Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

10.08.2023р. до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя надійшов вказаний позов [PERSON] до відповідачки [PERSON] , який позивач мотивує тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу в розмірі 20\~511,89 грн., рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти на загальну суму 7058,06 грн., рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти на загальну суму 4713,47 грн. та судові витрати у розмірі 1385,32 грн., рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2022р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти на загальну суму 8143,46 грн. Виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів за вищевказаними судовими рішеннями перебували на виконанні у Вознесенівському ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - ВП № 59144892, № 61089452, № 67657423, № 67657663, а також у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. - ВП № 69519928, № 69520007, № 69520047, № 69520076, № 71541289, №71541433, № 71785742. 24.04.2023р. Державним підприємством «Сетам» проведені електронні торги з реалізації належного боржнику [PERSON] нежитлового приміщення [ADDRESS] , за наслідками якого частка коштів, отриманих від реалізації нежилого об`єкту нерухомості у безготівковій формі перераховано стягувачу [PERSON] . Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. на адресу стягувача надіслана копія Акту від 28.04.2023р. про проведення 24.04.2023р. електронного аукціону. Усі виконавчі провадження завершені внаслідок фактичного виконання згаданих вище судових рішень, про що актуальні відомості розміщені на сайті «АСВП». Відомості про боржника [PERSON] вилучені з Єдиного реєстру боржників. При цьому, відповідач [PERSON] , будучи обізнаною про прийняті судом рішення, отримавши відомості про відкриття виконавчих проваджень у Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя, усвідомлюючи існування свого обов`язку щодо повернення боргу, щодо виконання судових рішень, щодо виконання вимог державного виконавця, свідомо не повертала борг, не виконувала рішення судів, чим завдавала позивачу матеріальну та моральну шкоду. Зважаючи на вказані обставини, позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами про стягнення збитків, які зазнав внаслідок тривалого неповернення боргу за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р., так і внаслідок навмисного невиконання судових рішень, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок довготривалого неповернення боргу, невиконання судових рішень за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. Просить на підставі ст.625 ЦК України стягнути з [PERSON] на його користь збитки за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. в загальній сумі 31399,36 грн., які складаються із: 10988,53 грн. (2321,22 грн. - інфляційні втрати, 491,00 грн. три проценти річних, 8176,31 грн. пеня) збитки за несвоєчасне виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р.; 2230,26 грн. (508,60 грн. - інфляційні втрати, 277,00 грн. три проценти річних, 1444,58 грн. пеня) збитки за несвоєчасне виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019р.; 3266,96грн. (690,11 грн. - інфляційні втрати, 146,00 грн. три проценти річних, 2430,85 грн. пеня) збитки за несвоєчасне виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021р.; 4362,57 грн. (921,54 грн. - інфляційні втрати, 195,00 грн. три проценти річних, 3246,03 грн. пеня) збитки за несвоєчасне виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2022р. Також просить стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду за триваюче у період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. невиконання чотирьох судових рішень у розмірі 10\~000,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 31.08.2023р. матеріали позовної заяви передано на розгляд до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 11.12.2023р. матеріали позовної заяви передано на розгляд до Хортицького районного суду міста Запоріжжя за останнім відомим місцем реєстрації відповідачки [PERSON] [ADDRESS] . 05.01.2024р. матеріали позовної заяви надійшли до Хортицького районного суду міста Запоріжжя. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2024р. у справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Судової влади України, відзиву на позов чи зустрічного позову не подала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідача в заочному порядку відповідно до ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р. у справі №335/559/19, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму заборгованості за договором позики у розмірі 14\~000,00 грн., 3% річних за користування коштами у розмірі 965,00 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 4778,49 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. Всього стягнуто 20511,89 грн. Рішення набрало законної сили 08.05.2019р. Заочним рішенням\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~11.12.2019р.\~у справі\~№ 335/7583/19,\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~стягнуто суму\~боргу,\~яка складається\~з \~205,00\~грн.\~-\~три відсотки\~річних за\~неповернення боргу\~з 11.01.2019р.\~по 08.07.2019р.,\~2429,87\~грн.\~-\~пеня за\~несвоєчасне повернення\~суми боргу\~з 11.01.2019р.\~по 08.07.2019р.,\~583,36\~грн.\~-\~інфляційні витрати\~за несвоєчасне\~повернення суми\~боргу з\~11.01.2019р.\~по 08.07.2019р.,\~153,00\~грн.\~-\~3\~відсотки річних\~за невиконання\~рішення суду\~від 08.04.2019р.\~за період\~з 08.04.2019р.\~по 08.07.2019р.,\~1799,91\~грн.\~-\~пеня за\~невиконання рішення\~суду від\~08.04.2019р.\~за період\~з 08.04.2019р.\~по 08.07.2019р.,\~350,12\~грн.\~-\~інфляційні витрати\~за невиконання\~рішення суду\~від 08.04.2019р.\~за період\~з 08.04.2019р.\~по 08.07.2019р.,\~що разом\~становить 6289,66\~грн.,\~та судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору у\~сумі 768,40\~грн.,\~а всього\~стягнуто 7058,06\~грн. Рішення набрало законної сили 11.01.2020р. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021р. у справі №335/3729/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто у рахунок відшкодування: 3 % річних за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р. за період з 09.07.2019-03.04.2021 1\~070,50 грн.; інфляційних втрат за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р. за період з 09.07.2019-03.04.2021 1\~873,85 грн.; 3 % річних за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019р. за період з 11.01.2020-03.04.2021 260,47 грн.; інфляційних втрат за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019р. за період з 11.01.2020-03.04.2021 508,60 грн.; моральної шкоди 1 000 грн., а всього 4\~713,47 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору у розмірі 115,32 грн., витрати зі сплати послуг за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1 270,00 грн., а всього судові витрати у розмірі 1 385,32 грн. Загальний розмір, за вказаним судовим рішенням, складає 6 098,79 грн. Рішення набрало законної сили 08.11.2021р. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2022р. у справі №335/3966/22 з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~стягнуто у рахунок відшкодування: 3 % річних за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р. за період з 09.04.2021р. по 07.04.2021р. у розмірі 765,00 грн.; інфляційних втрат за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р. за період з 09.04.2021р. по 07.07.2022р. у розмірі 4 185,58 грн.; 3 % річних за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019р. за період з 09.04.2021р. по 07.07.2022р. у розмірі 263,00 грн.; інфляційних втрат за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019р. за період з 09.04.2021 по 07.07.2022р. у розмірі 1 440,29 грн.; 3 % річних за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021р. за період з 09.11.2021р. по 07.07.2022р. у розмірі 120,00 грн.; інфляційних втрат за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021р. за період з 09.11.2021р. по 07.07.2022р. у розмірі 1 162,28 грн.; судовий збір у розмірі 207,31 грн.,\~а всього у розмірі 8 143,46 грн. Рішення набрало законної сили 04.01.2023р. (інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень). Також судом встановлено, що на виконання вказаних судових рішень, Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчі листи, які перебували на виконанні Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. Згідно з Актом про проведений електронний аукціон, який складений 28.04.2023р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. у ВП №69519928 при примусовому виконанні виконавчого документа виконавчого листа №335/559/19, який виданий 15.05.2019р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості, протоколом проведення електронних торгів, що проводились ДП «СЕТАМ», 24.04.2023р. проведено електронний аукціон з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення підвалу (літ.А-5), загальною площею 37,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного протоколу проведення електронних торгів, вищевказане нерухоме майно було реалізовано. Ціна продажу майна 128659,12 грн., сума перерахованих на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. 122226,16 грн. Згідно з фільтрованою випискою за період з 24.04.2023р. по 29.04.2023р., приватним виконавцем Коциняном М.О. 27.04.2023р. перераховано [PERSON] в рахунок стягнення боргу у виконавчих провадженнях загальну суму 33\~668,74 грн. Згідно з платіжною інструкцією на видачу готівки №316896 від 28.04.2023р., [PERSON] отримав 33668,00 грн., а згідно з платіжною інструкцією на видачу готівки №140713 від 11.05.2023р. [PERSON] отримав 8144,00 грн., тобто всього 41\~812,00 грн. Згідно відомостей АСВП станом на 08.08.2023р., усі виконавчі провадження, в яких стягувачем є [PERSON] , боржником [PERSON] завершені. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на 08.08.2023р., відомості про боржника [PERSON] у реєстрі відсутні. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , зокрема, суму коштів, які нараховані ним, як три проценти річних, інфляційні втрати та пеня на суми, які стягнуті рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р., 11.12.2019р., 07.10.2021р. та 29.11.2022р. за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. При цьому, суд враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями\~6,\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з п. 9 ч.2\~ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду. Відповідно до\~ст.129-1 Конституції України\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення у справі «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року). Згідно з ч.1, ч.2\~ст.18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66). За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процети річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачається можливість виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими. Відповідно до ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання\~з огляду на те, що відповідач тривалий час не виконувала рішення суду, тобто порушила грошове зобов`язання, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Основою для розрахунків трьох процентів річних та інфляційних втрат є суми, які були стягнуті з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовими рішеннями. Так,\~враховуючи,\~що заочним\~рішенням Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~08.04.2019р., яке набрало законної сили 08.05.2019р., з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто суму 20 511,89 грн., у зв`язку із цим у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму. Згідно з розрахунком позивача за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. на вказану суму заборгованості нараховано три проценти річних у розмірі 491,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2321,22 грн. Враховуючи, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019р., яке набрало законної сили 11.01.2020р., з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто суму 7058,06 грн., у зв`язку із цим у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму. Згідно з розрахунком позивача за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. на вказану суму заборгованості нараховано три проценти річних у розмірі 277,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 508,60 грн. Враховуючи, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021р., яке набрало законної сили 08.11.2021р., з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто суму 6 098,79 грн., у зв`язку із цим у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму. Згідно з розрахунком позивача за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. на вказану суму заборгованості нараховано три проценти річних у розмірі 146,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 690,11 грн. Надані позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат за вказаними грошовими зобов`язаннями суд вважає вірним. Водночас суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги в цій частині не спростувала. Крім того враховуючи, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2022р., яке набрало законної сили 04.01.2023р., з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто суму 8143,46 грн., у зв`язку із цим у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму. Згідно з розрахунком позивача на вказану суму заборгованості нараховано три проценти річних у розмірі 195,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 921,54 грн. за період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р. Разом із тим, враховуючи те, що рішення суду від 29.11.2022р. набрало законної сили 04.01.2023р. і, відповідно до ст. 18 ЦПК України, саме з цієї дати є обов`язковим для виконання, що свідчить про виникнення у відповідача грошового зобов`язання саме з 04.01.2023р., судом розраховуються три проценти річних та інфляційні втрати позивача за невиконання рішення суду від 29.11.2022р. з період з 04.01.2023р. по 24.04.2023р. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат за неналежне виконання вказаного судового рішення за період з 07.07.2022р. по 03.01.2023р. При цьому, розмір трьох процентів річних за період з 04.01.2023р. по 24.04.2023р. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за порушення виконання грошового зобов`язання та становить\~74,30 грн. з розрахунку: \~8\~143,46\~грн.\~(сума\~боргу)\~? 3\~%\~/\~100%\~? 111\~(кількість\~днів)\~/\~365\~(днів\~у році). Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за період з 04.01.2023р. по 24.04.2023р., розмір яких становить 263,38 грн. з розрахунку: 8\~143,46 грн. (сума боргу) ? 103,234% (сукупний індекс інфляції\~(за\~період січень\~2023\~-\~квітень 2023) / 100% - 8\~143,46 грн. (сума боргу). Зважаючи на викладені обставини, відповідно до ст. 625 ЦК України, з [PERSON] на користь позивача [PERSON] за невиконання рішень Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019р., 11.12.2019р., 07.10.2021р., 29.11.2022р. слід стягнути три проценти річних та інфляційні втрати у загальній сумі 4\~771,61 грн. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасне повернення боргу та невиконання судового рішення, то у цій частині позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.\~Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.\~Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Таким чином, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Чинним законодавством не передбачено сплату неустойки, пені, за невиконання рішення суду, і між сторонами відсутня домовленість, якою би було передбачено сплату неустойки за невиконання судового рішення, а відтак відсутні підстави для задоволення цієї частини позовних вимог. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої - п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~ \~ \~ \~ У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що: «виходячи з положень статей 16 і 23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зазначено, що «тлумачення положень статей 11 та 23\~ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.». Суд зауважує, що сам факт порушення права на виконання судового акта в розумний строк свідчить про заподіяну немайнову шкоду та є підставою для присудження компенсації. Отже, оскільки судом встановлено факт тривалого порушення відповідачем прав позивача під час виконання судових рішень про стягнення з неї на користь позивача грошових коштів, зокрема у період з 07.07.2022р. по 24.04.2023р., це, поза розумним сумнівом, свідчить про те, що позивач від таких дій переніс душевні страждання, був вимушений звертатися до суду, що беззаперечно змінило його ритм життя, що відповідно свідчить про наявність моральної шкоди та є підставою для її відшкодування відповідачем. З огляду на встановлене слід визнати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому відповідачем моральної шкоди. Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Outcome: partial