Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в сумі 104 625,42 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 30 листопада 2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», яке було перейменовано 14.06.2018 року на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», і відповідачкою, останній було відкрито кредитний рахунок і встановлено початковий кредитний ліміт, який 27.07.2022 року було збільшено до 85 590,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. [PERSON] при підписанні заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка зобов`язалась повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені цим договором. Однак відповідачка порушила вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 11 червня 2023 року має заборгованість у розмірі 104 625,42 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 85 587,78 гривень; заборгованість за простроченими відсотками - 19 037,64 гривень. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 листопада 2016 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.27), на підставі якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна», який 27 липня 2022 року було збільшено до 85 590,00 гривень, а 19 серпня 2022 було зменшено до 0,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.17). Із заяви позичальника вбачається, що остання надала свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу Українипередбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. Згідно з розрахунком наданим позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов даного кредитного договору, станом на 11 червня 2023 року наявна заборгованість у розмірі 104 625,42 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 85 587,78 гривень; заборгованість за простроченими відсотками - 19 037,64 гривень (а.с.8-16). Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №б/н від 30 листопада 2016 року АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит. Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов`язання щодо повернення кредиту, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по тілу кредиту і простроченим відсоткам відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved