Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 16.08.2023 надійшов позов КП «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з [PERSON] заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, за період з листопаду 2006 року по квітень 2023 року, у загальному розмірі 20\~192,52 грн. Обґрунтуванням позовних вимог є розрахунок заборгованості за вказаний період (а/с 5 ) та відомості про наявність особливого рахунку абоненту по отриманню послуг постачання гарячої води та опалення за адресою: [ADDRESS] , №2500971072 зареєстрованого на ім`я відповідача. У заяві, яка надійшла до суду 07.11.2023 року, а також у відзиві який було надано 08.11.2023, відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності та врахувати наявну заборгованість лише за останні три роки до подання позову, та прийняти до уваги факт часткової сплат заборгованості вже після подання позову. У відповіді на відзив , поданий 04.12.2023 представник позивача фактично частково погодився із заявою відповідача, однак звернула увагу що на час запровадження на території України карантину з 12.03.2020 та на період воєнного стану в України з 24.02.2022 законодавець продовжив строки дії строків позовної давності, та просила стягнути заборгованість за період з квітня 2017 по 01.08.2023 у розмірі 20\~272,32 грн. та зарахувати частково сплачену відповідачем заборгованість у розмірі 12\~260,93 грн. і стягнути остаточно 8\~011,39 грн. Судом під час судового засідання з`ясовувалось що у суму заборгованості яка обмежена строками з квітня 2017 року, не була відрахована сума вже існуючої та той час заборгованості у розмірі 5\~483,63 грн., яка була нарахована за період часу який передував часу з якого була здійснена остаточне нарахування заборгованості, і таким чином розмір заборгованості за період з квітня 2017 по 01.08.2023 з урахуванням сплаченої відповідачем суми , складає 2\~527,76 грн. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із стягненням комунальних витрат врегульовані Законом України « Про житлово-комунальні послуги » ( далі ЗУ № 2189-VIII ) та Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Під час розгляду справи відповідач не заперечував що він є належним споживачем вищевизначених послуг по отриманню опалення та гарячого водопостачання та не заперечував самого факту надання відповідних послуг за вказаною адресою, а тому судом вважається доведеним факт наявності договірних правовідносин між КП « Теплопостачання міста Одеси» як поставщиком відповідних послуг та відповідачем як споживачем вказаних послуг а також факт надання відповідних послуг позивачем та наявного зобов`язання відповідача оплатити вказані послуги у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ч.1 ст. 257 ЦК України). Суд погоджується із строком позовної давності на стягнення заборгованості за надані послуги з квітня 2017 року з урахуванням того, що у відповідності до вимог ч. 12 Прикінцевих та перехожих положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 року 3211 з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а у відповідності до ч. 19 вказаних положень у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином судом, враховуючи перебіг строку позовної давності з квітня 2017 року ( три роки до введення карантину) вважає правильним розрахунок заборгованості , які підлягає стягненню з урахуванням суми сплаченої відповідачем під час розгляду справи ( з чим погодився представник позивача ) у розмірі 2\~527,76 грн. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку з загальної суми сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 2684,00 гривні суд вважає що пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 328,61 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial