Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з [INFO] помер його дядько [PERSON] , який одиноко проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті останнього залишився його брат, батько позивача [PERSON] , але з заявою про прийняття спадщини він не звертався. [INFO] [PERSON] помер, після смерті батька позивач в його квартирі виявив заповіт [PERSON] , згідно з яким останній заповів все належне йому майно [PERSON] . Після виявлення заповіту відразу звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення та не здійсненням дій, які б свідчили про прийняття спадщини. Вважає, що ним пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки про існування заповіту він дізнався лише після його виявлення в квартирі батька, про існування заповіту ні [PERSON] ні [PERSON] його не повідомляли. Просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . В судове засідання по справі позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано: [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] мав брата [PERSON] . 30.06.2015 [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Малолисовецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №25, відповідно до якого все належне йому майно заповів [PERSON] (а.с.12) [INFO] [PERSON] помер.(а.с.13) З довідки Сквирської міської ради від 08.11.2023 вбачається, що [PERSON] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] до дня смерті.(а.с.17). Відповідно до довідки Сквирської державної нотаріальної контори від 19.01.2024, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась. [INFO] помер [PERSON] (а.с.15) Згідно позовної заяви [PERSON] наприкінці 2023 року в квартирі батька [PERSON] виявив правовстановлюючі документи на будинок [ADDRESS] та вищевказаний заповіт [PERSON] після чого звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 08 листопада 2023 року, завідуючої Сквирської державної нотаріальної контори Савченко Мариною Вісловух В.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з спливом строку для прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини.(а.с.19-20) Відповідно до статей\~1216,\~1217 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою\~статті 1235 ЦК України. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20). У постанові ВС від 26.10.2022 року у справі 522/17925/16 Верховний Суд виходить з того, що незнання спадкоємцем про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Проте ця обставина є поважною в разі, якщо особа знала про смерть спадкодавця, але їй не було відомо про заповіт, складений на її ім`я, оскільки у випадку, якщо особа не знала про смерть спадкодавця, то навіть її обізнаність про наявність заповіту не вплинула б на реалізацію нею спадкових прав, зокрема права на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема, у постановах від 09.06.2022 року в справі №369/1913/17 (провадження №61-12004св21), від 20.07.2022 року в справі №461/2565/20 (провадження №61-21209св21), про те, що свобода заповіту як принцип спадкового права, включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Як на підстави поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини [PERSON] посилається на необізнаність про заповіт, складений на його ім`я. Зазначив, що лише в листопаді 2023 року після смерті батька [PERSON] стало відомо про наявність заповіту шляхом виявлення заповіту в особистих речах батька. Позивач звернувся з позовом до суду 04.12.2023, тобто на другий місяць після того, як дізнався про наявність заповіту, що відповідає межам строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем доведено поважність причини пропуску строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, обумовлене його необізнаністю про наявність заповіту, \~тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved