Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Запорізької міської територіальної громади , в якій просила надати їй додатковий строк три місяці, з дня набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що [INFO] на тимчасово окупованій територіїв м. Бердянськ Запорізької області померла її мати [PERSON] , яка там постійно проживала з 1998 року . 3 22 липня 2020 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності. Оскільки органи державної влади України не здійснюють свої повноваження на тимчасово окупованих територіях , отримати та надати медичний документ встановленого законодавством України зразка , що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті і видачі свідоцтва про смерть матері , у неї не було можливості. Крім того в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вона змушена була покинути своє постійне місце проживання в м. Ірпінь Київської області, де проживала з сім`єю з 2017р і була зареєстрована. Після повернення додому, в м. Ірпінь і отримання від знайомої матері копії документів, які засвідчують смерть [PERSON] , вона звернулась в Ірпінський міський суд Київської області з заявою про встановлення факту смерті матері на тимчасово окупованій території. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2023 року, яке підлягало негайному виконанню, установлений факт смерті її матері [PERSON] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] та місце смерті - м. Бердянськ Запорізької області. На підставі цього рішення тільки 14 червня 2023 року вона отримала свідоцтво про смерть матері, яке було видане Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). На час смерті [PERSON] була власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . З червня 2023 року позивач постійно проживає в м. Кривому Розі, де з 17 серпня 2023 року зареєстрована. Отримавши на підставі рішення суду в Ірпінському відділі РАЦСу у Бучанському районі Київської області, свідоцтво про смерть матері 14 червня 2023 року, вона 23 серпня 2023 року звернулась з ним та копіями правоустановчих документів на квартиру матері, за місцем свого постійного проживання в Другу криворізьку державну нотаріальну контору Південного міжрегіонального управління МЮ ( м. Одеса) для оформлення Свідоцтва про право власності за законом. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 вересня 2023 року № 2239/02-31 Державний нотаріус відмовила їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надала оригінали документів, що підтверджують право власності на спадкове майно , через що звернулася дро суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року відкрите провадження по справі та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року здійснено заміну неналежного відповідача Запорізької міської територіальної громади на належного\~-\~Бердянську міську\~військову адміністрацію\~Бердянського району\~Запорізької області . Ухвалою суду від 15 грудня 2023 року по справі закрите підготовче провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст.1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), яка доводилася позивачу матір`ю. Факт споріднення підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] . Після звернення позивача до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної конторидля оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої , їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 вересня 2023 року. [PERSON] проживала та померла на тимчасово окупованій території в м. Бердянськ Запорізької області. 26 травня 2023 року Ірпінським міським судом Київської області у справі 367/3113/23 було ухвалено рішення про визнання факту смерті [PERSON] та відповідно до цього рішення 14 червня 2023 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області було видано свідоцтво про смерть [PERSON] . З цієї причини позивачем було пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері.Інших спадкоємців першої черги немає. Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд при вирішенні справи враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. За таких обставин , проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки причини, зазначені позивачем є об`єктивними та непереборними.

Outcome: approved