Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Міністерство юстиції України звернулось до суду із позовом до [PERSON] , Комуністичної партії України, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири загальною площею 78,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 444613565244, укладений 03.09.2014 року між Комуністичною партією України (вул. Борисоглібська, буд. 7, м. Київ, 04070) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. та зареєстрований за № 1670; скасувати державну реєстрацію прав [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) на нерухоме майно, квартиру загальною площею 78,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 444613565244; відшкодувати за рахунок відповідачів понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року, яке набрало законної сили, заборонено діяльність Комуністичної партії України, передано майно, кошти та інші активи Партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. У ході виконання Мін`юстом судового рішення в частині передачі майна, коштів та інших активів Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави, шляхом опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що після подання позовної заяви Мін`юстом, Комуністичною партією України відчужене належне їй майно на користь [PERSON] на підставі договору дарування, який, на думку позивача, є фіктивним, а тому підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. При цьому набувач спірного майна, [PERSON] , згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником та головою комісії з припинення Новотроїцької районної організації Комуністичної партії України. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 09.10.2023 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області задоволено клопотання позивача та витребувано від Київського державного нотаріального архіву, [PERSON] та Комуністичної партії України оригінал договору дарування спірного нерухомого майна від 03.09.2014 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача,\~за довіреністю\~Шаповал Ю.Є.,\~підтримала позовні\~вимоги в\~повному обсязі\~з підстав,\~наведених у\~позовній заяві,\~просила їх\~задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Комуністична партія Українита в судове засідання повторно не з`явилися - про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Судова влада, причини не явки суду не відомі, відповідачами відзив до суду не подано. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Розпорядженням представника Президента України на виконання рішення колегії при Представнику Президента України від 19.04.1994р. № 23 «Про реє\\страції Новотроїцької районної організації Комуністичної партії України та перереєстрацію радгоспу ім.Фрунзе» 21.04.1994р. було зареєстровано Новотроїцьку районну організацію Комуністичної партії України і дозволено їх діяльність згідно статуту, про що Представником Президента України у Новотроїцькому районі Херсонської області 21.04.1994 року видано відповідне свідоцтво про реєстрацію об`єднання № 131. Згідно довідки № 7646 від 21.11.1997р. зазначену політичну партію було включено до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України. Як вбачається з матеріалів справи № 1_494_000166_74 Новотроїцької районної організації комуністичної партії України до складу бюро Новотроїцької селищної первинної організації Компартії України входив відповідач [PERSON] , якого в подальшому згідно виписки із протоколу Х пленуму Новотроїцького райкому Компартії України від 19.11.2010 року було обрано першим секретарем Новотроїцького райкому Компартії України. Також судом встановлено, що свою діяльність Новотроїцька районна організація комуністична партія України здійснювала за адресою: [ADDRESS] , що прослідковується із документів, наявних у вказаній вище особовій справі, а саме: із численних звітів про діяльність, листів, довідок, тощо. Загальновідомим в межах України є той факт, що у 2014 році Міністерство юстиції України звернулось до суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у зв`язку із порушенням партією статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні», чинної на момент подання заяви. Зазначена обставина відома широкому колу осіб, в тому числі і складу суду, вона не потребує доказування тому, що об`єктивність її існування очевидна. Також загальновідомим, є той факт, що рішенням восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року у справі № 826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022 року, позов Міністерства юстиції України було задоволено, заборонено діяльність Комуністичної партії України; передано майно, кошти та інші активи Партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. Таким чином, на підставі цього судового рішення діяльність Комуністичної партії України припинено, а її майно, кошти, інші активи підлягають переходу у власність держави. Однак, 03.09.2014 року між Комуністичною партією України та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого останній, як обдарований, отримав від Партії у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. за № 1670. [PERSON] за відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником та головою комісії з припинення Новотроїцької районної Комуністичної партії України. Верховним судом у своїх постановах неодноразово зазначалось, що для вирішення питання про визнання недійсним правочину оспорюваного заінтересованою особою правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину. Тому, у разі оскарження правочину заінтересованою особою необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами, зокрема, спрямованим на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Із конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17). Недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17). Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у\~статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у\~статті 215 ЦК України. Згідно зі\~статтею 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини п`ятої\~статті 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту\~статті 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~статті 234 ЦК України. Саме такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження N 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі N 359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей\~203,\~215,\~234 ЦК України\~у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові N 369/11268/16-ц від 03 липня 2019 року враховує, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Спірний договір фактично було укладено між Партією, щодо якої на момент укладання договору розглядалося питання про заборону її діяльності, та [PERSON] , керівником Новотроїцької районної організації Комуністичної партії України. При цьому адресою розташування квартири, яка передавалась у дар за договором, є юридична адреса Новотроїцької районної організації Комуністичної партії України. Такі дії учасників договору, під час розгляду судом справи про заборону діяльності Комуністичної партії України, свідчать про їх намір уникнути наслідків прийнятого судового рішення, які виразились у позбавленні права власності на належне Партії майно. Отже, спірний правочин був спрямований не на реальне настання наслідків договору дарування, а для уникнення наслідків заборони діяльності Партії. Так, Міністерство юстиції на сьогоднішній день фактично є кредитором у спірних відносинах та забезпечує передачу у власність майна, коштів та інших активів забороненої Партії. Разом з цим дії учасників спірного договору свідчать про їх намір завдати шкоди інтересам кредиторів, оскільки правочин було вчинено після відкриття провадження у справі за позовом Міністерства юстиції про заборону Комуністичної партії України та був спрямований на зменшення свого майна з метою його приховання від звернення стягнення кредиторів. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідачів на користь Міністерства юстиції України підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 3355 грн. 00 коп. з кожного. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved