Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

В провадженні судді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. знаходиться виконавче провадження №67446058 по примусовому виконанні виконавчого напису №4911 від 01.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості в розмірі 31150,00 гривень. Позивач зазначає, що укладений між ним та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Письмового повідомлення про наявність заборгованості від відповідача [PERSON] не отримував. Про вчинення виконавчого напису позивач також не повідомлявся. Позивач не погоджується з розміром заборгованості по кредитному договору та вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом є таким, що не підлягає виконанню, оскільки визначена сума заборгованості не є безспірною. Тому, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №4911, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», ЄДРПОУ: 38548598 заборгованості за Кредитним договором №0481-8432 від 08.09.2020 року за період з 22.09.2020 року по 12.05.2021 року у розмірі 30800,00 гривень та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 350,00 гривень, загальний розмір 31150,00 гривень. Ухвалою суду від 15.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. Також, зазначеною ухвалою витребувано: у Київського державного нотаріального архіву, код ЄДРПОУ 43030363, що знаходиться за адресою: Україна, 03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 76-Г, е-mаіl: notarhiv.kiiv@ukr.net, завірені належним чином матеріали нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем виконавчого напису від 01 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №4911, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінаyc», ЄДРПОУ: 38548598 заборгованості за Кредитним договором №0481-8432 від 08 вересня 2020 року за період з 22 вересня 2020 по 12 травня 2021 року у розмірі 30 800,00 грн., та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 350,00 грн., загальний розмір 31 150,00 грн.; у Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», ЄДРПОУ: 38548598, що знаходиться за адресою: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд.26, офіс 407, завірений належним чином пакет документів, що був наданий приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді Володимиру Олександровичу для вчинення ним виконавчого напису від 01 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №4911.. Відповідач правом на відзив не скористався, витребувані документи ухвалою суду, не надав. Представником відповідача [PERSON] надано до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Їх розмір є неспівмірним іх складністю цією справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання зазначених послуг. Приватний виконавець Лисенко Ю.О. пояснення щодо позовних вимог не надав. 14.12.2023 року до суду надійшло повідомлення за підписом завідувача Київського державного нотаріального архіву Гуль Л., згідно якого відповідно до Акту про нестачу архівних документів №1 від 27.10.2023 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. не передавав виконавчі написи на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та не заперечується учасниками процесу, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. 09.11.2021 року було відкрито виконавче провадження №67446058 на підставі виконавчого напису №4911, виданого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №0481-8432 від 08.09.2020 року у загальному розмірі 31150,00 гривень (а.с. 14). Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з приписами ст.88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, при вчиненні виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, яка набрала законної сили. Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, справа № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року,визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. Частиною 2 ст. 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, вчинених в простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Докази на підтвердження того, що боржник [PERSON] був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання за кредитним договором та можливі наслідки у разі не усунення вказаних порушень відсутні. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання, однак таких доказів суду не надано. [PERSON] повідомлень від кредитора не отримував, жодних листів та претензій щодо несплати боргу йому не надходило. Докази належного направлення та отримання письмової вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним договором відсутні. Вказане свідчить про те, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису було здійснено за відсутності документів, які свідчать про безспірність заборгованості боржника. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував і не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості. Відповідачем не наведено аргументів і не подано доказів на спростування доводів позивача. Приймаючи до уваги вищевикладене та беручи до уваги заперечення позивача щодо наявності боргових зобов`язань перед відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису №4911 від 01.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №0481-8432 від 08.09.2020 року у загальному розмірі 31150,00 гривень. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката за договором про надання правничої (правової) допомоги №02/11/2023-Ш-К.Ф від 02.11.2023 року, укладеним адвокатом Вовко М.В. та Ширкіним Д.А., акту прийому-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №02/11/2023-Ш-К.Ф від 02.11.2023 року вартість послуг склала 5000 гривень, із яких: вартість попередньої усної юридичної консультації (45 хв.) - 500,00 грн.; складання позовної заяви (3 години) - 3000,00 грн.; складання заяви про забезпечення позову - 750,00 грн.; складання заяви про витребування доказів - 750,00 грн. (а.с. 20, 21). Сума в розмірі 5000,00 грн. за надання правничої допомоги була сплачена позивачем, що підтверджується розрахунковою квитанцією Серії АВ-ТБ №023057 (а.с. 19). Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В задоволенні клопотання представника відповідача стосовно зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд відмовляє, оскільки сума понесених позивачем витрат відповідає об`єму виконаної адвокатом роботи. Крім того, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень + 536,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved