Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

У серпні 2023 року адвокат Трофименко Марина Володимирівна в інтересах позивача [PERSON] звернулася з позовом до суду до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Авансар» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись у його обґрунтування на те, що 01 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євген\~Михайлович видав виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 77895 про стягнення з позивача на користь відповідача невиплачені в строк грошові кошти в загальній сумі 26593,33 гривень. На підставі такого виконавчого напису 15.07.2022 року було відкрито виконавче провадження державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Вважаючи такий виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, зазначала, що виконавчий напис був вчинений у порушення визначеного законом порядку, без доведення безспірності суми заборгованості, що підлягає стягненню. Більш того, кредитний договір, на підставі якого приватним нотаріусом був вчинений спірний виконавчий напис, не є нотаріально посвідченим договором. Таким чином просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 77895 від 01 червня 2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича,\~стягнувши з\~відповідача на\~користь позивача\~понесені нею\~судові витрати,\~пов`язані із\~розглядом справи. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувані докази по справі. 28 серпня 2023 до суду від представника відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Авансар» надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи його тим, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та таким, що не відповідає критерію розумності. \~ \~ \~ \~Ухвалою суд\~від 13\~вересня 2023\~року розгляд\~даної цивільної\~справи відкладено\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін. До суду відзив, витребувані докази, пояснення від третіх осіб не надходили. \~ \~ \~ \~Ухвалою суд від 10 жовтня 2023 року розгляд даної цивільної справи відкладено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано докази з Київського державного нотаріального архіву. \~ \~ \~ \~24 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов лист з Київського державного нотаріального архіву за вих. № 4414/01-21 від 12.10.2023 року зі змісту якого вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суд\~від 16\~листопада 2023\~року розгляд\~даної цивільної\~справи відкладено\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін. До суду відзив, витребувані докази, пояснення від третіх осіб не надходили. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року з власної ініціативи суду призначено розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~18 грудня 2023 року на адресу суду надійшов лист з Київського державного нотаріального архіву за вих. № 4922/01-21 від 22.11.2023 зі змісту якого вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання. Позивач та її представник адвокат Трофименко М.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, адвокатом Трофименко М.В. на адресу суду направлена заява про розгляд справи без участі представника позивача, у якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляд справи, у судове засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву на позов по справі не скористались, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без участі не надходило. Треті особи\~ приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, представник Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, своїм правом на подання пояснень третьої особи на позов не скористались. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі\~неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211, 223 ЦПК України за наявними в ній доказами, наданими учасниками справи. Ухвалою суду від 30 січня 2024 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів, у заочному порядку. Судом, з огляду на приписи ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що 01 червня 2021 року приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євген\~Михайлович видав на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 77895, за яким з [PERSON] стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Фагор» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Плеяда» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу Публічне Акціонерне Товариство «Банк Михайлівський» на підставі Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200373899 від 03.11.2015 року, укладеного між Публічним Акціонерним Товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] , за період з 03.11.2015 року по 28.05.2021 року включно суму у розмірі: 12547,21 гривень заборгованість за тілом кредиту; 893,00 гривень заборгованість за нарахованою пенею; 12303,12 гривень заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом, загальна заборгованість чого становить 26593,33 гривень. (а. с. 10) Суд також\~встановив,\~що на\~підставі виконавчого\~напису №\~77895,\~виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., державним виконавцем Центрального відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Дніпрі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро) постановою від 15.07.2022 відкрито виконавче провадження № 69426903 про примусове виконання виконавчого напису. (а. с. 11) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 08 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 575. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». (а. с. 8) Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого "Переліку документів" кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Натомість, суд встановив, що доказів укладення Кредитного договору № 200373899 від 03 листопада 2015 року позивачем з Публічним Акціонерним Товариством «Банк Михайлівський» з нотаріальним посвідченням матеріали справи не містять, внаслідок чого у порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем було видано 01 червня 2021 року спірний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 77895. Також суд зазначає, що на підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі N 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Зважаючи на викладене обґрунтування, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар». Таким чином, встановивши факт порушення приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем процедури вчинення виконавчого напису від 01 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі № 77895, за яким з [PERSON] за Кредитним договором № 200373899 від 03 листопада 2015 року на користь відповідача було звернуто стягнення на заборгованість у загальній сумі 26593,33 гривень, то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно із переліченим вмотивуванням заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем від 01 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі № 77895. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Як вбачається з наданих представником позивача документів, на підставі договору про надання правової допомоги № 16/05/23-2, укладеного між позивачем [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1214777 від 23.07.2023 р., складений Акт прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 16/05/23-2 від 16.05.2023 року у розмірі 9000,00 гривень з детальним описом наданих послуг, який є підставою для оплати наданих послуг в порядку і строки, встановлені Договором. Враховуючи практику Верховного суду у справі № 910/15944/17, визначено, що При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у частковому розмірі 4500,00 гривень. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved