Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Адвокат Остапенко М.В. в інтересах [PERSON] 21.11.2023 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом із вимогами розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 29.08.1993 року Відділом ЗАГС м.Жмеринка Вінницької області, актовий запис №242. У позовній заяві представником позивача [PERSON] - адвокатом Остапенко М.В. викладена наступна позиція. Від зареєстрованого з відповідачем шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка в теперішній час створила власну сім`ю та проживає разом з матір`ю. Упродовж останніх років стосунки позивача з дружиною розладились, сторони мають різні погляди на життя та на ведення спільного господарства. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та власними інтересами. Фактично їхня сім`я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе з підстав, викладених вище, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини на тому рівні, на якому вони зараз перебувають, немає. Спір з приводу майна, набутого за час перебування у шлюбі, яке належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, на момент звернення з цим позовом відсутній (а.с.1-3). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.12.2023 року відкрито провадження у даній справі, з призначенням її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.12.2023 року задоволено заяву представника позивача про відвід головуючого судді Грушковської Л.Ю. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.12.2023 року прийнято дану справу до свого провадження, з призначенням її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05.02.2024 року. В судове засідання сторони за їх належним викликом до суду не з`явилися. При цьому, представник позивача [PERSON] - адвокат Остапенко М.В. подала заяву, вказавши, що пітримує заявлені позовні вимоги та просить справу розглянути без її участі, а відповідач [PERSON] подала попередньо до суду письмову заяву про розгляд даної справи без її участі, у якій зазначила, що даний позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення. Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5) позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29.08.1993 року; дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11) вбачається, що сторони є батьками повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно вимог ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спору про майно між сторонами за змістом заявлених позовних вимог не заявлено. Викладені стороною позивача обставини щодо довготривалого припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам сторін, відповідачем наразі визнані безумовно. Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено. Як встановлено судом, сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, в їх сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб; передбачених законом обставин, за яких неможливе пред`явлення позову про розірвання шлюбу, не встановлено, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову, що становить 536,80 грн. Решта 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved