Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 05.11.2020 до травня 2023 року в розмірі 164 064 грн. 86 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Лисичанським міським судом Луганської області 26.11.2020 з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь для утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є працездатною особою, тривалий час офіційно не працював і будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, аліменти не сплачував, внаслідок чого в період з 05.11.2020 до травня 2023 року, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 164 064 грн. 86 коп., а неустойка (пеня), що утворилась при простроченні аліментів складає 572 782 грн. 99 коп. 20.12.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі. 16.01.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить у позові відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала з підстав та обставин викладених у позовній заяві, додала, що на день розгляду справи згідно перерахунку, заборгованість по аліментам складає більший розмір та не заперечила, що наразі по місцю роботи відповідача проводяться стягнення в рахунок аліментів та заборгованості. Представник відповідача просила в позові відмовити з огляду на те, що відповідач довго не працював, натепер є військовослужбовцем, вчасно сплачує аліменти та погашає попередню заборгованість, крім того посилається на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони з 22.10.2016 по 11.07.2023 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2023 шлюб розірвано (а.с.7). Від шлюбних відносин сторони мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). На підставі судового наказу № 415/6814/20 виданого 26.11.2020 Лисичанським міським судом Луганської області, [PERSON] (відповідача) зобов`язано до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-7-10). Згідно розрахунку про стан заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню сукупний розмір заборгованості [PERSON] станом на 20.10.2023 становить 164 064.86 грн. (а.с. 11,12). Відповідно до розрахунку позивача наведеному у позовній заяві, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 05.11.2020 по травень 2023 року складає 572782.99 грн. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Факт прострочення відповідачем сплати аліментів на користь позивача за вказані у позовній заяві періоди доведено належними й допустимими доказами розрахунками заборгованості зі сплати аліментів. Відповідачем не доведено, що це прострочення сталося не з його вини. При визначені розміру неустойки судом враховується правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Отже загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 05.11.2020 по травень 2023 року складає 572782.99 грн. Враховуючи приписи ч.1 ст.196 СК України максимальний розмір неустойки обмежується 100 % розміром заборгованості, що станом на 20.10.2023 становить 164 064.86 грн., розмір неустойки, яка підлягає стягненню, складає 164\~064 грн. 86 коп. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, посилається на те, що не з його вини виникла заборгованість, проте він знав про наявність виконавчого провадження і не сплачував мінімального розміру аліментів. Посилання представника відповідача на ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд бере до уваги, проте враховує роз`яснення. Відповідно до Закону України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану" з 24 лютого 2022 року, в Україні введено режим воєнного стану. Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). Під час дії воєнного стану платник аліментів не звільняється від обов`язку повноцінно виконувати рішення суду про сплату аліментів. У цей складний для держави період діти, як соціально незахищена категорія громадян, потребують належного утримання батьками не менше, ніж у мирний час. Отже, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, беручи до уваги заявлений позивачем розмір, а також розмір заборгованості по сплаті аліментів, визначений державним виконавцем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки 164 064.грн. 86 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 05.11.2020 до травня 2023 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved