Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2023, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2013 по 31.01.2022 у розмірі 101 076 грн. 39 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2 481 грн. 00 коп. в рівних частках по 1240 грн. 50 коп. з кожного. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду, переглянути та скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку, посилаючись на те, що вона не отримувала судові повістки та не була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Сума заборгованості стягнута на користь позивача за межами позовної давності. Заочне рішення своєчасно не отримала. Ухвалою суду від 29.06.2023 поновлено строк [PERSON] на подання заяви про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2023 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2023 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання скасовано. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 14.12.2022 позивач КП «Харківські теплові мережі» звернулися до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 101 076,39 грн.; витрати по оплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не сплачували своєчасно за надані послуги з теплопостачання, в зв`язку з чим у них утворилась заборгованість за період з 01.06.2013 по 31.01.2022 у вказаному вище розмірі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила застосувати строк позовної давності та відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування посилалася на те, що позовна заява є необґрунтованою і такою, яка не відповідає дійсним обставинам та грубо протирічить вимогам ЦПК України та ЦК України. Щодо повноважень представника: позивач не надав витяг з державного реєстру, в якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ та має право на видачу довіреностей, як таку, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи в порядку самопредставництва, бо це є належним і достатнім доказом. Від імені юридичної особи довіреність видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Щодо вимог до позовної давності: позивачем подана позовна заява, яка не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: відсутні дані про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів чи позову; відсутній зміст позовних вимог до кожного відповідача, що є суттєвим для розгляду справи; не зазначене посадове становище позивача. Тому, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху. Щодо суми боргу: позивач нарахував заборгованість, не враховуючи строки давності. Також, наявні підстави для відмови позивачу у позові в частині стягнення заборгованості за період з 01.06.2013 по 31.01.2019 у зв`язку із пропуском позовної давності, а тому стягненню підлягає заборгованість, станом на 01.02.2022, як просить позивач, яка утворилася за період з 01.02.2019 по 31.01.2022. Таким чином, з урахуванням строків позовної давності, на користь позивача необхідно стягувати заборгованість: за послуги постачання теплової енергії - 19 614,29 грн.; за послуги постачання гарячої води - 33 331,88 грн., а всього - 49 946, 17 грн. Тому сума заборгованості у розмірі 101 076, 39 грн., яку просить позивач стягнути - не підлягає задоволенню. Щодо стягнення боргу солідарно: позивач не надав докази права вимагати борг з [PERSON] сам факт реєстрації у квартирі не є фактом права власності на це житло та фактичного місце проживання. Щодо предмету позовної заяви: позивач просить стягнути заборгованість за послуги теплопостачання, про стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води позивач позовних вимог не заявляв. Сума заборгованості за послуги постачання теплової енергії з урахуванням строків позовної давності становить 19 614, 29 грн. враховуючи викладене позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Від представника КП «Харківські теплові мережі» Вініцького М.В. до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив наступне. Відповідачі надали до суду заяву про застосування строку позовної давності, а також посилалися на відсутність укладеного договору на отримання послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання. Щодо застосування строку позовної давності: сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачем порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гостро респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України. Згодом карантин був продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року по 30 червня 2023 року. Під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. 14.12.2022 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 11 березня 2017 року закінчувався 11 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2021 року не виходить за строки позовної давності. Враховуючи вище наведене, у разі застосування судом строку позовної давності, заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 31.12.2021 складатиме 76 292, 63 грн. Що стосується договірних відносин: незважаючи на відсутність письмового договору відповідачі є споживачами послуг по централізованому теплопостачанню, а КП «Харківські теплові мережі», як виконавець цих послуг, їх надає. Багатоквартирні житлові будинки в м. Харкові, і в тому числі будинок відповідачів, обладнані централізованими системами опалення. Скарг, заяв на якість отриманих послуг від відповідачів до позивача не надходило. Оплата за надані послуги проводиться не в повному обсязі. Таким чином, відсутність письмового договору, укладеного між відповідачем та позивачем не є підставою для несплати послуг теплопостачання. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. Відповідно до наданих позивачем доказів, заборгованість відповідачів за вказані вище послуги за період з 01.06.2013 по 31.01.2022 складає 101 076,39 грн. Згідно з п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем вказаних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 5 Закону житлово-комунальні послуги включають в себе комунальні послуги, до яких відносять, крім іншого, послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. З погляду на встановлені обставини справи, вищевикладені положення закону, можна дійти висновку, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються позивачем. Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП "ХТМ") та споживачами, які отримують ці послуги. Згідно із ст. 67 ЖК України, комунальні послуги підлягають оплаті за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК України вказує, що наймач повинен своєчасно вносити квартиру платню та комунальні платежі. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - у відповідності зі звичаями ділового обігу чи іншими вимогами, які звичайно пред`являються. Отже, відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не свідчить, що вказані послуги не надаються відповідачам, так як останні мешкають в квартирі, яка знаходиться в будинку, до якого позивачем ці послуги поставляються і доказів того, що відповідачі не користуються вказаними послугами чи відмовились від них не надано. Статтею 256 ЦК України передбачено, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гостро респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України. Постановами Кабінету Міністрів України карантин був продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року по 30 червня 2023 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, доповнено 12 пунктом: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 262, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З погляду на вищевикладене можна зробити висновок, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, проте з їх розміром суд не може погодитись через наступне: вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача [PERSON] . Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання 14.12.2022. Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 11 березня 2017 року закінчувався 11 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року не виходить за строки позовної давності. Згідно з наданим позивачем розрахунком за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання вбачається, що за відповідачами утворилася заборгованість, за період з 01.04.2017 по 31.01.2022 у розмірі 74 789 грн. 37 коп. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На теперішній час сума заборгованості відповідачами не погашена. Причини невиконання зобов`язань правового значення для справи не мають. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 31.01.2022 у розмірі 74 789 грн. 37 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] суд відмовляє.

Outcome: partial