача 1 та третьої особи до судового засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Тому суд розглянув справу за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів 2 та 3, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18.07.2017 року позивача на підставі ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2017 року ( т. 1 а.с. 20-23) було поміщено до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для тримання під вартою в камеру № 124. Позивач утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 18.07.2017 року по 31.12.2021 року, тобто 4 років 5 місяців та 13 днів, загалом 1 627 днів (т. 1 а.с. 24). В обґрунтування позовних вимог, а саме нелюдських умов утримання, позивач зазначає певні незадовільні умови утримання. Так, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на кожного заарештованого припадає близько 2,5 квадратних метра житлової площі в камерах, включаючи площу, яку займають меблі та інше устаткування, а інколи в камерах знаходилось більше осіб, ніж розташованих в них ліжок у зв`язку з цим спати доводилось по черзі, а також на підлозі що на думку позивача порушувало його права. Основним нормативно-правовим актом, який регулює норму площі в камері на одного ув`язненого є Закон України «Про попереднє ув`язнення». Частиною другою статті 11 зазначеного Закону встановлено, що норма площі в камері для однієї взятої під варту особи не може бути менше ніж 2,5 квадратних метра. Відповідно до відповіді в.о. начальника СІЗО - начальника арештного двору ДУ «Київський слідчий ізолятор» ( далі СІЗО) Музиченко Д. (т. 1 а.с. 24), що камери в яких знаходився [PERSON] перевищували мінімально допустимі нормативи площі камери на одну взяту під варту особу, а також фактична кількість ув`язнених осіб у вказаних камерах не перевищувала розрахованої величини. Крім того, позивач не надав доказів його звернень зі скаргами до керівництва установи, що інколи в камерах знаходилось більше осіб, ніж розташованих в них ліжок, як і з будь якими іншими скаргами під час утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач утримувався відповідно до норм площі в камері для однієї, взятої під варту, особи. Також, позивач зазначає, що за матеріально-побутовими та санітарними умовами тримання у камерах було незадовільним, а саме стан житлових приміщень (пліснява на стінах та в туалеті, сирість, протяг, бруд, відсутність мінімальною ремонту в житлових приміщеннях та антисанітарні умови в камерах). В камерних приміщеннях відсутній прибиральний інвентар. Підпунктом 15 пункту 2 розділу X Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженні наказом Міністерства від 14.06.2019 № 1769/5 (далі - Правила) встановлено, що дезінфекція водогінних мереж, камер, приміщень для проживання, харчування, інших комунально-побутових та кухонно-складських приміщень проводиться персоналом СІЗО за рекомендаціями медичних працівників відповідно до Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Частиною третьою статті 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» встановлено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані забезпечувати своєчасне проведення масових профілактичних щеплень, дезінфекційних, дезінсекційних, дератизаційних, інших необхідних санітарних і протиепідемічних заходів. Відповідно до відзивів відповідачів та заперечень третьої особи, СІЗО укладено договори з ТОВ «Профдез» про проведення комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях, зокрема, дератизації та дезінсекції. Разом з тим, проводиться просушка стін, обробка уражених грибком поверхонь дезінсекційними та протигрибковими засобами, що, в свою чергу, підтверджується запереченнями СІЗО. Частиною першою статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Також, позивач вказує, що в камерах відсутня належна вентиляція приміщень, де утримуються заарештовані. Проте, відповідно до відзивів відповідачів та заперечень третьої особи, провітрювання в камерних приміщеннях СІЗО здійснюється за рахунок обладнаних вентиляційних отворів (більшість корпусних приміщень обладнанні примусовим вентиляційним обладнанням). Вікна, що розташовані в камерних приміщеннях, особи, які взяті під варту, відчиняють самостійно за особистим бажанням по мірі необхідності, примусове провітрювання проводиться щодня, протягом години, під час прогулянки осіб, взятих під варту. Позивачем не надано доказів у заперечення наведених обставин та в підтвердження своїх доводів. Додатком до порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 встановлено норматив температури повітря в житлових приміщеннях, а саме 18+°C. В опалювальний період СІЗО підключається до системи централізованого теплопостачання ПАТ «Київтеплоенерго». Позивач зазначає, що в ДУ «Київський слідчий ізолятор» недостатнє опалення взимку. Проте, позивачем не надано доказів, що температура повітря в камерних приміщеннях опускається нижче 18+ °C. Щодо доводів позивача, що майже у всіх камерах разом з ним утримувалися курці, які палили цигарки, в результаті чого в камерах стояли клуби тютюнового диму і позивач, будучи заручником ситуації, став пасивним курцем, то суд погоджується з доводами наведеними представника відповідачів у відзивах, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено окреме утримання ув`язнених курців від не курців. Щодо санітарних умов перебування позивача та умов гігієни слід зазначити, що відповідно до пункту 1.2 Розділу І Положення про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах затвердженого наказом Міністерства від 08.06.2012 № 849/5, лазне-пральне обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, включає організацію регулярного щотижневого миття в лазні з обов`язковою заміною натільної та постільної білизни, рушників,щ о підтверджує позивач у своїй позовній заяві. Так, позивач зазначає про погане матеріальне забезпечення під час утримання. Підпунктом 2 пунктом 4 Розділу IX Правил встановлено, що за заявою ув`язненого чи засудженого та у разі відсутності коштів на його особовому рахунку персонал СІЗО видає індивідуальні засоби гігієни (мило, зубна щітка, зубна паста, одноразова бритва, засоби особистої гігієни (для жінок). Пунктом 8.13 Норм забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення виправної колонії середнього рівня безпеки затвердженими наказом Міністерством від 27.07.2012 № 1118/5 (далі - Норми) встановлено, що камера загальна для чоловіків повинна бути облаштована ліжком металевим (в один або два яруси). Пунктом 1.1 Розділу І Порядку забезпечення речовим майном засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах затвердженого наказом Міністерства від 20.02.2012 № 280/5 встановлено, що усі засуджені, які відбувають покарання в арештних домах, виправних центрах, виправних та виховних колоніях, слідчих ізоляторах, забезпечуються новими предметами одягу, білизни, взуття та постільними речами відповідно до норм належності. Проте, позивачем не надано доказів відсутності такого забезпечення чи його неналежного стану. Так, щодо неналежності інших умов утримання позивача, суд зазначає, що пунктом 8.13 Норм встановлено, що в камері загальній для чоловіків санвузол відокремлений від загальної площі камерного приміщення, туалет являє собою унітаз (вічко) та змивний бачок. У всіх камерних приміщеннях, без винятку наявний санвузол, який відповідає вищезазначеним нормам. Позивачем не надано доказів відсутності такого забезпечення чи його неналежного стану. Відповідно до відзивів відповідачів та заперечень третьої особи, з урахуванням медичної довідки, виданої Філією державної установи «Центр охорони здоров`я Державної виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 12.09.2023 № 262, [PERSON] проведено первинний медичний огляд, за його зверненням проведено УЗД органів черевної порожнини та нирок. У медичній частині СІЗО наявне сучасне медичне обладнання та медичні співробітники різного профілю. Забезпечене цілодобове надання медичної допомоги за рахунок чергових фельдшерів. Отже, доводи позивача про неналежне медичне обслуговування не знаходять свого підтвердження. Положенням про організацію продовольчого забезпечення у Державній кримінально-виконавчій службі України на мирний час, затвердженим наказом Міністерства від 15.06.2021 № 2160/5 та постановою Кабінету Міністрів України «Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках та інших приймальниках Національної поліції» регулюється питання харчування осіб, які тримаються в слідчих ізоляторах. Пунктом 13 Розділу ІІ Додатку 1 до Правил до заборонених предметів першої необхідності, засобів особистої гігієни, інших речей та предметів належать будь-яка побутова техніка, крім електрочайника потужністю не більше 2 кВт, електрокип`ятильника промислового виготовлення потужністю не більше 0,5 кВт. Відповідно до заперечень третьої особи ДУ «Київським слідчим ізолятором» виконані в повному обсязі вимог відносно харчування осіб, які тримаються в слідчих ізоляторах. Підпунктом 1 пункту 9 Розділу IV Правил встановлено, що ув`язнені та засуджені, у тому числі поміщені в карцер чи дисциплінарний ізолятор, переведені до приміщення камерного типу (одиночної камери) мають право на щоденну прогулянку тривалістю не менше однієї години (неповнолітні особи, засуджені до покарання у виді арешту, - двох годин). На прогулянкових двориках встановлений спортивний інвентар, що підтверджується фото прогулянкових двориків долученими до відзиву. Також, представниками відповідачів зазначено, що в установі утримання забезпечено осіб, які утримуються необхідним спортивним устаткуванням. Доказів протилежного позивачем не надано. Тому, доводи позивача щодо недотримання таких умов утримання не находять свого підтвердження. Крім того, згідно з відзивом відповідача відповідно до «Журналу прийому ув`язнених та засуджених з особистих питань» за період тримання позивача під вартою в установі, зі скаргами та заявами щодо неналежних умов тримання, останній до адміністрації установи не звертався. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною першою статті 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При вирішенні спору про відшкодування моральної суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною першою статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Відповідно до частини першої статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право, зокрема, на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню; на належне матеріально-побутове забезпечення у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. Частиною першою статті 115 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Засуджені, як правило, тримаються в приміщеннях блочного типу. Норма жилої площі на одного засудженого не може бути менш як чотири квадратні метри, а у лікувальних закладах при виправних колоніях, у виправних колоніях, призначених для тримання і лікування хворих на туберкульоз, у стаціонарі - п`яти квадратних метрів. Статтею 3 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. 24 січня 1997 року Україна ратифікувала Європейську конвенцію про запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню, яка набрала чинності в Україні 01 вересня 1997 року. Вказаною Конвенцією передбачено створення Європейського комітету з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню (далі - Комітет). Комітет, шляхом здійснення інспекцій, перевіряє поводження з позбавленими волі особами з метою посилення, у разі необхідності, захисту таких осіб від катувань чи нелюдського або такого, що принижує їхню гідність, поводження чи покарання. Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року № 2186/5, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Верховний Суд у постанові від 29 січня 2021 року у справі № 460/3144/18 вказав, що вимоги щодо умов утримання ув`язнених установлені міжнародними правовими актами, приписи яких є обов`язковими для виконання усіма національними органами державної влади. Відсутність відомчого нормативного правового регулювання не може визнаватися достатньою і вагомою підставою для невиконання позитивних зобов`язань держави, визначених на рівні національного і міжнародного законодавства. Відповідно до пунктів 10-12 Мінімальних стандартних правил поводження з в`язнями (резолюція 663 CI (XXIV) (995_992) ООН від 30 серпня 1955 року) всі приміщення, якими користуються в`язні, особливо спальні, повинні відповідати всім санітарним вимогам, причому належну увагу слід звертати на кліматичні умови, особливо на кубатуру цих приміщень, на мінімальну площу їх, на освітлення, опалення і вентиляцію. В приміщеннях, де живуть і працюють в`язні: а) вікна повинні мати достатні розміри для того, щоб в`язні могли читати і працювати при денному світлі, і повинні бути сконструйовані так, щоб забезпечувати доступ свіжого повітря, незалежно від того, є чи немає штучної системи вентиляції; b) штучне освітлення повинне бути достатнім для того, щоб в`язні могли читати і працювати без шкоди для зору. Санітарні вузли повинні бути достатні для того, щоб кожен в`язень міг задовольнити свої природні потреби, коли йому це потрібно, в умовах чистоти і пристойності. Згідно з пунктами 1, 2, 4 Європейських пенітенціарних (в`язничних) правил (Рекомендація № R (2006)2 від 01 лютого 1987 року Комітету Міністрів держав-учасниць) при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Особи, позбавлені волі, зберігають усі права, яких вони не були законно позбавлені за рішенням суду, відповідно до якого вони засуджені до позбавлення волі чи взяті під варту. Утримання ув`язнених в умовах, які порушують їхні права людини, не може бути виправдано нестачею ресурсів. Пунктом 18 Європейських пенітенціарних (в`язничних) правил встановлено, що розміщення ув`язнених, і зокрема, надання місць для сну, повинне проводитися з повагою до людської гідності та, по можливості, із забезпеченням можливості усамітнення, а також відповідно до санітарно-гігієнічних вимог з урахуванням кліматичних умов, і зокрема, площі, кубатури приміщення, освітлення, опалення та вентиляції. У всіх будівлях, де ув`язнені повинні мешкати, працювати або збиратися: a) вікна мусять бути достатньо великими, аби ув`язнені могли читати чи працювати при природному освітленні в нормальних умовах, та забезпечувався приплив свіжого повітря, крім тих випадків, коли є відповідна система кондиціонування повітря; b) штучне освітлення мусить відповідати загальноприйнятим технічним нормам; c) повинна бути передбачена система сигналізації, яка дозволяє ув`язненим негайно встановлювати контакт із персоналом. Пунктом 19 Європейських пенітенціарних (в`язничних) правил визначено, що ув`язнені повинні мати безперешкодний доступ до санітарних засобів, які відповідають вимогам гігієни та дозволяють усамітнення. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про відсутність доказів протиправності дій чи бездіяльності ДУ «Київського слідчого ізолятора», неналежності умов утримання особи та причинного зв`язку між умовами тримання позивача та моральною шкодою, а також приниження його честі і гідності санітарно-гігієнічними умовами утримання. За таких умов, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed