Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем, перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001, однак рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.06.2023 шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу народився син: [PERSON] [INFO] . 18.06.2012 Рахівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист по справі № 709/1185/2012, яким її колишнього чоловіка [PERSON] , зобов`язано сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 (п`ятсот) грн., встановленого на кожну дитину, щомісячно. Станом на сьогоднішній день, син [PERSON] [INFO] , вже є повнолітнім. У зв`язку з цим аліменти стягуються тільки на одну дитину - [PERSON] , [INFO] . Встановлений на даний час розмір аліментів не відповідає зростаючим потребам дитини, не забезпечує належний рівень її життя і не є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, в той час як згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ціни на продукти та необхідні дитячі речі за останній період в рази збільшилися, тому аліменти в розмірі 500 грн. на одну дитину щомісячно, зовсім не достатньо для повноцінного забезпечення спільної дитини. Їй стало відомо, що [PERSON] систематично виїжджає за кордон на заробітки, де отримує непогані доходи. Однак, незважаючи на це, він взагалі не виконує покладені на нього зобов`язання рішенням суду, щодо сплати аліментів на дітей, та допустив значну заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості від 15.12.2023 виданим Рахівським відділом державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції боржник допустив заборгованість в сумі 90576,50 грн. станом на кінець 2023 року. Враховуючи вищезазначене, вважає, що відповідач, маючи роботу та стабільний дохід за кордоном, має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 500 грн., встановленого для дитини відповідного віку. З огляду на вищенаведене, вважає за доцільне змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. У свою чергу, вона не має змоги самостійно у повній мірі утримувати дитину, так як ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, проживає разом зі своїми дітьми у власному житловому будинку, знаходиться у важкому матеріальному становищі, діти знаходяться на її утриманні. Син [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. На підставі наведеного просить суд винести рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, які сплачує [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановивши його в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, [PERSON] від 22.12.2023 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] , був належним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 22.12.2023, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причину неявки суду не повідомив. Відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений судом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] ,перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2001 року, який між ними було розірвано 15.06.2023, що стверджується рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/1012/23. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та син, [PERSON] , [INFO] , що стверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 2012 року. На даний час неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] ,знаходяться на матеріальному утриманні позивача, [PERSON] , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов №274 від 18.05.2023 та довідкою старости с. Білин, Миколи Сагайди №151 від 17.05.2023. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2012 по справі 709/1185/2012, провадження по справі №2/709/475/2012 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утриманнядвох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно на кожну дитину окремо, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 20 березня 2012 року. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до змін, прийнятих Верховною радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 2024 року - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року - 3196 гривень. Таким чином, станом на сьогоднішній день мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від6 до 18 років становить 3196 гривень. Крім того, у відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину має бути відповідним вартісній величині, достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що у позивачки змінилось матеріальне становище з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів (червень 2012 року), збільшилися витрати на утримання дитини, оскільки в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, адміністративні та інші послуги, роботи тощо. Крім того, з часу винесення судом первинного рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, син підріс, у зв`язку із чим значно збільшився розмір витрат, як на його утримання, так і на його виховання. Разом з тим, відповідачем не надано доказів про його матеріальний стан. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З вище наведеної норми Закону, випливає, що виключно позивачу [PERSON] , як одержувачу аліментів та особі на утриманні якої знаходиться дитина, надається право вибору, у який спосіб з відповідача, як платника аліментів будуть стягуватися аліменти: у твердій грошовій сумі, чи у частці від його доходу (заробітку). Більше того, у Сімейному кодексі України не зазначено в яких випадках суд повинен стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, а коли у частці від доходу платника аліментів. Крім того, суд, бере до уваги той факт, що стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів є мінімальним. У зв`язку з наведеним, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, сина [PERSON] , [INFO] ,змінивши спосіб їх стягнення з твердої грошової суми на частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, призначивши їх в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, починаючи з дня набуттям рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України. Відповідно до абз.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Аліменти на утримання дитини згідно ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку, змінений розмір аліментів повинен стягуватись з дня набрання рішення суду законної сили. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач, [PERSON] при пред`явленні позову, була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" в сумі 1073,60 гривень, на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Outcome: approved