Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, посилаючись на такі обставини. [INFO] помер [PERSON] . Останнім зареєстрованим місцем його проживання є село [ADDRESS] . Відповідно до довідки приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Дучко В.М. від 29.06.2021 року №327/02-14 [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] (його рідної бабусі), померлої [INFO] , якій на праві власності належала земельна ділянка площею 5,72 га у межах згідно з планом, розташованої на території Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області. Заявник, вважаючи себе спадкоємцем четвертої четверги за законом після смерті [PERSON] , так як спадкоємці попередніх черг відсутні, звернувся до Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72096072 від 10.04.2023 Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одеса до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу №70507473, спадкодавцем вказано [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини від заявника було прийнято, але нотаріусом рекомендовано звернутися з даною заявою до суду на тій підставі, що заявник не являється спадкоємцем за законом, заповіт не складався. А факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд. У справі відкрито провадження та за клопотанням заявника витребувано спадкову справу на [PERSON] . За результатами дослідження спадкової справи та в зв`язку з тим, що у справі встановлені інші спадкоємці, які звернулись із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідно до ухвали суду від 09 серпня 2023 року судом до участі у справі залучено [PERSON] та [PERSON] , в якості зацікавлених осіб. В ході судового розгляду [PERSON] заявлені [PERSON] вимоги не визнає та надала письмовий відзив на дану заяву. Свої заперечення мотивує тим, що син її племінниці [PERSON] з початку війни знаходився у Збройних силах України та 15.07.2022 року загинув під час виконання бойового завдання. [PERSON] заперечує факт спільного проживання заявника з [PERSON] та зазначає, що її заперечення можуть підтвердити сусіди тобто свідки, яких вона просила допитати в судовому засіданні. В ході судового розгляду зацікавлена особа, [PERSON] проти заявлених вимог [PERSON] не заперечував, в своїх поясненнях підтвердив обставини зазначені [PERSON] , та пояснив, що дійсно коли у нього була необхідність зустрітися з [PERSON] при його житті, він приїжджав до [PERSON] саме за місцем мешкання [PERSON] , там вони проживали разом, і саме з будинку [PERSON] , [PERSON] виносив свої особисті документи для [PERSON] та словесно зазначав, що він проживає разом з [PERSON] [PERSON] клопотав в подальшому розгляд справи проводити у його відсутність. У судовому засіданні заявник наполягав на заявлених вимогах. Представник зацікавленої особи Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області у судовому засіданні також підтримала заявлені вимоги [PERSON] щодо встановлення факту спільного проживання, оскільки [PERSON] дійсно більше п`яти років проживав разом з [PERSON] в його будинку, так як особистий будинок [PERSON] в селі [ADDRESS] був не пригодний для проживання, в ньому була відсутня електроенергія, він був в аварійному стані, відсутнє опалення, тому [PERSON] постійно знаходився у [PERSON] вів з ним спільне господарство, проживали однією сім`єю. Суд, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України). За змістом пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 травня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - ППВСУ №5 від 31 травня 1995 року), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1)згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2)чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3)заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4)встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 по справі №520/19532/19. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №235 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Останнім зареєстрованим місцем його проживання є село [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області №488 від 14.04.2023 року. Заявник [PERSON] , вважаючи себе спадкоємцем четвертої четверги за законом після смерті [PERSON] , так як спадкоємці попередніх черг відсутні, звернувся до Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72096072 від 10.04.2023 Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одеса до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу №70507473, спадкодавцем вказано [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини від заявника було прийнято, але нотаріусом рекомендовано звернутися з даною заявою до суду на тій підставі, що заявник не являється спадкоємцем за законом, заповіт не складався. А факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд. Заявник на підтвердження факту, який просить встановити надав письмові докази, які судом були досліджені та клопотав про допит свідків, які були допитані в судовому засіданні та відповідно до цього судом встановлено наступне. Відповідно до довідки Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області від 14.04.2023 року № 486, долученої до матеріалів справи, зазначено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] підтримували родинні стосунки та були сусідами. Померлий [PERSON] вважав [PERSON] своїм дідом, довіряв йому свої документи, заповідав військовому командиру у разі смерті передати усі свої особисті речі та оповістити про свою загибель [PERSON] . Так дійсно судом вбачається, що згідно сповіщення сім`ї № 2111/54 від 19.07.2022 року саме [PERSON] було адресовано звістку про смерть солдата [PERSON] , що є також належним доказом тієї обставини, що саме [PERSON] [PERSON] вважав членом своєї сім`ї. Також відповідно до довідки від 14.04.2023 року № 486 підтверджено ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] протягом всього останнього часу, тобто терміном більше п`яти років проживали разом, однією сім`єю, вели спільний побут та господарство, разом опалювали будинок, харчувались та дбали один про одного. До позовної заяви заявником долучені також письмові заяви свідків : [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , яка дала свою згоду свідчити у справі та зазначила, що їй відомо той факт, що з 2016 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, за адресою [ADDRESS] включно до дня смерті [PERSON] , підтримували родинні стосунки, [PERSON] вважав [PERSON] своїм дідом, довіряв йому свої документи, жили однією сім`єю, разом харчувались вели спільний побут та господарство, піклувались один про одного; [PERSON] , яка проживає, [ADDRESS] яка дала згоду на свідчення щодо факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] та зазначила, що жили вони однією сім`єю «душа в душу», вели спільне господарство, піклувались один про другого, допомогали в побуті, разом харчувались, опалювали будинок [PERSON] надавалась матеріальна допомога [PERSON] . Крім того, суд констатує, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Як вбачається письмові докази надані заявником в сукупності є належними та обґрунтованими та такими, що містять інформацію яка надає підстави стверджувати про доведеність зазначеного факту. Зацікавлена особа [PERSON] заперечує факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , посилається, що [PERSON] з початку війни знаходився в Збройних силах України та загинів під час виконання бойового завдання, та вона як єдина близька людина займалася похованням так як [PERSON] був сиротою. Проте свідоцтво про смерть отримав [PERSON] , який не займався похованням, посилається, що [PERSON] ніколи не проживав з [PERSON] та в обґрунтування своїх заперечень клопотала про допит свідків. Свідок [PERSON] та [PERSON] показали суду, що померлий [PERSON] не проживав з [PERSON] хіба, що може декілька місяців перед армією. Свідок [PERSON] показала суду, що проживає в с.Знам`янка та повідомила, що [PERSON] поживав постійно в різних місця, в тому числі з [PERSON] та підтвердила ту обставину, що за місце реєстрації проживати не міг так як, там відсутні умови для проживання. В свою чергу за клопотанням заявника судом були допитані свідки на стороні заявника. Допитаний свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, так як вона неодноразово по своїм робочим питанням приїжджала саме за місцем проживання [PERSON] так як там проживав [PERSON] , він виходив з цього будинку, там були його особисті речі та документи, так як він їх виносив звідти, і він особисто їй повідомляв, що він там проживає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на протязі більше п`яти років. Також суд бере до уваги ті свідчення, які були надані зацікавленою особою [PERSON] , який підтвердив факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] . Окремо слід відзначити свідчення представника Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області, яка також надали підтверджуючі покази, щодо факту спільного проживання заявника та спадкодавця, так як вони надані, особою, яка є представником органу місцевого самоврядування, тобто наділена відповідними повноваженнями та є компетентною у володіння такою інформацією. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Фактичний аналіз змісту долучених заявником до заяви документів та узагальнення показів свідків як на стороні на стороні заявника, так як і на стороні заінтересованої особи [PERSON] дають підстави визнати посилання та доводи заявника обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження. Суд застосовуючи норми матеріального права приходить наступного. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.2, ч. 2 ст. 3 та ч.3 ст.4 СК України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини, в тому числі між тіткою, бабою, дідом та внуками. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Кожна особа має право на проживання в сім`ї. За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Заявник на підтвердження своїх посилань надав суду письмові докази, які судом дослідженні та їм надана відповідна правова оцінка. Згідно досліджених доказів та заслуханих пояснень сторін по справі та свідків, суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання заявника із спадкодавцем більше п`яти років, так як зацікавлені особи [PERSON] та представник Знам`янської сільської ради підтвердили зазначений факт, більшість свідків також підтвердили даний факт та посилались на ту обставину, що дійсно [PERSON] та [PERSON] спільно проживали більше п`яти років, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, харчувались разом, мали взаємні права та обов`язки. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Як вбачається наявність спільного побуту між заявником та померлим доведена в судовому засіданні належними та допустимими доводами. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. В свою чергу доводи заінтересованої особи [PERSON] не підтверджені належними та допустимими доказами, та спростовані доказами та показами свідків заявника [PERSON] . Крім того суд ставить під сумнів твердження [PERSON] , про відсутність факту спільного проживання, в зв`язку з тим, що сама [PERSON] зазначила, що вона тривалий час з [PERSON] та його матір`ю не спілкувалась взагалі та не цікавилась їх життям, крім того проживає [PERSON] в іншому населеному пункті. Тому надаючи оцінку цим показам суд ставить їх під сумнів, оскільки вони виходячи з цього не можуть бути об`єктивними та достовірними. Суд вважає, що встановлення факту родинних відносин має для [PERSON] юридичне значення. Метою встановлення даного факту є можливість реалізації заявником своїх спадкових прав (зокрема, отримання свідоцтва про право на спадщину). Крім того, встановлення даного факту не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи наведені вище обставини, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, а також враховуючи ту обставину, що встановлення даного факту необхідне заявнику для належного оформлення спадщини, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню та слід вважати встановленим, що відносинам, які існували між заявником [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] впродовж періоду з жовтня 2016 року до дня смерті, притаманні ознаки сімейних відносин. Оскільки діючим законодавством передбачено встановлення такого факту як проживання із спадкодавцем однією сім`єю, а мотиви заяви знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши заяву в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved