Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українській фінансові операції», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого напису №115 15, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золо-тих О.О., приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. було відкрито виконавче провадження №67837980, про що видано постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2021. Як слідує з виконавчого напису, він був вчинений за заявою ТОВ «Українські фінансові операції» щодо стягнення невиплачених в строк грошових коштів на користь відповідача на підставі Договору про надання споживчого кредиту N?3383946 від 22.12. 2020 року. Сума стягнення за виконавчим написом встановлена у розмірі 22 438,55 грн. становить: - 7999,5 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 14439,05 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користу-вання кредитом. Також згідно виконавчого напису з позивача стягнено 800 грн. на користь відповідача за вчинення даного напису. Таким чином, на підставі виконавчого напису в рамках виконавчого напису постановлено стягнути із [PERSON] грошові кошти в розмірі 23238,55 грн. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус не перевірив факт безспірності боргу та не витребував необхідних документів у стягувача. У зв`язку з вищевикладеним просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11515, вчинений 22.11.2021 року приватним нотаріусом Київсь-кого міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фі-нансові операції» заборгованість у сумі 23238,55 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.12.2023 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання з викликом усіх сторін по справі. Також, вказаною ухвалою було задоволено клопотання позивача щодо витребування доказів від приватного нотаріуса Золотих О.О. та від приватного виконавця Доготар М.В. 04.01.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Направив заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Треті особи по справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального ок-ругу Золотих Олександр Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович - в судове засідання не з`явились, бу-дучи повідомленими судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про від-кладення судового засідання від них до суду не надходило. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясу-вавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно до-слідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирі-шення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.11.2021 року за заявою ТОВ «Українські фінансові опе-рації», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис №11515, на підставі кредитного договору №3383946 від 22.12.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с.9). За вказаним виконавчим написом №11515, приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. відкрито виконавче провадження за №67837 980 (а.с.10-12). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, досто-вірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та проце-суального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Ци-вільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами Ук-раїни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Зокрема, за змістом ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та глави 6\~Порядку вчинення но-таріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції Ук-раїни №296/5 від 22.02.2012р., для стягнення грошових сум або витребування від борж-ника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють за-боргованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міні-стрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконав-чих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі на-писи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої від-повідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права ви-моги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконав-чий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення вико-навчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу пода-ється заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних ус-тановах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стяг-нення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягати-муть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити та-кож іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нота-ріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують до-кументи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердже-ним постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Пе-релік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку доку-ментів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих напи-сів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчи-нення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом на-правлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої без-спірності нотаріусові слід з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчи-нення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодав-цем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвід-ченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається до-триманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути за-боргованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого на-пису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують без-спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відноси-нах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено ін-ший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на об-ґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів но-таріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Перелі-ком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних ви-сновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в по-свідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не пород-жує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нота-ріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для виснов-ку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нота-ріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням без-спірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свід-чить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ста-тей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стя-гувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має пра-во на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в ча-стині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нота-ріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рі-шенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду, який викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові до-кази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису №11515 від 22.11.2021 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення за-боргованості та не витребував необхідних документів у стягувача. Також суду не було надано доказів, що нотаріус пересвідчився в тому, що борж-ник був повідомлений про вимогу повернути заборгованість. Відповідно до пункту 1 вищевказаного діючого Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) доку-менти, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють про-строчення виконання зобов`язання. Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Вер-ховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18. При цьому, відповідачем, на підтвердження безспірності заборгованості позивача [PERSON] та відповідно законності винесеного приватним нотаріусом Київсь-кого міського нотаріального округу Золотих О.О. виконавчого напису №11515 від 22.11.2021 року не надано жодних доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис від 22.11.2021 року №11515 не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 За-кону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому доку-менті. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого на-пису була безспірною. За змістом ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переко-нанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому до-слідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь вста-новленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу ок-ремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість борж-ника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та не пересвід-чився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дій-ти до висновку про обґрунтованість заявленої позовної щодо визнання виконавчого на-пису таким, що не підлягає виконанню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сто-рони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн., що був сплачений позивачем за подання позовної заяви згідно кви-танції від 08.12.2023 року (а.с.1).

Outcome: approved