Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування у порядку регресу витрат за регламентною виплатою, посилаючись на те, що 06.08.2019 року в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області по вул. Чигиринський Шлях, 12, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Volkswagen Passat", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "Daewoo Sens", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 27.08.2019 року по справі № 707/1991/19 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АМ8039756). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування від 03.12.2019 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 18790,98 грн., витрати на встановлення розміру відшкодування склали 1270,00 грн. Розрахунок та виплата відшкодування проводилася на підставі звіту № А01-100 про оцінку автомобіля "Volkswagen Passat", державний номерний знак [NUMBER] , від 15 лютого 2020 року, та Наказу № 6056 від 03.06.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 17520,98 грн. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на встановлення розміру відшкодування складає 18790,98 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 17520,98 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1479221 від 04.06.2020 року, а також витрати на послуги аварійного комісара (експерта) ФОП [PERSON] в розмірі 1270 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1476725 від 24.03.2020 року. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 18790,98 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 18790,98 грн., витрати на послуги аварійного комісара (експерта) ФОП [PERSON] в розмірі 1270 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 1 п. 1.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Статтею 39 п. 39.1 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 39.2.1. ст. 39 Закону). Судом встановлено, що 06.08.2019 року в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області по вул. Чигиринський Шлях, 12, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Volkswagen Passat", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля "Daewoo Sens", державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно з постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 27.08.2019 року по справі № 707/1991/19, що набрала законної сили 07.09.2019 року, відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за скоєння вище вказаної ДТП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчать дані перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на транспортний засіб № [NUMBER] станом на 06.08.2019 року. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] на автомобіль "Volkswagen Passat", державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс серії АМ № 8039756 від 29.01.2019 року. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача. Відповідно до підп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З матеріалів справи встановлено, що потерпілий [PERSON] своєчасно 03.12.2019 року звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Судячи з даних висновку Звіту № А01-100 від 15.02.2020 року про оцінку автомобіля "Volkswagen Passat", державний номерний знак [NUMBER] , проведеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 34115,77 грн. З урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,59) вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 20347,18 грн. Таким чином, згідно з висновком експерта, вартість матеріального збитку, завданого власнику вище вказаного автомобіля, у підсумку склала 20347,18 грн., а не 18790,98 грн., як стверджує представник позивача у поданій позовній заяві. Судом встановлено, що розрахунок та виплата відшкодування потерпілому [PERSON] проводилася у відповідності до положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі Звіту № А01-100 від 15.02.2020 року про оцінку автомобіля "Volkswagen Passat", державний номерний знак [NUMBER] , проведеного ФОП [PERSON] , та Наказу № 6056 від 03.06.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, номер справи 65323, у якому бралася до уваги довідка № 1 від 21.05.2020 року про розмір відшкодування шкоди, в розмірі 17520,98 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 17520,98 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1479221 від 04.06.2020 року. З наведеного випливає, що позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілому. В свою чергу, витрати на послуги аварійного комісара (експерта) ФОП [PERSON] склали 1270 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1476725 від 24.03.2020 року. Позивач також зазначає що оскільки досудовий порядок врегулювання спору не є обов`язковим у даних правовідносинах, тому не звертався до відповідача з досудовою претензією. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, після проведення виплати потерпілому у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, оскільки законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, суд робить висновок про те, що позивачем частково доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а саме, в ході судового розгляду справи встановлено невідповідність суми відшкодування, яка зазначена в позовній заяві і яку просить стягнути позивач - 18790,98 грн., фактично виплаченій потерпілому сумі відшкодування внаслідок ДТП та пошкодження його транспортного засобу - 17520,98 грн. Враховуючи викладене, положення ст. 22 ЦК України, а також приймаючи до уваги надані позивачем письмові докази, відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, де з відповідача на користь позивача слід стягнути в порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою за відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП в сумі 17520,98 грн. та витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди в сумі 1270 грн., які перебувають у безпосередньому зв`язку з відшкодуванням позивачем заподіяних збитків, оскільки без визначення екпертом їх розміру неможливо здійснити регламентну виплату. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2514,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial