Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивачка в особі представника адвоката Павленка В.О. звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 10 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 252. Документ сформований в системі «Електронний суд». В обґрунтування позову зазначено, що за період шлюбу у сторін народилися два сина: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За останні півроку стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. На ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя виникла неприязнь один до одного. Позивач та відповідач припинили ведення спільного господарства з березня 2023 року. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представником позивача адвокатом Павленком В.О. подано заяву в якій представник позивача зазначає, що заяву підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Від відповідача надійшла заява в якій останній зазначає, що вимоги позовної заяви підтримує та просить їх задовольнити. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10 липня 2004 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 252, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10 липня 2004 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Сторони не підтримують шлюбні відносини з березня 2023 року, шлюб має формальний характер, як зазначає позивачка подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу та у встановлений законом строк заяву про розірвання шлюбу не відкликали, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved