Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 16 вересня 1989 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі від якого спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися із січня 2019 року через втрату взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя та його планування, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена, та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦК України. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надала. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, відсутність заяви позивача про розгляд справи у заочному порядку з винесенням по справі заочного рішення, що є обов`язковою підставою для розгляду справи у такому порядку (пункт 4 частини 1 статті 280 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 1989 року, про що Жовтневим відділом ЗАГСу м. Кривого Рогу, зроблено відповідний актовий запис № 1002 (а.с. 6 копія свідоцтва). Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Згідно пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків сторони вважають неможливим, а отже з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Оскільки повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи відсутність заяви відповідача у цій частині, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved