Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 50582,92 грн. та судові витрати у розмірі 2684 гривні. Вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов Статуту Акціонерне товариство «ОТП БАНК» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна». 26.11.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-206/003/2007, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 86000 грн., шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26.11.2007 року було укладено договір поруки №SR- ML-206/003/2007 з відповідачкою [PERSON] . Посилаючись на те, що зобов`язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 18.10.2023 року виникла заборгованість в сумі 50582 грн. 92 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 46268 грн. 27 коп., заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 4314 грн. 19 коп., позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідачів в солідарному порядку, а також стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2684 грн. 27.11.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 23.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 06.02.2024 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно поданої 19.01.2024 заяви прохали розглянути справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не надали, відзив на позов не подали. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ З\~матеріалів справи судом встановлено, що 26.11.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-206/003/2007, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 86000 грн., шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника, що підтверджується долученими до позову копіями кредиту договору та меморіального ордеру, випискою по рахунку. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26.11.2007 року було укладено договір поруки №SR- ML-206/003/2007 з відповідачкою [PERSON] , відповідно до умов якого, остання зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання зобов`язань боржника за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань. Посилаючись на те, що зобов`язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, банк просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість, яка виникла станом на 18.10.2023 року та згідно долученого розрахунку та виписки по рахунку становить 50582 грн. 92 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 46268 грн. 27 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 4314 грн. 19 коп., нарахованими за період з 29.11.2022 року по 17.10.2023 року. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З урахуванням наведених вище положень законодавства та наведених в позовній заяві обставин, що підтверджуються долученими до позову доказами та не спростовані відповідачами, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ML-206/003/2007 від 26.11.2007, що утворилась станом на 18.10.2023 року, в сумі 50582 грн. 92 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 46268 грн. 27 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 4314 грн. 19 коп., нарахованими за період з 29.11.2022 року по 17.10.2023 року. Крім того, відповідно ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачі відзив на позов не подали, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що відповідачі повернули кредитні кошти в повному обсязі в матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачем. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому судовий збір у сумі 2684 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасово окупованій території України в м. Енергодар Запорізької області, то відповідно ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», останні мають бути повідомлені про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади.

Outcome: approved