Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

20.12.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.02.2022 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за актовим записом №24. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. Вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені, не ведуть спільне господарство з листопада 2023 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Також, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Спори щодо поділу майна, визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею буде вирішувати в інших судових справах. Шлюб розривають вперше. Таким чином, вважає, що шлюб носить формальний характер. На примирення не згодна, збереження сім`ї неможливо, оскільки суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ", та стягнути судові витрати на її користь. У судове засідання позивач не з`явилася, однак, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач також не з`явився у судове засідання, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден, просить розглянути справу без його участі. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18.02.2022 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №24 (а.с. 5). Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, сторони втратили почуття любові, виникли різні погляди на сімейне життя. З листопада 2023 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. На примирення сторони не згодні. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.02.2022 року Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), прізвище після одруження змінила дружина з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.5). Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем - [PERSON] , що зазначила у позовній заяві. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 2). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 536 грн. 80 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 536 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved