Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визначити йому строк шість місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Позивач посилається на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований та проживав у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] на день смерті перебував у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю Позивача та [PERSON] . Оскільки [PERSON] пережила [PERSON] , то вона є спадкоємцем першої черги. Крім того, у Спадкодавця було двоє дітей: син - позивач, та донька [PERSON] , [INFO] . Тобто, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є троє осіб; Позивач (син), [PERSON] (донька) та [PERSON] (дружина, вдова). Після смерті Спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із вказаної квартири [ADDRESS] , яка є його особистою приватною власністю, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22.06.2004 р, однак будь-хто із спадкоємців цю спадщину не оформив, що підтверджується листом нотаріуса від 18.09.2023 № 3917/02-14 . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Станом на день пред`явлення даного позову ніхто із заявами про прийняття спадщини після смерті Спадкодавця, окрім Позивача, не звертався до нотаріуса. Спадкова справа заведена 18.09.2023 за заявою Позивача державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ставнійчук О.О., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.09.2023 р. На день смерті [PERSON] серед спадкоємців першої черги з ним разом були зареєстровані лише відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Позивач був зареєстрований за іншою адресою, а тому фактично спадщину не прийняв. Тобто, за загальним правилом спадкування відбувається за заповітом і лише при його відсутності - за законом. Так, у вересні 2023 р., перебираючи особисті речі померлого [PERSON] у квартирі, де він мешкав, Позивач разом із матір`ю [PERSON] знайшли заповіт, який складено [PERSON] на випадок своєї смерті. Вказаний заповіт від імені [PERSON] посвідчено 04.10.2022 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М. за р. № 1066 . Відповідно до цього Заповіту [PERSON] заповів належну йому Квартиру своєму сину - [PERSON] . До цього часу Позивач не знав про існування Заповіту, оскільки Спадкодавець був похилого віку (87 років), мало розмовляв та мав вади здоров`я, зокрема, старчу втрату пам`яті. 18 вересня 2023 р. з метою прийняття спадщини після смерті Спадкодавця Позивач особисто звернувся до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеса Ставнійчук О.О. із відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті Спадкодавця у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 18.09.2023 № 3917/02-14. Позивач розумів, що його матір [PERSON] проживала разом із батьком [PERSON] , а тому оформить спадщину як дружина померлого. Однак, як вказано вище, виявилось, що Спадкодавець бажав, щоб саме Позивач отримав Квартиру у спадщину, про що свідчить його воля у Заповіті. У період до вересня 2023 р. Позивач не був обізнаний про наявність Заповіту, померлий [PERSON] не передавав його йому у руки чи не казав про його наявність. Таким чином, необізнаність спадкоємця (Позивача) про наявність Заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач просить суд враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права (постанови Верховного Суду від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18). Просить позовні вимоги задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, надали заяву в якій просили справу слухати у відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, просили справу слухати у відсутності. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті Спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із вказаної квартири [ADDRESS] , яка є його особистою приватною власністю, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22.06.2004 р, однак будь-хто із спадкоємців цю спадщину не оформив, що підтверджується листом нотаріуса від 18.09.2023 № 3917/02-14 . Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті Спадкодавця у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 18.09.2023 № 3917/02-14. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постанові Пленуму від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017року № 6-1320цс17. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, Позивач був необізнаний про наявність Заповіту, складеного на його користь, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, а тому причина пропуску Позивачем строку прийняття спадщини є поважною, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. _ Тобто, Позивач фактично через необізнаність про наявність Заповіту на своє ім`я був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса згідно з вимогами ст. 1269 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved