Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2024 позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» залишено без задоволення. 30.01.2024 від представника відповідача адвоката Іванченко А.Ю. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просить стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.. Представник відповідача та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені. 12.02.2024 від представника Концерну «Міські теплові мережі» Шикун В.О. надійшла заява про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до яких просять відмовити у задоволенні заяви про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що відповідач та адвокат не довели співмірності заявленої вимоги щодо витрат на правничу допомогу із ціною позову, прохали розгляд справи провести за їх відсутності. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно заяви представника відповідача адвоката Іванченко А.Ю. вказано, що при розгляді позову відповідачем були понесені судові витрати, які складаються із витрат , пов`язаних з наданням відповідачеві правничої допомоги, у сумі 12 000, 00 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ухвалено 18.01.2024 та направлено сторонам для відома. Відповідно до рішення суду позовні вимоги позивача були залишенні без задоволення. Було визначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено 26.01.2024. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В своїй промові для судових дебатів (заключне слово) представник відповідача зазначила, що докази щодо судових витрат на правничу допомогу будуть надані в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Разом з цим, 22.12.2023 було подано відповідне письмове клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому було наведено детальний опис робіт. Окремо звернули увагу на те, що доказами участі представника відповідача у судових засіданнях є протоколи судових засідань. 23.01.2024 представником відповідача адвокатом Іванченко А.Ю. було скеровано до суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів щодо понесених судових витрат на професійну правову допомогу. 30.01.2024 представник відповідача адвокат Іванченко А.Ю. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду. З 01.02.2024 по 10.00 год. 05.02.2024 суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О. перебувала у нарадчій кімнаті за кримінальним провадженням. 05.02.2024 ухвалою суду було прийнято заяву представника відповідача адвоката Іванченко А.Ю. та призначено до судового розгляду. Так, до заяви від 23.01.2024 представником відповідача було надано акт наданих послуг №3 від 19.01.2024 до договору - доручення про надання правової допомоги від 04.10.2022 укладеного між відповідачем та адвокатом Іванченко А.Ю., додаткової угоди № 3 до договору - доручення про надання правової допомоги від 04.10.2022 підписаної 16.04.2023, додаткової угоди до договору - доручення про надання правової допомоги від 04.10.2022 підписаної 11.12.2023, акт № 3 наданих послуг до договору-доручення про надання правової допомоги від 04.10.2022 підписаний 19.01.2024, платіжна інструкція № @2PL456464 від 23.01.2024 за надання професійної правової допомоги по справі 335/2560/23 згідно договору 04.10.2022 та акту №3 19.01.2024 на суму 12 000,00 грн.. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.15 ЦПК України. Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй додатковій постанові від 11 травня 2023 року в справі № 824/59/22 (провадження № 61-2213ав23). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідно до акту наданих послуг №3 до договору - доручення про надання правової допомоги від 04.10.2022 адвокатом надані клієнту наступні послуги(із розрахунку 1 година роботи адвоката/1 засідання-1500, 00 грн.). Представництво інтересів було надано у 3 (трьох) судових засіданнях, які відбулись 15.05.203, 20.06.2023, 05.12.2023 , тобто 1500,00х3 - 4500,00 грн., та надання попередньої правової консультації та підготовки процесуальних документів/заяв, заяв по суті та інших матеріалів по справі № 335/2560/23, а саме: відзиву від 12.05.2023 року-1 год.00 хв.; заява про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від 16.04.2023 р.-1 год.00 хв.; заперечення відповідача від 12.06.2023 р.-1 год.00 хв.; додаткові пояснення від 01.11.2023 року-1 год.00 хв. в сумі 7500,00 грн. Згідно з актом №3 зазначеного договору, за фактом надання послуг адвокатом складаються акти надання послуг в двох екземплярах та підписуються сторонами. Акт №3 до договору -доручення про надання правової допомоги від 04.10.2022 між собою уклали [PERSON] та адвокат Іванченко А.Ю.. Відповідно до додаткової угоди № 3 про надання правової допомоги від 04.10.2022 складеної від 16.04.2023 сторони домовилися, що адвокат надаватиме правову допомогу клієнтові з питань, пов`язаних з правовідносинами, по цивільній справі № 335/2560/23. Далі, цією додатковою угодою було визначено, що ставка адвоката за надання послуг, вказаних в п. 4.2 цієї додаткової угоди, становить еквівалент 1500,00 гривень за одне судове засідання, в якому адвокат взяла участь. Відповідно до акту наданих послуг № до договору -доручення про надання правової допомоги від 04.10.2022 загальна сума вартості послуг наданих адвокатом склала 12000,00 грн.. Згідно платіжної інструкції № @2PL456464 від 23.01.2024 [PERSON] перерахував на рахунок ФОП [PERSON] в рахунок оплати послуг з правничої допомоги - 12 000,00 грн. Таким чином, суд вважає, що витрати відповідача [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. Представник позивача надав суду заперечення, з приводу того, що зазначений розмір правової допомоги є завищеним та не співмірним, будь-яких доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності зі складністю справи та її значенням для відповідача не наводив. Разом з тим, суд вважає, що заслуговують на увагу заперечення представника позивача про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Представником відповідача зазначено, що до загального обсягу наданих послуг включено складення додаткових письмових пояснень від 01.11.2023 (зареєстровані в канцелярії суду 02.11.2023, т. 1 а.с.188-189), 1 година роботи адвоката. Виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація стороною спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак суди мають самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18). Відповідно до ч. 5 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що судом надавався представнику відповідача дозвіл на подання додаткових пояснень з приводу питань, які викладені в поясненнях представника позивача з приводу доказів. Відповідно, оплата послуг з наданнях таких пояснень знаходиться в площині несення відповідачем негативних наслідків від вчинення ним процесуальних дій, які від нього судом не вимагалися і дозвіл на які не надавався. З огляду на зазначене, при винесенні рішення, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення 10 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто без врахування витрат в розмірі 1500 грн. за складення та подання додаткових пояснень від 01.11.2023. Дослідивши надані стороною відповідача докази, суд вважає клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню. А тому, позивач зобов`язаний компенсувати відповідачу зазначені судові витрати.

Outcome: partial