Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача, третьої особи. 1. Виклад позиції позивача. 04.12.2023 року керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонов О.В. звернувся до Шаргородського районного суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватного підприємства «Довіра», про припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації. У позові керівник Жмеринської окружної прокуратури просить припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0525382000:03:002:0022 площею 2,084 га, що розташована на території Джуринської сільської територіальної громади (колишня територія Зведенівської сільської ради Шаргородського району) Вінницької області, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області; стягнути з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у сумі 2684 грн. Мотивуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що Жмеринською окружною прокуратурою Вінницької області за результатами вивчення питання законності використання [PERSON] , громадянкою російської федерації, земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Джуринської сільської територіальної громади Жмеринського району (колишня назва Зведенівська сільська рада Шаргородського району), встановлено порушення земельного законодавства, які полягають в порушенні вимог ч.4 ст.81 Земельного Кодексу України щодо не відчуження іноземцем земельних ділянок сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину. [PERSON] , [INFO] , є громадянкою російської федерації, паспорт серії та номер: [NUMBER] , виданий 11.11.2010, видавник: міжрайонний відділ уфмс росії по удмуртській республіці, смт. Ігра, та проживає в [ADDRESS] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна установлено, що громадянці російської федерації [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0525382000:03:002:0022 площею 2,084 га, яка розташована на території Джуринської сільської ради Жмеринського району (колишня назва Зведенівська сільська рада Шаргородського району). Державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку проведено 06.12.2013 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2013 року №1-2312, посвідченого державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області, відповідно до якого спадкоємицею майна [PERSON] , 1927 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 2,0840 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525382000:03:002:0022. У подальшому 06.12.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0525382000:03:002:0022, площею 2,0840 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233831005253. Вказану земельну ділянку з кадастровим номером 0525382000:03:002:0022 [PERSON] на підставі договору оренди землі від 31.12.2014 року б/н передала в оренду Приватному підприємству «Довіра». Строк дії договору оренди 10 років з правом пролонгації. Таким чином, відповідач успадкувала спірну земельну ділянку, зареєструвала право власності на неї, передала її в оренду, будучи громадянкою російської федерації. Згідно із ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.\~ст.15,\~16 Закону України «Про державний земельний кадастр», до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, а саме: кадастровий номер, місце розташування, площа, цільове призначення (категорія земель), інформація про її власників. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Таким чином, право власності на вищевказану земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації цього права, а саме з 06 грудня 2013 року. Згідно з\~інформацією Управління\~Державної міграційної\~служби України\~у Вінницькій\~області №0501.5-3128/05.3-23\~від 03.05.2023\~року,\~ [PERSON] \~за обліками\~УДМС у\~Вінницькій області\~не значиться. Крім того, відповідно до інформації Джуринської сільської ради Вінницької області №02-18-224 від 26.04.2023 року, [PERSON] на території Джуринської сільської ради Вінницької області не зареєстрована та не проживає. Як наслідок, Жмеринською окружною прокуратурою виявлено порушення вимог ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.80, 81, 145 Земельного кодексу України у зв`язку із перебуванням у приватній власності [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки. За змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1 ст.39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України. За приписами ч.ч.2, 4 ст.145 Земельного кодексу України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст.356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 06.12.2013 року по даний час) не відчужила її, є підстави для конфіскації земельної ділянки у власність держави. Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо:\~захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушила визначену ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та, як іноземна громадянка, не відчужила її упродовж року після набуття права власності. На даний час відповідач без перешкод використовує спірну земельну ділянку та отримує прибуток за її використання на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України, вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватися за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства, була безумовно повернута у власність держави. Відповідно до ч.4 ст.145 Земельного кодексу України, позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Згідно із ст.\~5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та постанови Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої, згідно з ст.6 цього Закону, належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що основним завданням державного контролю за використанням та охороною земель є запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення. Відповідно до п.п.29 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 року №603, Головне управління Держгеокадастру у\~Вінницькій області здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Таким чином, враховуючи зазначені положення Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у\~Вінницькій області, саме Головне управління Держгеокадастру у\~Вінницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч.\~ч.2, 4 ст.145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Крім того, відповідно п.п.42 п.4 Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року, до повноважень ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області належить подання позовів про конфіскацію земельних ділянок у випадках, визначених законом. Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства,

Outcome: approved