Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 19 лютого 2021 року Новозаводським районним судом м. Чернігова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини за судовим наказом, в результаті чого за період з 01.07.2022 по 01.10.2023 утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 47412,00 грн. З донькою відповідач відносин не підтримує, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За розрахунками позивача з липня 2022 року по жовтень 2023 року включно становить 122885,98 грн. Вказаний розрахунок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, розмір якої також складає 47412,00 грн. Користуючись своїм правом на збільшення/зменшення розміру позовних вимог, 12.01.2024 [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 34999,75 грн. [PERSON] також заявляла вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, однак позовних вимог у цій частині не сформулювала. Позовна заява надійшла до суду 21.11.2023, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, спрощене позовне провадження у справі відкрито 19.12.2023, перше судове засідання призначене на 08.01.2024 та перенесене на 31.01.2024. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась. Представник позивача адвокат Пономаренко О. В. позовні вимоги підтримала, вимог про стягнення витрат на правничу допомогу не уточнювала, просила залишити їх без розгляду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, про наявність боргу він знає та буде його виплачувати. Пояснив, що у той період, за який утворилась заборгованість, його було звільнено з державної служби і мав проблеми з працевлаштуванням. Дослідивши надані докази, вислухавши учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Обов`язок [PERSON] \~сплачувати аліменти\~на утриманні\~дочки Поліни\~підтверджений постановою\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№ 70684245\~від \~06\~січня 2023\~року,\~відкритого \~на \~підставі судового\~наказу \~Новозаводського районного\~суду міста\~Чернігова від 10 березня 2021 року № 751/750/21, яким з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнені аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 02.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Таким чином у зазначений у позові період, з липня 2022 по жовтень 2023 року включно, [PERSON] в примусовому порядку мав сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виконаного старшим державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рожко Н. В., сукупний розмір заборгованості боржника [PERSON] станом на 25.12.2023 становить 34999\~грн.\~ 75\~ коп. В суді встановлено, що відповідач неналежно виконував покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки не сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти та не надавав матеріальної допомоги дитині, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком державного виконавця. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, провадження № 61-18434св21, стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножується на кількість днів заборгованості і помножується на 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України, якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. За обставинами даної справи суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів, тобто прострочення зі сплати аліментів виникло з його вини. Оскільки відповідач має заборгованість за сплати аліментів більш ніж за 1 рік і 3 місяці, розмір пені, виходячи з розрахунку 1% з суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення, значно перевищуватиме розмір самої заборгованості. За таких обставин суд вважає недоцільним наводити розрахунок суми повного розміру пені, оскільки цей розмір у будь-якому випадку не має перевищувати розмір самої заборгованості. Виходячи з принципу диспозитивності і розглядаючи справу в межах заявлених позивних вимог, суд дійшов висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню за судовим рішенням, має складати 34999 грн 75 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Позивачка звільнена\~від сплати\~судового збору\~на підставі\~ст.\~5\~ Закону\~України «Про\~судовий збір»,\~ відповідно\~до ч.\~1\~ ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави необхідно\~стягнути судовий\~збір у\~мінімальному розмірі\~ 1073\~грн.\~60\~коп.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved