Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернулося до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 03.09.2021 р. уклав з відповідачем договір про надання фінансової допомоги, на виконання якого переказав всю передбачену умовами договору суму, що становила 393 092 грн. Окрім того, протягом 2021-2022 рр. підприємство шістьома платіжними дорученнями помилково переказало на рахунок відповідача 209 308 грн., які позивач просив стягнути з нього як безпідставно набуті кошти. Відповідач позов не визнав. Не заперечуючи отримання від позивача зазначених коштів, покликається на те, що згаданим договором допускається повернення позики в національній валюті або вуликами у кількості 150 бджолосімей. Стверджує, що насправді сторони від початку домовилися, що 393 092 грн то є плата за вулики у кількості 150 бджолосімей, які відповідач мав виготовити та передати позивачу за вказану суму й виконав взяте на себе зобов`язання. Крім того, сторони домовилися, що відповідач додатково виготовить та передасть позивачу ще 200 вуликів. На виконання цієї угоди позивач зробив передплату в сумі 209 308 грн. для придбання необхідних матеріалів. Позов підлягає задоволенню з огляд на таке. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 76-79 ЦПК України). Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України). Як убачається з матеріалів справи, 03 вересня 2021 року фізична особа [PERSON] (позичальник) та приватне підприємство «Легіон Агро» (позикодавець) уклали у простій письмовій формі договір № 1 про надання зворотної фінансової допомоги, за яким позикодавець передає у власність позичальнику 393 092 грн. Позикодавець перераховує суму в безготівковому порядку на реквізити, вказані позичальником. Строк повернення позики 15.05.2022 р. Допускається повернення позики частинами в національній валюті чи вуликами в кількості 150 бджолосімей. На виконання цього договору позивач видав відповідачу 23\~400 грн готівкою, а також у період з 03 веренся 21 року по 17 серпня 2022 року переказав на його банківський рахунок грошові кошти, загальний розмір яких з урахуванням готівки склав 625 800 грн. 22.02.2023 р. позивач рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення направив позивачу вимогу про повернення безпідставно отриманих 209\~308 грн. За твердженням позивача кошти, що перевищують суму, передбачену згаданим договором (393 092 грн.), та становить 209\~308 грн., набуті відповідачем за відсутності будь-яких правових підстав. Відповідач визнає факти укладення договору про надання зворотної фінансової допомоги від 03.09.2021 р. за № 1 та отримання від позивача 625 800 грн. Водночас стверджує, що розрахувався з позивачем 10.07.2022 р., передавши йому відповідно до умов договору вулики у кількості 150 бджолосімей, а решту коштів у сумі 209\~308 грн отримав від позивача на придбання матеріалів для виготовлення за усною домовленістю сторін додаткової партії вуликів у кількості 200 штук, які також передав позивачу 04.07.2022 р. Позивач визнав, що планував продовжити з відповідачем наявні на той час правовідносини, проте наполягає на тому, що намір, яким він керувався, переховуючи відповідачу поза умовами договору № 1 від 03.09.2021 р. 209\~308 грн., не були реалізовані, у зв`язку з чим вважає цю суму безпідставно отриманими коштами та вимагає їх повернення. Водночас позивач\~заперечує виконання\~відповідачем договірних\~зобов`язань,\~зокрема отримання\~від нього будь-якої кількості вуликів. Суд зауважує, що виконання відповідачем зобов`язань за договором № 1 від 03.09.2021 р. не є предметом спор у цій справі. Він розглядається в межах іншої цивільної справи за позовом приватного підприємства «Легіон Агро» до [PERSON] про стягнення 393 092 грн. Предметом позову в розглядуваній справі є стягнення 209\~308 грн., що, за твердженням відповідача, перераховані йому позивачем як передплата за виготовлення поза вказаним договором 200 вуликів, які відповідно до товарно-транспортної\~накладної №\~0407-22\~від 04\~липня 2022\~року були відвантажені на адресу позивача. Суд нагадує, що позивач заперечує отримання від позивача 200 вуликів і стверджує, що особа, зазначена в накладній як вантажоотримувач не має жодного стосунку до приватного підприємства «Легіон Агро». Відповідачем це твердження належними, допустимими та достовірними доказами не спростоване. Дослідивши товарно-транспортну накладну № 0407-22 від 04.07.2022 р., суд дійшов висновку, згідно з яким за відсутності на ній печатки приватного підприємства «Легіон Агро» та документального свідчення того, що вказана у накладній особа справді є відповідальною особою вантажоотримувача, тобто працівником чи довіреною особою приватного підприємства «Легіон Агро», сам по собі цей документ\~не є\~беззаперечним доказом\~передання відповідачем\~позивачу зазначеного\~у накладній\~вантажу відповідно\~до обопільної\~попередньої домовленості\~сторін. Посилання на показання, зазначених у товарно-транспортній накладній № 0407-22 від 04.07.2022 р. осіб, з-поміж яких сам відповідач та близькі до нього особи, доводів позивача не спростовують. До того ж, як зазначив Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009 р. № 9, показаннями свідків\~не може доводитися не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також факт виконання договірних зобов`язань, на який покликається відповідач у цій справі. Таким чином, суд встановлено, що відповідач на підставі договору про надання зворотної фінансової допомоги № 1 від 03 вересня 2021 отримав від позивача 393 092 грн. та поза межами цього договору ще 209\~308 грн без будь-якої правової підстави. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Верховний Суд у постанова від 25.08.2022 р. (справ № 903/357/21) зазначив, що безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 ЦК України. Наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для висновку про віднесення до договірних будь-яких інших правовідносин, що виникають між цими особами, оскільки сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі такого договору. Норма статті 1212 ЦК України зобов`язує особу повернути безпідставно набуте майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постанові від 20.03.2019 р. (справа № 607/5422/16-ц) Верховний Суд висловив позицію, згідно з якою якщо договір між сторонами не був укладений, тобто правової підстави передачі коштів у момент їх передачі немає, до правовідносин застосовується стаття 1212 ЦК України. Суд зазначив, що положення\~глави 83 ЦК України\~щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт відсутності правової підстави набуття або збереження чужого майна, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто за встановлених у розглядуваній справі обставин, коли позивач передав відповідачу грошові кошти в межах усної домовленості про намір у майбутньому формалізувати її через відповідний правочин, який надалі укладений не був, отримані відповідачем кошти є такими, що відповідно до статті 1212 ЦК України набуті за відсутності для того правових підстав. Твердження відповідача про те, що отримані від позивача 209\~308 грн фактично є передплатою за виготовлення 200 вуликів, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки, по-перше, як зазначалось вище, твердження відповідача щодо передання позивачу цих вуликів не грунтується на належних і достовірних доказах, а по-друге, як зауважив Верховний Суд\~у постанові\~від 15.02.2019 р. (справа № 910/21154/17), за відсутності відповідного договору передплата, втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутим без достатньої правової підстави, яке підлягає стягненню за статтею 1212 ЦК України. Крім того, якщо сторона договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти), проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам), і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України (постанова Верховного Суду від 25.03.2020 р. усправі № 537/4259/15-ц). Тобто,\~так чи\~інакше за\~недоведеності наявності\~будь-якого\~договору та\~здійснення зустрічного\~надання, отримані\~відповідачем 209\~308\~грн.\~вважаються безпідставно\~набутими і\~за правилами\~статті 1212\~ЦК України\~підлягають стягненню\~з нього\~на користь\~позивача. Також за правилами статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3139,62 грн сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved