Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє - адвокат Кошельник Богдана Сергіївна, звернулася до суду з позовом і просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 6000 грн. (по 3000 грн. на кожну дитину) щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позовної заяви і до повноліття дітей, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилалася на те, що 18.08.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 26.06.2018 року заочним рішення Дніпровського районного суду міста Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2021 року було вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000,00 грн. (по 1500,00 грн. на кожну дитину), починаючи з 24.02.2021 року і до повноліття дітей. Представник позивача вважає, що у зв`язку з суттєвою зміною економічної та політичної ситуації в Україні за останні роки після винесення вищезазначеного судового рішення, інфляції та воєнного стану, а також зміною матеріального становища [PERSON] сума в 1500.00 грн. є критично недостатньою для забезпечення матеріального та морального благополуччя дітей. За два роки у зв`язку з початком збройної агресії Російської Федерації в Україні зросли витрати на утримання дітей та ціни на предмети першої необхідності для забезпечення нормального розвитку дітей. Стандартна продуктова корзина на двох осіб тільки на тиждень становить більше 1500 гри. За весь час відповідачем стягувались аліменти в межах стягнутих судом, жодних додаткових витрат батьком на дитину не здійснювалось. В той же час, відповідач не сплачував вчасно аліменти, внаслідок чого станом на квітень 2023 року утворилась заборгованість за аліментами в розмірі 44 250,00 грн. Заборгованість була погашена відповідачем тільки в червні 2023 року. Фактично, мати самостійно забезпечувала та забезпечує дітей всім необхідним: продуктами харчування, одягом, взуттям, канцелярськими товарами, оплачує секції та гуртки, обіди в школі тощо. Відповідач залишив двох дітей без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні спільних дітей. Також, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Мати самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Вказує, що позивачці відомо, що матеріальне становище відповідача покращилося, а тому позивач має змогу сплачувати аліменти на утримання спільної доньки у більшому розмірі. З урахуванням викладеного вище просила позовні вимоги задовольнити. 04.10.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.10.2023 року через систему «Електронний суд» відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. За змістом відзиву відповідач висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов та долучених до нього доказів на спростовання позиції позивача щодо підстав та предмету позову. 02.11.2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] з доказами направлення відповіді на відзив іншим учасникам справи. За змістом відповіді на відзив представник позивача висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 06.02.2024 року на електронну адресу суду відповідач [PERSON] направив заперечення. За змістом заперечень відповідач висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав наведених у запереченнях на позов та долучених до нього доказів на спростовання позиції позивача щодо підстав та предмету позову. 07.02.2024 року через систему «Електронний суд» відповідач направи аналогічні за змістом заперечення (на відповідь на відзив). 09.02.2024 року у судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд: збільшити розмір аліментів з 3000 грн. (по 1500 грн. на кожну дитину), які були стягнуті на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2021 року до 6000 грн. (по 3000 грн. на кожну дитину). Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримувала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Москаленко С.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, що підтверджується заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018. Також встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, серії № 124313 від 04.03.2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, серії № [NUMBER] від 17.09.2010 року. Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22.04.2021 у справі № 755/3632/21 було стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. (по 1500,00 грн. на кожну дитину), починаючи з 24.02.2021 року і до повноліття дітей. Після розірвання шлюбу, малолітні діти залишилась проживати з матір`ю, що не заперечується сторонами у справі. Звертаючись до суду, позивачка зазначає, що розмір аліментів 3000,00 грн. фактично не покриває усіх витрат, які несе позивач щомісячно на утримання дітей, оскільки діти ростуть та їх потреби збільшуються. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за домовленістю сторін. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зазначено вище, аліменти відповідач сплачує за рішенням суду у розмірі 3 000,00 грн. (по 1500 грн. на кожну дитину) на місяць. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як вбачається із матеріалів справи, малолітні діти відвідують спортивний боксерський клуб «COMBAT TRAINING» та щомісячна сплата за навчальний процес складає 2000 грн. за місяць на одну дитину, що підтверджується довідками виданими головним тренером В.А. Григор`євим боксерського клубу «COMBAT TRAINING». Проте, у судовому засіданні позивачка підтвердила, що наразі боксерський клуб відвідує лише її старший син. Згідно довідки Дитячої юнацької спортивної школи № 21 від 10.08.2023 року за № 74, [PERSON] , [INFO] , є вихованцем дитячо-юнацької спортивної школи № 21 та входить до складу збірної команди з футболу. Навчально-тренувальні збори, участь у змаганнях (чемпіонат міста Києва та Всеукраїнські змагання), придбання спортивної форми, проводяться за батьківські внески, не заборонені чинним законодавством. Разом із тим, будь-яких доказів того, що позивач несе витрати на оплату дітей в боксерському клубі та спортивній школі матеріали справи не містять та до суду надано не було. Відповідно до довідки № 480 від 01.11.2023 року за підписом лікаря Загородньої П.С. медичного центру «СОФІЯ», [PERSON] , [INFO] знаходиться на «Д» обліку у алерголога, гастроентеролога з діагнозом: сезонна алергія, сенсибілізація до амброзії, дискинезія жовчовивідних шляхів по гиперкинетичному типу, а також дитина перебуває на обліку у ортопеда з діагнозом: порушення осанки, плоскостопість, та їй надано рекомендації. Відповідно до довідки № 481 від 01.11.2023 року за підписом лікаря Загородньої П.С. медичного центру «СОФІЯ», [PERSON] , [INFO] знаходиться на «Д» обліку у отоларинголога та гастроентеролога з діагнозом: хр.аденоідит, диспанкреатизм, дискинезія жовчовивідних шляхів по гипокинетичному типу, а також дитина перебуває на обліку у ортопеда з діагнозом: порушення осанки, плоскостопість, та їй надано рекомендації. Разом із тим, у даних довідках не зазначено, яке саме лікування було призначено, його тривалість та вид, які саме засоби необхідні для проведення такого лікування. Зазначені позивачем підстави для збільшення розміру аліментів (витрати на відвідування гуртків, лікування, спорт, позашкільне навчання тощо) є ознакою витрат на додаткові витрати, й оскільки позивачем не ставиться вимога про такі вимоги, підстав для їх розгляду в межах цього позову немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведеного того, що вона несе витрати на утримання дітей, пов`язаних із їх навчанням та лікуванням, які не охоплюються розміром аліментів, встановлених рішенням суду від 22.04.2021 у справі № 755/3632/21. Окрім того, на обґрунтування своїх вимог позивач посилається на підвищення цін загальної вартості життя, як підставу для збільшення розміру аліментів. Поряд із цим, вказані обставини не підтверджені доказами збільшення витрат на дитину. Позивач, звертаючись із позовом про збільшення розміру аліментів посилається на те, що її матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан відповідача покращився. На підтвердження погіршення матеріального стану одержувача аліментів надано довідку від 01.11.2023 року вих.№11/01, відповідно до якої [PERSON] працює на посаді головної медичної сестри у ФОП [PERSON] з 08.09.2022 року, дохід за період з 01.05.2023 року по 31.09.2023 року склав: 40 200,00 грн. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не було надано належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів на підтвердження того, що з моменту ухвалення рішення 22.04.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва по дату подачі позовної заяви 15.08.2023 року, матеріальний стан позивача погіршився. Відтак підстави вважати про те, що матеріальний стан позивача, як одержувача аліментів погіршився - відсутні. Надані позивачем копії квитанцій суд до уваги не приймає, оскільки частина з них не підлягає візуалізації взагалі або ж в окремих частинах, а також в деяких копіях квитанцій зазначено призначення платежів - (комунальні послуги, оплата ТБ та/або інтернет, тощо), що не стосується предмету спору. (а.с. 13-24) та не встановлено на чиї потреби було здійснено такі витрати. Звертаючись до суду, позивачка також в обґрунтування необхідності збільшення розміру аліментів посилається на те, що матеріальне становище відповідача покращилося та останній має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2021 у справі № 755/3632/21, розмір доходу відповідача під час розгляду справи № 755/3632/21 встановлений не був. Суд не приймає до уваги твердження позивача, що відповідач працює в службі таксі та отримує дохід в середньому від 25 000 грн. до 40 000 грн. в місяць, а також, що на праві приватної власності відповідач має квартиру та автомобіль, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, передбачені ст.76 ЦПК України, які б підтверджували зазначені позивачем обставини. Також, в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану позивача та стану її здоров`я, як на час звернення з позовом про стягнення аліментів, так і на час звернення з позовом про збільшення розміру аліментів, що унеможливлює вирішити питання щодо їх змін, які впливають на збільшення розміру аліментів на утримання дітей, Твердження позивача про те, що матеріальне становище відповідача покращилося спростовується наданим відповідачем доказами. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану відповідача матеріали справи не містять та до суду надано не було, а тому суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи не було встановлено обставин щодо того, що матеріальне становище відповідача покращилося. Інших підстав для збільшення розміру аліментів позивачем у позові не заявлялося. Окрім цього, суд також вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на те, що він проживає на орендованій квартирі та сплачує більшу частину коштів із заробітної плати за орендну плату квартири, не є підставою для відмови у задоволенні даних позовних вимог, оскільки відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження цієї інформації. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Основні положення про докази визначено § 1 Глави 5 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч.1,2 ст.77, ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Як було встановлено та детально описано судом вище, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження кожної із підстав позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивача в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення її вимог. У зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення із відповідача на користь позивача понесених судових витрат задоволенню не підлягають, а тому судом їх розмір, пропорційність та доведеність не досліджується.

Outcome: dismissed