Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі за текстом - відповідач), про захист прав споживачів та стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що постановою приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 1336 від 19.03.2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 70 208,21 грн. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 року у справі № 182/6440/21 вищевказаний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, в межах виконавчого провадження № [NUMBER] з позивача на користь відповідача було стягнуто 48 408,21 грн. З огляду на те, що виконавчий напис, на підставі якого здійснювалось стягнення коштів з позивача в межах виконавчого провадження, визнано таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави набуття відповідачем коштів, стягнутих з позивача. У зв`язку з цим, позивач вважає, що грошові кошти були отримані відповідачем безпідставно, у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь 48 408,21 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.08.2023 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 19.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 1336 про стягнення з позивача заборгованості у загальному розмірі 70 208,21 грн. (а.с. 13). Як встановлено Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 року у справі № 182/6440/21, що набрало законної сили 21.10.2022 року, 27.04.2018 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 1336, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 70 208,21 грн (а.с. 9-12). Відповідно до довідки № 883 від 21.09.2021, виданої АТ «Нікопольський завод феросплавів», позивач є працівником АТ «НЗФ», сплачує борг за виконавчим написом № 1336 від 19.03.2018 на користь відповідача в межах виконавчого провадження ВП № [NUMBER], станом на 01.09.2021, на користь відповідача утримано борг в сумі 48 408, 21 грн (а.с. 14). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 року у справі № 182/6440/21, що набрало законної сили 21.10.2022 року, було задоволено позовні вимоги позивача, виконавчий напис № 1336, вчинений 19.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 9-12). Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1212 ЦК України, на яку правомірно посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Із аналізу ст. 1212 ЦК України, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд вважає, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Позивачем, як передбачено ст. 444 ЦПК України, до позову долучено документи, які підтверджують списання грошових коштів із заробітної плати позивача на підставі постанови приватного виконавця в межах примусового виконання виконавчого напису. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи, що Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 року у справі № 182/6440/21 виконавчий напис приватного нотаріуса № 1336 від 19.03.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню, а відповідачем не наведено доводів та не надано жодних доказів на підтвердження існування інших зобов`язань з позивачем, як на підставу отримання ним грошових коштів, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved