Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

У січні 2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.09.2020 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), свідоцтво [NUMBER] . У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 22.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилася, представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримала просила здійснити розгляд справи у відсутність сторони позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду надав заяву в якій зазначив, що позов визнає та просив здійснити розгляд справи у його відсутність. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі Вінницьким міським відділом ДРАЦС Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (свідоцтво про шлюб а.с. 4). У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 3). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. .Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд приймає до уваги клопотання позивачки про залишення судового збору за нею, тому не застосовує норми ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved