Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

3 січня 2024 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що [PERSON] з 01.01.1990 року по 01.08.1993 року, з 07.05.2007 року по 31.03.2010 року, з 01.11.2014 року по 05.01.2021 року працював на різних посадах у ПрАТ «Суха Балка», звідки він був звільнений через вихід на пенсію. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання: сидеросилікоз першої-другої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В. ЛН другого ступеня, яке виникло через те, що [PERSON] , працюючи в шахтобудівельному управлінні підземним бурильником шпурів, виконував буріння перфораторами, управління буровими установками, готування бурильних механізмів і бурових установок до роботи, розмічання розташування шпурів та ін. Однак внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, що мали місце через порушення систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, він підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої. Так підставою для встановлення професійного захворювання послужив профмаршрут позивача, який з 17.10.2007 р. по 19.05.2009 р. працював підземним прохідником дільниці № 21 шахтобудівельного управління ВАТ «Суха Балка». Згідно довідок МСЕК від 5 жовтня 2023 року позивачу первино встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 30% безстроково та третю групу інвалідності безстроково. Отже, позивач зараз має постійні скарги на стан свого здоров`я, через що змушений проходити лікування внаслідок профзахворювання У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням було порушено та далі порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої бажання через тривале процес лікування, що позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя, бо постійно відчуває фізичні страждання та біль. Окрім того, внаслідок отриманих профзахворювань він відчуває психологічний дискомфорт через порушення душевної рівноваги, страху на фоні сильних больових відчуттів, що негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача. Отже, факт моральних страждань є очевидним. Також вказував, що він має на утриманні доньку. Таким чином позивач вважає справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у сумі 150000 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодження здоров`я внаслідок професійного захворювання 150000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. У відзиві представник відповідача, ПрАТ «Суха Балка», адвокат Заклецький В. В., не визнаючи заявлені позовні вимоги, вказував, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин. При укладенні з ПрАТ «Суха Балка» трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Відповідач не порушував законодавство про працю відносно позивача. Додавав, що ймовірною причиною профзахворювання [PERSON] є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Загальний стаж роботи позивача на ПрАТ «Суха Балка» становить 12 років 7 місяців. Однак у ПрАТ «Суха Балка» немає вини в отримані позивачем профзахворювання. Також матеріали справи, натомість, не містять відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань, тому посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються доказами, тому позов у 150000 грн. є необґрунтованим, а розмір заявлених вимог є завищеним. На підставі наведеного просив суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 8 січня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ані позивач, [PERSON] , ані його представник, адвокат Повалій О. В., не висловили заперечень проти розгляду справи без виклику сторін за наявними матеріалами. Представник ПрАТ «Суха Балка» також не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював з повним робочим днем в підземних умовах з 01.01.1990 року по 01.08.1993 року прохідником Рудника «Суха балка», з 17.10.2007 року по 31.03.2010 року підземним прохідником та бурильником ВАТ «Суха Балка», а з 01.11.2014 року по 05.01.2021 року бурильником шпурів ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», правонаступником яких є ПрАТ «Суха балка», звідки позивача було звільнено за власним бажанням через вихід на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача (серія [NUMBER] ). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 липня 2023 року, складеного відносно підприємства ПрАТ «Суха Балка»,\~встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: сидеросилікоз першої-другої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В. ЛН другого ступеня, встановленого ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» за висновком від 22 червня 2023 року, стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив загалом 13 років 2 місяці, з яких відповідно на підприємстві відповідача - 8 років 7 місяців, а на ТОВ «Криворіжшахтобуд» - 4 років 7 місяців. При цьому виникнення у позивача професійного захворювання було обумовлено недосконалості технології підземного видобутку, внаслідок чого [PERSON] підпадав під вплив підвищеної концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, що підтверджується довідкою про умови праці від 03.11.2021 року з доповненнями від 05.04.2023 року. Згідно із довідками МСЕК № 129735 та № 187266 від 5 жовтня 2023 року [PERSON] було встановлено 30% стійкої втрати працездатності внаслідок профзахворювання на сидеросилікоз з 29 вересня 2023 року безстроково зі встановленням 3-ї групи інвалідності безстроково з рекомендацією санаторно-курортного й медикаментозного лікування. Також наявність на утриманні [PERSON] доньки, [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 434 від 23.03.2017 року. Суд зазначає,\~що за\~ст.\~3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому заподіяно відповідно ушкодженням здоров`я під час роботи у відповідача, оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, внаслідок чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок ПрАТ «Суха Балка». Отже, суд відкидає посилання представника ПрАТ «Суха Балка» на те, що у відповідача відсутня провина у спричинені [PERSON] профзахворювання, оскільки на підприємстві відповідача не було організовано безпечні умови праці позивача, що стало наслідком розвитку у нього професійного захворювання. При цьому наявність вини у даному випадку для відповідальності відповідача за законом не вимагається, оскільки за п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Так судом\~було встановлено,\~що у\~зв`язку\~з отриманням\~професійного захворювання\~зі встановленням\~стійкої втрати\~працездатності [PERSON] \~у розмірі\~30%\~безстроково та\~встановленням йому\~третьої групи\~інвалідності позивачу\~безумовно було\~заподіяно моральну\~шкоду,\~оскільки внаслідок\~професійного захворювання\~у останнього\~змінилися умови\~життя,\~він змушений\~проходити тривале\~лікування,\~відчуваючи фізичний\~біль та\~дискомфорт у\~повсякденному житті,\~обмеженість у\~можливості продовжувати\~колишній активний\~спосіб життя\~та тривогу\~за майбутнє внаслідок набутого професійного захворювання. Тому суд відкидає посилання представника відповідача на те, що позивачем не було доведено завдання йому моральних страждань через спричинене йому професійне захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, який [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, його загальний стаж роботи, що стало причиною встановлення професійного захворювання [PERSON] , ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, отриману ним безстроково інвалідність, необхідність позивача у медикаментозному лікуванні, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також відповідальність, яка лежить підприємстві відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу. Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи те, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача 8 років 7 місяців у важких умовах, а загалом 12 років 7 місяців, отримавши внаслідок недосконалості виробництва 30% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання при роботі у таких шкідливих умовах та інвалідність, які є безстроковими, зважаючи на розмір на 1 січня 2024 року мінімальної заробітної плати в сумі 7100 грн., то на переконання суду розмір відшкодування завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку ПрАТ «Суха Балка» повинен дорівнювати саме 100000 грн., що відповідатиме спричиненій [PERSON] моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті. Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Таким чином суд не приймає до уваги долучену до відзиву представником відповідача індивідуальну податкову консультацію та зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягає стягненню\~в дохід\~держави також\~судовий збір\~в сумі\~1000 грн.

Outcome: partial