Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому, просить розірвати спадковий договір, укладений між [PERSON] до [PERSON] , посвідчений 26 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М., зареєстрований в реєстрі за №327. Ухвалами суду відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов підтримали, просили задовольнити та ухвалити по справі заочне рішення. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] про дату час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 4\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за її відсутності, за участі позивача та її представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів, виходяи з наступного. У частині третій\~статті 3 ЦПК України\~визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Як встановлено у судовому засіданні позивачка [PERSON] є людиною похилого віку, яка має низку захворювань у зв`язку з чим потребувала сторонньої допомоги. Відповідачка, [PERSON] , разом зі своєю матір`ю проживали у сусідній з позивачкою квартирі. Між нами склалися доброзичливі стосунки. Тому [PERSON] запропонувала відповідачу укласти спадковий договір, сподіваючись отримувати від останньої допомогу та догляд за нею. 26 березня 2021 року між позивачкою та відповідачкою було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жамойда Г.М. Згідно з умовами укладеного договору, після смерті [PERSON] належна їй на праві власності квартира, розташована за адресою : [ADDRESS] , переходить у власність відповідачки [PERSON] . Згідно з пунктом 6 спадкового договору на набувача, відповідачку [PERSON] , покладені обов`язки, а саме: надавати медичну допомогу відчужувачу, позивачу [PERSON] , шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер, тощо); супроводжувати в поліклініку; надавати необхідну допомогу у пранні білизни, прибиранні квартири, купівлі продуктів харчування за кошти відчужувача; купувати для неї медикаменти, одяг за гроші відчужувача та за її вимогою; надавати будь яку іншу допомогу; набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його. Однак відповідачка припинила виконувати умови договору з 24 лютого 2022 року. Жодним чином вона не надає [PERSON] ніякої допомоги та не виконує обов`язки по договору. Так зранку 24.02.2022 року вона повідомила позивача, що виїжджає з сім`єю у евакуацію та повернула їй ключі від квартири. З того часу вона виїхала з міста Харків и проживає за кордоном. Після цього ключі від квартири на всяк випадок позивачка віддала сусідці з квартири [ADDRESS] [PERSON] . Як зазначила позивачка, з 26 лютого 2022 року їй постійно надає допомогу сусід з квартири [ADDRESS] [PERSON] . Він сам запропонував їй допомогу, а вона погодилася, так як дуже потребувала сторонньої допомоги. Крім того що в позивачці хвороба [PERSON] , так ще у неї був перелом кістки над кистю правої руки, тому їй навіть складно приготувати собі їжу. [PERSON] готує їй їжу, купує продукти харчування, купує ліки, супроводжує позивача до поліклініки та куди вона йде по особистих справах, раз на місяць робить ретельне прибирання у квартирі, та виконує інші прохання [PERSON] . Пунктом 9 спадкового договору встановлено, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін у нотаріальній конторі або у судовому порядку на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача, або у судовому порядку на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Позивачка має низку захворювань, у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку у лікарів-спеціалістів. За станом здоров`я вона потребую спостереження лікарів-спеціалістів та постійного лікування. \~ \~ \~ \~За станом здоров`я [PERSON] не в змозі сама себе обслуговувати, тому потребую сторонньої допомоги. А так як відповідачка, яка зобов`язалася надавати їй допомогу, не виконує взяті на себе зобов`язання, тому вона змушена звертатися за допомогою до інших людей та оплачувати їх послуги, нести зайві витрати, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Наявність укладеного договору, який відповідачем не виконується, позбавляє [PERSON] , за рахунок належного їй майна, реалізувати свої права на укладення іншого договору. Згідно з частиною другою\~статті 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 654 ЦК України\~передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до\~статті 1302 ЦК України\~за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України\~передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно зі\~статтею 1308 ЦК України\~спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629\~ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказано, що «частинами першою і другою статті 651\~ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України)». У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2020 в справі № 209/3295/18 (провадження № 61-1089св20) вказано, що «згідно із частиною першою статті 1308\~ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, другастатті 614 ЦК України). Обставини, викладені позивачкою [PERSON] у позовній заяві, підтверджуються письмовим доказом, а саме відповіддю з поліклініки щодо стану здоров`я останньої. Також невиконання відповідачем зобов`язань по договору підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . При таких обставинах, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та там, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved