Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду із позовом, а якому просить скасувати заборону на нерухоме майно, накладену на підставі договору застави від 22 травня 2002 року на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона звернулася до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Стадійчук О.В. із заявою про прийняття спадщини та під час оформлення спадщини дізналася, що на житловий будинок по [ADDRESS] накладена заборона на відчуження від 24 жовтня 2008 року на підставі договору застави від 22 травня 2002 року на майно, що належало [PERSON] . Сторонами договору застави є [PERSON] «заставодавець» та [PERSON] «заставодержатель». Предметом застави є 44,9/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . [PERSON] , який помер [INFO] був батьком сина позивачки, [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті сина [PERSON] спадкоємцями його майна, а саме 449/1000 житлового будинку по [ADDRESS] є позивачка, його син [PERSON] та дочка [PERSON] в розмірі частки спадкового майна 1/3. Власником іншої частини будинку в розмірі 55,1/100 є також позивачка. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку скасувати заборону не бажає, тому вона змушена звернутися до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачці строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Після усунення недолікві, 27 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задоволити. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надав, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, не заперечує щодо скасування заборони на нерухоме майно. Від представника третьої особи Дубенської державної нотаріальної контори та [PERSON] , які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.8,9). [PERSON] на праві власності належало 44,9/100 будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування будинку від 23 лютого 2004 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-18). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Стадійчук О.В. від 04 липня 2023 року, спадкоємцями майна [PERSON] , а саме 449/1000 житлового будинку в [ADDRESS] є позивачка [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.13). Власником іншої 55,1/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] є також позивачка [PERSON] на підставі рішення Дубенського міського народу Рівненської області від 23 вересня 1980 року (а.с.22-23). Згідно архівної довідки №559/01-24 від 26 липня 2023 року, виданої Рівненським обласним державним нотаріальним архівом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, наявний договір застави на майно, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] . Предметом застави є 44,9/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.19). Дані відомості підтверджуються копією договору застави від 22 травня 2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Ревенко І.А. та зареєстровано за №1097 (а.с.20-21). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд приходить до висновку, що наявність обтяження на майно порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Причому з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання, відсутність будь-яких доказів щодо розміру такого зобов`язання, існування обтяження на майно позивачки не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Суд беручи до уваги, що скасування заборони на майно не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, а також відсутність заперечень з боку відповідача та те, що іншого способу захистити порушені права у позивача, крім судового, немає, приходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. За таких обставин,

Outcome: approved