Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 травня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 580, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського МУЮ ТО України видане свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 20 травня 2006 року. У даному шлюбі в сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Спочатку спільне життя подружжя складалося добре, проте протягом остатніх років сімейні стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутнє взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем кожного з подружжя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо. Шлюб сторони розривають вперше, проти примирення позивачка категорично заперечує. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/2120/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте разом із позовом подала заяву в якій, просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти надання терміну на примирення заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив розгляд цивільної справи проводити за його відсутності, позов визнає. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, сторони 20 травня 2006 року зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України зроблено відповідний актовий запис за № 580. У шлюбі в сторін народилися: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 09 жовтня 2006 pоку Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області; донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 09 жовтня 2015 року Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідач визнав позов, подавши суду відповідну заяву, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору 605,60 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 605,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved