Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.12.2007 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між нами фактично припинено, шлюб існує лише формально, мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім?ю, втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного, часто відбувалися сварки і непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини. Спільне господарство припинили вести задовго до подачі позову, з квітня 2022 року. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам подружжя та дитини, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явилась через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу виявила бажання залишити собі прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.12.2007 року, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1554, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторони припинили та проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, вважають, що їх сім`я фактично розпалась, її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя й дитини, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved