Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття з індексацією розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 18.10.2011 року між сторонами було укладено шлюб. В період шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Теплодарського міського районного суду Одеської області від 20.02.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. [PERSON] проживає з позивачем, відповідач не цікавиться її життям, станом здоров`я та не надає достатньої матеріальної допомоги на її утримання. [PERSON] не має можливості надавати належну матеріальну допомогу на утримання доньки, оскільки не працює та не має стабільного доходу. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно з інформації, яка містяться в матеріалах справи, відповідач [PERSON] відбуває кримінальне покарання у Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» Гайсінського району Вінницької області. Відповідно до поштового повідомлення від 28.12.2023 року, відповідач [PERSON] отримав копію позовної заяви з додатками, а також копію ухвали про відкриття провадження по справі. Проте жодних клопотань чи заяв, а також відзиву до суду не надавав. Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.10.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. В період шлюбу [INFO] народилася [PERSON] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплодарського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис - 44. Рішенням Теплодарського міського районного суду Одеської області від 20.02.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 07.03.2017 року. У подальшому, 31.01.2023 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), свідоцтво серія [NUMBER] актовий запис №21, виданий повторно. Згідно довідки Управління освіти Біляївської міської ради Одеського району Одеської області № 38/01-20 від 21.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] навчається в 5 класі Широкобалківської гімназії Біляївської міської ради Одеського району Одеської області та проживає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу)платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4)інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Суд вважає необґрунтованою заявлену позивачем вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 3000 грн. щомісячно, оскільки позивачем [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами витрати, які здійснюються на утримання дитини [PERSON] та можливості платника аліментів [PERSON] брати участь в утриманні дитини на рівні, який заявлено у позові. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача на утримання\~\~ [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі по 1500 грн. щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитини повноліття. Крім того, ч. 2 ст.\~184\~СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.\~184\~СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями\~ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 1073, 60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Крім цього, на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial