Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Маруса І.Є. звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, яку позивач прийняв належним чином. За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0137942, який в свою чергу був замінений на державний акт серії ЯБ №251163 виданий після смерті батька. Даний факт унеможливлює оформлення позивачем спадщини. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути за її відсутності. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області в судове засіданні не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника. Представник відповідача Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обов`язків ( спадщина ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців ) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2005 року [PERSON] помер [INFO] актовий запис №112 ( а.с. 6) На ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації №99 від 20.03.2006року виданий державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №251163. (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.02.1975 року [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7) Згідно повідомлення відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ЧН№0137942 відповідно до запису №321 від 06.09.1996року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) КСГП «Родіна» що видавались Новгород-Сіверською РДА зареєстровано на ім`я [PERSON] , також на його ім`я виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №251163виданий після його смерті. (а.с.10). Згідно з вимогами ст. 22 ЗК України (в редакції чинної на день смерті [PERSON] ) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право. Після смерті [PERSON] , в порушення вимог ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, на його ім`я був виданий державний акт серії ЯБ №251163від 13.07.2006року. Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Позивач фактично позбавлена можливості оформити нотаріально свої права щодо вказаної у державних актах серії ЯБ №251163 від 13.07.2006року земельних ділянок, внаслідок видачі вказаного державного акту після смерті [PERSON] . Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що представник відповідача повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. На підставі викладеного, враховуючи роз`яснення ПП ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", приймаючи до уваги вимоги затвердженого 02.07.2003 року наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель та

Outcome: approved