Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що 15.11.2021 року о 08 год. 20 хв. в м. Чернівці по вул. Чкалова,12, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Nemo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказує, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.12.2021 року по справі №725/8160/21 провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КупАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення та фактично встановлено, що причина ДТП неуважність водія [PERSON] . Позивачка стверджує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , водія автомобіля марки «Citroen\~Nemo»\~д.н.з.\~ [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «Ю-ЕС-АЙ». Зазначає, що згідно висновку експерта №105-12-21 від 18.02.2022 року, вартість відновлюваного ремонту її автомобіля станом на 18 лютого 2022 становить 86768 грн. 90 коп. Окрім цього стверджує, що вона зверталася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яке направила поштою рекомендованим листом з повідомлення, проте лист було повернуто з причин відсутності адресата за вказано адресою таким чином відповідач не прийняв заяву про виплату. Позивачка також вказує, що згідно полісу страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів№201975533, яким застраховано автомобіль марки «Citroen Nemo» д.н.з. [NUMBER] , страхова сума за шкоду завдану майну становить 130\~000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп., а розмір франшизи 2\~000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не здійснено необхідних дій щодо виплати страхового відшкодування вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 86 768 грн. 90 коп. \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~вищевикладеного,\~посилаючись на\~норми матеріального\~та процесуального\~права,\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~його користь страхову виплату в розмірі 86 768 грн. 90 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи. Ухвалою суду від 13.10.2023 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 11.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~ Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно\~до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №326691від 15.11.2021 року, 15.11.2021 року о 08 год. 20 хв. в м. Чернівці по вул. Чкалова,12, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Nemo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.12.2021 року по справі №725/8160/21 провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КупАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , водія автомобіля марки «Citroen\~Nemo»\~д.н.з.\~ [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «Ю-ЕС-АЙ»за полісом страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів№201975533, що підтверджується витягом перевірки чинності полісу внутрішнього страхування. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . 29.04.2022 року [PERSON] звернулася до ТДВ «СК «Ю-ЕС-АЙ»із заявою про виплату страхового відшкодування, яке направила поштою рекомендованим листом з повідомлення, проте лист було повернуто з причин відсутності адресата за вказано адресою. Згідно до висновку експерта ФОП [PERSON] №105-12-21 від 18.02.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 15.11.2021 року, станом на дату виконання експертизи становить 86 768 грн. 90 коп. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Частиною першої\~статті 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини першої\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Такі висновки вбачаються з постанови ВП ВС від 04 липня 2018 року у справі №14-176цс18, а також відображено в постанові ВС від 26 червня 2019 року у справі №712/7242/16-ц. Відповідно до\~статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. З матеріалів справи вбачається, що згідно полісу №201975533 сума страхового відшкодування на одного потерпілого заподіяна майну становить 130000,00 гривень, франшиза 2000 гривень. Таким чином, з цього випливає, що страховик у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Водночас, для відшкодування шкоди заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, розмір такої шкоди має бути підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003\~\~№ 142/5/2092\~(у редакції\~наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Такими доказами, зокрема, може бути висновок експерта. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу\~лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ. Водночас, за змістом абзацу 2 пункту 36.2\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик має\~право здійснювати\~виплати\~без проведення\~експертизи\~(у\~тому числі\~шляхом перерахування\~коштів особам,\~які надають\~послуги з\~ремонту пошкодженого\~майна),\~якщо за\~результатами проведеного\~ним огляду\~пошкодженого майна\~страховик і\~потерпілий\~досягли згоди\~про\~розмір та\~спосіб здійснення\~страхового відшкодування\~і не\~наполягають на\~проведенніоцінки, експертизи пошкодженого майна. Суд вважає, що вказаний висновок складений у відповідності до\~ст. 106 ЦПК України\~та був проведений з особистим оглядом транспортного засобу, що в розумінні ст.\~ст. 76-78 ЦПК України, є належним та допустимим доказом. Згідно частини шостої\~статті 106 ЦПК України\~експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Частина п`ята вказаної статті передбачає, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Вказаний висновок відповідає вимогам\~Закону України "Про судову експертизу",\~Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"\~та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003\~\~№ 142/5/2092\~(у редакції\~наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), а отже з огляду на ст.ст.\~76,\~106 ЦПК України\~є належним та допустимим доказом, що узгоджується із позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), постановах Верховного Суд від 01 квітня 2020 року у справі № 676/90/17-ц (провадження № 61-11873св19), від 25 травня 2020 року у справі № 475/793/17 (провадження № 61-19975св18) та від 21 жовтня 2020 року у справі № 303/2642/18 (провадження № 61-21118св19), від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження № 61-6241св21). Таким чином суд вважає, що висновок експерта ФОП [PERSON] №105-12-21 від 18.02.2022 року, як єдиний належний та допустимий доказ вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] є обґрунтованим. Окрім цього слід зазначити, що представником відповідача не подано суду іншого доказу який б спростовував висновки надані позивачем. Отже, враховуючи висновок експерта ФОП [PERSON] №105-12-21 від 18.02.2022 року, як належний, достатній та допустимий доказ, з урахуванням суми страхового відшкодування за заподіяну майну шкоду - 130000,00 гривень та з урахуванням франшизи\~- 2000,00 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Позивачка у зв`язку із захистом свої прав понесла судові витрати які складають із наступного: судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., витрат на підготовку експертного висновку в розмірі 5600\~грн.\~00\~коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п.п.1,2 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України,\~до витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~належать витрати\~на професійну\~правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертизи. Представником позивача у справі подані докази понесених витрат пов`язаних з\~проведенням експертизи у строк визначений ст. 141 ЦПК України(квитанції). Позовні вимоги [PERSON] задоволенні у розмірі 100%. Отже з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю-ЕС-АЙ», підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір,\~що сплачений\~при поданні\~позовної заяви\~у розмірі\~1073\~грн.\~60\~коп.,\~витрати на\~підготовку експертного\~висновку у\~розмірі 5600\~грн.\~00\~коп.

Outcome: approved