Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] (далі заявниця) звернулася до суду iз заявою пpо встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що її чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини після його смерті, проживав разом з нею (заявницею) по [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є заявниця, яка фактично прийняла спадщину і звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з ненаданням спадкоємцем документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини, оскільки неможливо встановити місце реєстрації та проживання спадкодавця на час відкриття спадщина - в Реєстрі територіальної громади та наявної адресної картотеки вказана інформація відсутня, в Домовій книзі ця інформація також відсутня, оскільки заявниця її оформляла вже після смерті її чоловіка. В зв`язку з неможливістю іншим способом довести даний факт, остання звернулася до суду. Встановлення даного факту надасть заявниці можливість оформити право власності на спадкове майно. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги викладені в заяві, наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в місті Мена Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого додана до матеріалів справи (а.с.5). Заявниця [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після померлого чоловіка [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Судом також встановлено, що заявниця [PERSON] з 13 квітня 2004 року по 18 травня 2006 року, а потім з 13 липня 2006 року і по теперішній час зареєстрована по [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта та копією Домової книги (а.с.3-4, 8-9). Рішенням 50 сесії 6 скликання Менської міської ради Чернігівської області вулицю Піонерську в місті Мена перейменовано на вулицю Північна. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Із повідомлення приватного нотаріуса № 312/01-16 від 05.10.2023 слідує, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка [PERSON] , у зв`язку з ненаданням інформації про зареєстроване місце проживання спадкодавця на час відкриття спадщини після його смерті, а також доказів щодо фактичного прийняття заявницею спадщини після померлого чоловіка [PERSON] (а.с.6). Крім письмових документів, зазначені вище обставини підтвердили в судовому засіданні свідки. Так, свідки [PERSON] і [PERSON] , кожна окремо, в судовому засіданні дали показання в яких повідомили, що давно знають заявницю і знали її покійного чоловіка [PERSON] , так як проживають по сусідству. З 1992 року заявниця та її чоловік проживали разом, однією сім`єю, вели спільне господарство по [ADDRESS] . Даний факт, за встановленням якого звертається заявниця має юридичне значення, оскільки визначає її право спадкування. За таких обставин, враховуючи, що заявниця позбавлена можливості іншим способом, аніж як в судовому порядку довести факт її постійного проживання з померлим [INFO] [PERSON] , який їй необхідний для оформлення права власності на спадкове майно, суд приходить до висновку, що заявлені нею вимоги об`єктивно підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, а тому можуть бути задоволеними. На підставі наведеного,

Outcome: approved