Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

18.09.2023 представник позивача, за довіреністю у справі - [PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 25.09.2023, мотивуючи тим, що 21.04.2023 о 13:20 год. на автодорозі Київ-Знам`янка 245 км, керуючи транспортним засобом «МАН», д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався попереду, та після чого залишив місце пригоди. Тим самим, [PERSON] порушив п.2.10 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2023 (справа №397/405/23) відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності заст. 122-4 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні)та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. Відповідно до калькуляції №90360/23Н від 05.05.2023, страхового акту №ОЦВ-23-11-90360/1 від 19.05.2023, а також розрахунку суми страхового відшкодування до них, розмір страхового відшкодування становить 27438,10 грн. Відповідно до платіжного доручення про виплату страхового відшкодування №26027 ПАТ НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 27438,10 грн. Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2023 (справа №397/405/23), встановлено, що відповідач залишив місце ДТП, а тому, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу в розмірі 27438,10 грн. Тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»» суму страхового відшкодування в розмірі 27 438,10 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. 27.09.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 07.11.2023 судом постановлено ухвалу, про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ПАТ НАСК «Оранта», за довіреністю Негрич Світлана Юріївна, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 14.11.2023 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом\~ встановлено, що 21.04.2023 о 13:20 год. на автодорозі Київ-Знам`янка 245 км, керуючи транспортним засобом «МАН», д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався попереду, та після чого залишив місце пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Тим самим, [PERSON] порушив п.2.10 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП та порушив п.12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля «МАН», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки RENAULT, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що також підтверджується довідкою НПУ №3023111738195662 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8, 9). 03.05.2023, постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області у справі №397/405/23, яка набрала законної сили 16.05.2023 (а.с. 7). [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. 03.05.2023 постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області у справі №397/406/23, яка набрала законної сили 16.05.2023 (а.с. 70-72), [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанови про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП набрали законної сили, а отже [PERSON] , відповідно до положень ст.1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля RENAULT, д.р.н. [NUMBER] . Встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»» та [PERSON] (власником ТЗ) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №ЕР/213171922 (а.с. 4), згідно якого було застраховано автомобіль «МАН», д.р.н. [NUMBER] , страхова сума визначена в розмірі 160 000,00 гривень, франшиза 0,00 гривень. Судом встановлено, що автомобіль марки RENAULT д.р.н. [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12, 13). 26.04.2023 потерпілий [PERSON] повідомив страхову компанію ПАТ НАСК «Оранта»» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 21.04.2023, на автодорозі Київ-Знам`янка 245 км, під час якої автомобіль RENAULT, д.р.н. [NUMBER] , під його керуванням отримав механічні пошкодження та подав заяву про виплату страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №ЕР/213171922чинного на дату ДТП (а.с. 11). Згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу RENAULT, д.р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, визначений на підставі акту огляду транспортного засобу від 26.04.2023, ремонтної калькуляції №90360/23 Н від 05.05.2023 та страхового акту №ОЦВ-23-11-90360/1 від 19.05.2023, а також розрахунку суми страхового відшкодування від 17.05.2023 (а.с. 21-22) та складає 27438,10 грн. Також, відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, враховуючи ремонтну калькуляцію №90360/23 Н від 05.05.2023, розмір франшизи (0,00 грн.), розрахунок суми страхового відшкодування від 17.05.2023 та на підставі страхового акту №ОЦВ-23-11-90360/1 від 19.05.2023ПАТ НАСК «Оранта»» здійснило виплату страхового відшкодування, згідно полісу страхування №ЕР/213171922 від 01.02.2023, [PERSON] на його рахунок відкритий у АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 27438,10 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №26027 від 19.05.2023 (а.с. 10). Відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тобто, враховуючи вищезазначене, ПАТ НАСК «Оранта»» визнало зазначене ДТП страховим випадком, виплатило кошти власнику пошкодженого автомобіля та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 27438,10 грн., що підтверджено відповідним платіжним документом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено п. 38.1, п.п (в) 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки, відповідач, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, що підтверджується постановою (а.с. 7), а позивач виплативши на користь потерпілого [PERSON] спричинену, пошкодженням належного йому автомобілю, шкоду, згідно платіжної інструкції №26027 від 19.05.2023, позивач набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 27438,10 грн. в порядку регресу з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем, залишив місце пригоди та своїми діями завдав матеріальних збитків власнику транспортного засобу RENAULT д.р.н. [NUMBER] , є доведеною та обґрунтованою. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме сплачений\~ судовий збір в сумі 2684,00 грн. згідно платіжної інструкції №37877 від 31.07.2023 (а.с. 35).

Outcome: approved