Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Стахова група ТАС» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що водій [PERSON] 21 липня 2023 року о 18:40 год. по вул. Складська, 9 в м. Вінниці, керуючи транспортним засобом МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKI24 д.н.з. [NUMBER] не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим, працівниками управління патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлений на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 20230 року 127/22875/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави. Отже, обставина наявності неправомірності дій [PERSON] , внаслідок яких позивачу завдана шкода, підтверджується вищезазначеною постановою суду. Відтак, порушення [PERSON] правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. З урахуванням пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб. Виходячи з наведеного, враховуючи постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2023 року № 127/22875/23, [PERSON] пред`явив працівникам поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , останній правомірно\~володів/керував\~зазначеним автомобілем,\~а тому\~має нести відповідальність за завдання майнової шкоди. Відповідно до Полісу №ЕР-210219228 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.07.2022 року страховиком є Акціонерне товариство "Страхова група "ТАС, страхувальником є [PERSON] . Забезпечений транспортний засіб - МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілю МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] було завдано збитків, на загальну суму 202750,01 грн, що підтверджується наступними доказами: видатковою накладною FТМ00264562/23 від 04.08.2023 на суму 36030 грн; видатковою накладною FТМ00270915/23 від 10.08.2023 на суму 33480,01 грн; видатковою накладною PAZЕ00006747/23 від 18.08.2023 на суму 5900 грн; видатковою накладною PAZЕ00006582/23 від 14.08.2023 на суму 44660 грн; актом надання послуг № 27 від 05.09.2023 на суму 82680 грн. Одержувачем у Видаткових накладних від 04.08.2023 року на суму 36030 грн, та від 10.08.2023 на суму 33480,01 грн вказано ТОВ «ІРЕНКО», оскільки зазначене товариство належить позивачу, і він за рахунок власного товариства ремонтував автомобіль. Враховуючи, що відповідно до страхового полісу максимальна страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160000 грн, позивачем на адресу відповідача було подано заяву від 11 серпня 2023 року про страхове відшкодування в розмірі 160000 грн. Однак, у відповідь на зазначену заяву відповідачем листом від 30.08.2023 №12415/9123 було відмовлено у страховому відшкодуванні, оскільки, [PERSON] керував транспортним засобом, який належний [PERSON] , в той же час автомобіль якому було завдано шкоду також належить [PERSON] , тому на думку відповідача заподіяння шкоди власнику транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, іншим належним йому транспортним засобом (поєднання в одній особі потерпілого та заподіювана шкоди) не зумовлює виникнення цивільно-правової відповідальності. Вважає, що зазначена позиція, хибна та не відповідає нормам чинного законодавства з наступних підстав. [PERSON] під час вчинення ДТП правомірно керував транспортним засобом МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , який був забезпечений страховим полісом. В даному випадку шкода внаслідок ДТП була нанесена фізичною особою [PERSON] , відповідальність, якого була застрахована страховим полісом, при цьому не важливо хто страхувальник та/або власник даного транспортного засобу, оскільки застрахована відповідальність саме водія/володільця транспортного засобу на момент вчинення ДТП. Більше того,\~сам же\~відповідач зазначає\~у своєму\~ж листі\~від 30.08.2023\~№ 12415/9123,\~що «цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ «ТЛС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-210219228 від 25.07.22 року.». Таким чином, позивач зазначає, що ним доведено факти, а саме, що водій [PERSON] , правомірно керуючи транспортним засобом МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , вчинив ДТП та пошкодив транспортний засіб МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , що підтверджено відповідною постановою суду. Шкода завдана транспортному засобу МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу становить 202750,01 грн. Відповідальність [PERSON] застрахована Страховим полісом, оскільки ним забезпечений транспортний засіб МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] на суму 160000 грн. Відповідачем неправомірно відмовлено в страховому відшкодуванні, незважаючи на те, що відповідальність [PERSON] застрахована страховим полісом. Відповідачем внаслідок невиплати страхового відшкодування було порушено права позивача як споживача страхових послуг. З огляду на викладене позивач просить стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС страхове відшкодування в розмірі 160000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] 12.12.2023 на адресу суду від представника відповідача ПрАТ Страхова група ТАС Ніколаєва В.В., який діє на підставі довіреності №ГО-22/31 від 01.12.2022, надійшов відзив на позовну заяву (вх. №102136), згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Позовні вимоги відповідач не визнає, з наступних підстав. 21.07.2023 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів MANTGX 18.440 н.з. [NUMBER] та автомобіля MANTGX 18.440 н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 210219228 від 25.07.22. Згідно Довідки НПУ 3023203423272000 про дорожньо-транспортну пригоду, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, що стало причиною пошкодження транспортних засобів MANTGX 18.440 н.з. [NUMBER] та автомобіля MANTGX 18.440 н.з. [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу MANTGX 18.440 н.з. [NUMBER] власником даного транспортного засобу є [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу MANTGX 18.440 н.з. [NUMBER] власником даного транспортного засобу є [PERSON] . 11.08.2023 [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із Заявою про страхове відшкодування. Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі\~настання страхового\~випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у\~встановленому цим Законом порядку\~оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу,- внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду,\~заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Відповідно до п 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової\~(матеріальної)\~шкоди іншій\~особі. ЦК України не розкриває визначення поняття "іншої особи" вміщеного у п 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України. Утім, із урахуванням телеологічного тлумачення змісту наведеної норми очевидно, що особою зазначеною у пункті 3 частини другої статті 11 ЦК України має бути особа відмінна від особи заподіювача шкоди. У протилежному разі - поєднання заподіювача шкоди та потерпілого в одній особі фактично нівелює наявність підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків. Враховуючи зазначене вище, заподіяння власнику транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шкоди іншим належним йому транспортним засобом (поєднання в одній особі потерпілого та заподіювача шкоди) не зумовлює виникнення цивільно-правової відповідальності. Відповідно до вимог п. 32.1 ст. 32 Закону, страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене АТ «СГ «ТАС» (приватне) вважає, що немає правових підстав для виплати страхового відшкодування та відмовило у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, оскільки транспортні засоби, які є учасниками ДТП належали одній особі ( [PERSON] ), що не зумовлює виникнення цивільно-правової відповідальності внаслідок такого ДТП. 27.12.2023 на адресу суду від представника відповідача ПрАТ Страхова група ТАС Ніколаєва В.В., який діє на підставі довіреності №ГО-22/31 від 01.12.2022, надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 106534), зміст якого аналогічний відзиву від 12.12.2023. Позивач, у свою чергу, відповідь на відзив не надав. Третя особа своїм правом на надання пояснень не скористалася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 21 липня 2023 року о 18:40 год. [PERSON] по вул. Складська, 9 в м. Вінниці, керуючи транспортним засобом МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKI24 д.н.з. [NUMBER] не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 20230 року по справі №127/22875/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави. Постанова набрала законної сили 19.08.2023 (а.с.10). Внаслідок ДТП автомобілю МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] було завдано збитків на загальну суму 202750,01 грн, що підтверджується наступними доказами: видатковою накладною FТМ00264562/23 від 04.08.2023 на суму 36030,00 грн; видатковою накладною FТМ00270915/23 від 10.08.2023 на суму 33480,01 грн; видатковою накладною PAZЕ00006747/23 від 18.08.2023 на суму 5900,00 грн; видатковою накладною PAZЕ00006582/23 від 14.08.2023 на суму 44660,00 грн; актом надання послуг №27 від 05.09.2023 на суму 82680,00 грн (а.с.11, 12, 13, 14, 15). Згідно копії свідоцтва про реєстрації транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 8). Власником транспортного засобу МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 9). Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу МАN ТGХ 18.440 д.н.з. [NUMBER] , застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-210219228 від 25.07.2022 (а.с. 17). 11.08.2023 [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про страхове відшкодування (а.с. 18). Листом №12415/9123 від 30.08.2023 ПАТ «СГ «ТАС» було відмовлено у страховому відшкодуванні, оскільки [PERSON] керував транспортним засобом, який належний [PERSON] , в той же час автомобіль якому було завдано шкоду також належить [PERSON] , тому заподіяння шкоди власнику транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, іншим належним йому транспортним засобом (поєднання в одній особі потерпілого та заподіювана шкоди) не зумовлює виникнення цивільно-правової відповідальності (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Поняття "інша особа" в цивільному законодавстві використовується для визнання особи, яка є відмінною, не тотожною особі, про яку йде мова в п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України. Аналогічне тлумачення має застосовуватися до словосполучення "друга сторона", зазначеного в ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України. За змістом пунктів 1.1, 1.3 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно із статтею 1\~Закону України\~"Про\~страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Пунктом 9 частини першої статті 7\~Закону України\~"Про\~страхування" визначено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За пунктом 2.1 статті 2\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до статті 6\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із статтею 979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За абзацом 1 пункту 22.1. статті 22\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" у\~разі настання\~страхового випадку\~страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною шістнадцятою статті 9\~Закону України\~"Про\~страхування" визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до частин першої, другої статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Отже, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Водночас ДТП слугує підставою також для виникнення договірного зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Деліктне зобов`язання за цих умов є первісним, основним зобов`язання, підставою його виникнення є завдання шкоди. Тобто деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди, а його сторонами зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Отже,\~обов`язковою\~передумовою виникнення\~договірного зобов`язання\~за договором\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, є попередня наявність деліктного зобов`язання. Відповідно до частин першої та другої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11\~цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). За пунктом 3 частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. ЦК України не розкриває визначення поняття "іншої особи" вміщеного у пункті 3 частини другої статті 11 ЦК України. Утім, із урахуванням телеологічного тлумачення змісту наведеної норми очевидно, що особою зазначеною у пункті 3 частини другої статті 11\~ЦК України має бути особа відмінна від особи заподіювача шкоди. У протилежному разі - поєднання заподіювача шкоди та потерпілого в одній особі фактично нівелює наявність підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків. Таке тлумачення безпосередньо слідує із змісту деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Тобто деліктне зобов`язання обов`язково передбачає наявність: 1) потерпілої особи (кредитора) та 2) особи, яка завдала шкоди (заподіювача шкоди, боржника). Подібне розуміння деліктного зобов`язання фактично відображає зміст статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",\~положення пункту\~22.1.\~якої пов`язують\~наявність підстав\~для виплати\~страховиком суми\~відшкодування у\~разі настання\~страхового випадку\~за участю\~страхувальника саме\~із заподіянням\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди шкоди\~життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи. Тобто заподіянням шкоди особі відмінній від страхувальника. З урахуванням наведеного, заподіяння власнику транспортного засобу (страхувальнику) внаслідок ДТП шкоди іншим належним йому транспортним засобом (поєднання в одній особі потерпілого та заподіювача шкоди) не зумовлює виникнення цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, оскільки у такому разі відсутнє деліктне зобов`язання, яке передбачає обов`язково наявність потерпілої особи та особи, яка завдала шкоди. За відсутності виникнення деліктного зобов`язання підстави для виникнення згідно із пунктом 22.1. статті 22\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" договірного зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відсутні, оскільки воно фактично є похідним від деліктного (основного) зобов`язання. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України). Правом на одержання відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу в ДТП, має особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом. Пунктом 32.1. статті 32 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. В даному випадку судом встановлено, що транспортні засоби (учасники ДТП) належать одній особі [PERSON] , який є власником цих транспортних засобів. В розумінні статей 11, 1166, 1187 Цивільного кодексу України ситуація з якої виник спір підпадає під юридичне визначення коли майно пошкоджено, проте цивільно-правова відповідальність не настає. З огляду на вищенаведене, відповідно до п. 32.1 статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, спричинена майну потерпілого, не підлягає відшкодуванню страховиком за полісом, оскільки така шкода заподіяна транспортним засобом, який належить потерпілому. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.06.2023 у справі № 910/14262/21. З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову, оскільки транспортні засоби, які є учасниками ДТП належать одній особі - [PERSON] , що не зумовлює виникнення цивільно-правової відповідальності внаслідок такого ДТП, наявність якого пов`язується із виникненням деліктного зобов`язанням, яке є обов`язковою передумовою договірного зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За приписами ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем належними, достовірними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, так само як і фактів порушення власних прав та інтересів відповідачем у справі. За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed