Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), звернувсь до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідачка), про розірвання шлюбу, в якому вказав, що з 23.11.2002 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей: [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час вже повнолітній і проживає окремо; [INFO] народилася донька [PERSON] , яка з народження по даний час постійно проживає зі позивачем і перебуває на його утриманні. На початку 2021 року шлюбні відносини із відповідачкою суттєво змінилися і погіршилися, через деякий час почали виникати певні неприязні стосунки, що стали причиною розпаду сім`ї та припиненням шлюбних стосунків. На ґрунті цього виникла обстановка напруженості та дратівливості у їх відносинах. Приблизно з середини 2021 року вони із відповідачкою стали проживати окремо, ніяких шлюбних та сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. У свою чергу відповідачка повідомила позивача про те, що їх шлюб повністю втрачено і на даний час вона не заперечує протри розірвання шлюбу. Враховуючи наведене вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Заначив, що спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини між ними немає. Тож, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 23.11.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції, актовий запис № 103. Ухвалою суду від 10.07.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали від 10.07.2023 року та позовну заяву з додатками відповідачка отримала 25.10.2023 року в приміщені суду, про що свідчить її підпис на супровідному листі (а.с.20). Відповідно у встановлений судом строк відповідачка на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 23.11.2002 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №103; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.11.2002 року (а.с.8). Як вказав позивач та про що не заперечила відповідачка, за час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже повнолітній і проживає окремо. Також, як встановлено судом у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.2010 року (а.с.9). Згідно довідки №3336, виданої 01.12.2021 року Макарівською селищною радою (а.с.13), [PERSON] , який є власником будинку [ADDRESS] , зареєстрований за вказаною адресою. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади від 28.06.2023 року (а.с.14), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вказав позивач, а відповідачка не скористалась своїм правом заперечити проти цього, що на початку 2021 року шлюбні відносини із відповідачкою суттєво змінилися і погіршилися, через деякий час почали виникати певні неприязні стосунки, що стали причиною розпаду сім`ї та припиненням шлюбних стосунків. На ґрунті цього виникла обстановка напруженості та дратівливості у їх відносинах. Приблизно з середини 2021 року вони із відповідачкою стали проживати окремо, ніяких шлюбних та сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Враховуючи наведене збереження шлюбу є неможливим. Заначив, що спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини між ними немає. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За клопотання позивача судові витрати не стягуються з відповідачки та покладаються на позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.3), слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved