Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд: 1) визнати [PERSON] батьком дітей [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; 2) внести відомості до актового запису про народження дітей [PERSON] , [INFO] , актовий запис №41; [PERSON] , [INFO] , актовий запис №82, зазначивши батьком [PERSON] , громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що з 2018 року позивач та відповідачка перебували у фактично шлюбних відносинах та проживали разом за адресою [ADDRESS] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 09.04.2019 було зареєстровано актовий запис про народження дитини [PERSON] , де матір`ю вказано [PERSON] , а відомості про батька зазначені в порядку ст. 135 СК України- [PERSON] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 01.09.2021 було зареєстровано актовий запис про народження дитини [PERSON] , де матір`ю вказано [PERSON] , а відомості про батька зазначені в порядку ст. 135 СК України - [PERSON] . Незважаючи на те, що в свідоцтвах про народження дітей позивач не буз записаний батьком, діти сприймають його батьком, він опікується ними, забезпечує їх, займається їх розвитком та вихованням. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України їх родина була вимушена покинути постійне місце проживання та вони переїхали до м. Запоріжжя, де проживають разом із дітьми за адресою [ADDRESS] . Позивач виховував дітей від народження та визнавав своє батьківство щодо синів [PERSON] та [PERSON] .Не зважаючи на всі намагання позивача щодо внесення відомостей до актових записів про народження дітей [PERSON] та [PERSON] про позивача як батька відповідачка згоди не надала, що є підставою для звернення до суду та не може бути вирішено в позасудовий спосіб. Ухвалою суду від 27.09.2023 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду у третьої особи витребувано висновок щодо розв`язання справи по суті. Ухвалою суду від 29.07.2023 виправлено описку в ухвалі суді від 27.09.2023 та залучено до участі в якості третьої особи Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району. Ухвалою суду від 20.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заву в повному обсязі, просив її задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він разом із відповідачкою [PERSON] з 2018 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від вказаних відносин сторони мають синів [PERSON] та [PERSON] , відомості до актового запису про яких було внесено зі слів матері, оскільки на час народження синів він працював та був у постійних відрядженнях. Проте, увесь цей час він разом з [PERSON] та з синами проживали разом, сини визнавали його батьком, він дбає про них, опікується та забезпечує. В зв`язку із чим просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона разом із позивачем з 2018 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 19.12.2023 року вони зареєстрували шлюб. В актові записи про народження дітей було внесено відомості про батька з її слів оскільки, позивач на час народження дітей працював та був у постійних відрядженнях. Проте, позивач є їх біологічним батьком, забезпечує їх, дбає про дітей, та завжди визнавав своє батьківство. З самого народження позивач проживав з нею та дітьми однією сім`єю. В судове засідання представником третьої особи Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано заяву про розгляд справи без участі представника, вирішення спору по суті віднесли на розсуд суду на підставі наявних у справі доказах. Представником третьої особи Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району подано заяву про те, що в них не має повноважень надавати висновки відповідно до ст. 19 СК України у даній справі. Суд, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши учасників справи, дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 09.04.2019 було зареєстровано актовий запис про народження дитини [PERSON] , де матір`ю вказано [PERSON] , а відомості про батька зазначені в порядку ст. 135 СК України- [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] . 01.09.2021 року було зареєстровано актовий запис про народження дитини [PERSON] , де матір`ю вказано [PERSON] , а відомості про батька зазначені в порядку ст. 135 СК України - [PERSON] . З долучених до матеріалів справи сімейних фотокарток, які містять відомості про різний уривок життя [PERSON] , [PERSON] , видно, що [PERSON] як батько дітей приймає активну участь у їх житті. Так, відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач, [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. В статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися. За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні відповідачкою визнано факт того, що позивач є батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , які народились у них під час спільного проживання без реєстрації шлюбу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У матеріалах справи наявні докази, які підтверджують спільне проживання сторін, ведення спільного господарства до та під час народження дітей, а також докази, які свідчать, що позивач визнавав своє батьківство, займався вихованням малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , турбувався та утримував їх матеріально, бажає і у подальшому приймати участь у вихованні дітей та матеріально забезпечувати. Визнання [PERSON] батьком малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , відповідає інтересам малолітніх дітей. Негативних наслідків для дітей судом не встановлено. Отже, позовна вимога про визнання батьківства є обґрунтованою та доказово підтвердженою, а відповідно підлягає до задоволення. Положеннями ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В силу ст. 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5. Крім цього, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Таким чином, згідно з п.п.2.1, 2.8 розділу ІІ вказаних Правил, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Якщо в актовому записі про народження дитини батьком указаний чоловік заявниці або інша особа (за винятком випадків, передбачених статтею 135 Сімейного кодексу України), то в унесенні змін стосовно визнання батьківства має бути відмовлено до вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження відомостей про батька. А згідно п.2.13.1 вказаних Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Тобто, рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Як встановлено вище, [PERSON] перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них є спільні діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, згідно з даними, що містяться в актових записах №41 від 09.04.2019 про народження [PERSON] , та в актовому записі №82 від 01.09.2021 про народження [PERSON] , відомості про батька внесені зі слів матері та батьком дитини вказаний не позивач [PERSON] , а [PERSON] . На підставі вище викладеного, ст.ст. 3, 7, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.199 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 52 Конституції України, ст.ст. 7, 121, 125, 126, 128, 134, 135, 141, 142, 150, 153, 155, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 4, 13. 81, 141, 263 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 та

Outcome: approved