Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

22 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Овідіопольського районного суд Одеської області від 07 листопада 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди 250098,74 грн., на відшкодування моральної шкоди 60000 грн., витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП на платний майданчик 1900 грн., витрати на оплату вартості експертного дослідження для визначення розміру збитків внаслідок пошкодження автомобіля 3000 грн., судові витрати у виді сплати судового збору 3101,47 грн. Ухвалою Овідіопольського районного суд Одеської області від 09 листопада 2023 року викладено пункт другий резолютивної частини вступної та резолютивної частини рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.11.2023 року у наступній редакції: Стягнути з [PERSON] (РНОКПП : [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП : [NUMBER] ) на відшкодування майнової шкоди 250098,74 грн., з яких матеріальні збитки 181546,20 грн., інфляційні збитки, 63652,54 грн., витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП на платний майданчик 1900 грн., витрати на оплату вартості експертного дослідження для визначення розміру збитків внаслідок пошкодження автомобіля 3000 грн., та судові витрати у виді сплати судового збору 3101,47 грн. …. 2023 року адвокат Приймачук С.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000, 00 грн. (тридцять тисяч) гривень. У судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином та завчасно, від адвокатів сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Від адвоката Бессараби П.А., що діє в інтересах [PERSON] до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Так, заперечуючи проти задоволення поданої заяви, представник відповідача наголошує на тому, що договір про надання правничої допомоги №22.03/289-2023 від 22.03.2023 року, копія якого додано до заяви, підписаний адвокатським бюро «Іванченко та партнери», проте без будь-якого підтвердження того, що адвокат Приймачук Сергій Іванович є співробітником такого адвокатського бюро. Крім того, посилався на відсутність доказів оплати послуг правової допомоги [PERSON] у розмірі 30000 гривень, а також на відсутність порядку розрахунку розміру витрати на правову допомогу. На вказані заперечення від адвоката Приймачука С.І., що діє в інтересах [PERSON] надійшла письмова заява, в якій останній пояснює, що у п. 1.5. договору про надання правової допомоги наведено перелік адвокатів, які призначаються адвокатським бюро для надання правової допомоги клієнту [PERSON] в зазначеному переліку міститься й дані щодо адвоката Приймачука С.І.. Крім того, у ордері про надання правової допомоги, який був наданий адвокатом Приймачуком С.І. на підтвердження його повноважень на представництво інтересів [PERSON] , зазначено що сам ордер виданий Адвокатським бюро "Іванченко та партнери". Зазначено, що ордер на надання правової допомоги формується автоматично в електронному кабінеті адвоката та до нього автоматично вносяться відомості про адвоката та ким виданий ордер. Зазначене на переконання представника позивача очевидно свідчить про те, що адвокат Приймачук С.І. є співробітником АБ "Іванченко та партнери". Щодо доводів представника відповідача про відсутність доказів оплати послуг правової допомоги [PERSON] у розмірі 30000 гривень, зазначено, що стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу не залежить від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи в межах питання, яке розглядається, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно\~ст. 246 ЦПК України\~якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~141, п. 3 ч. 2 ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Стаття 133 ЦПК України\~встановлює, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч. 3\~ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У Постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) та постанові Об?єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене також узгоджується з правовими висновками, наведеними в Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, від 17.08.2020 у справі № 925/1067/19, від 19.08.2020 у справі № 910/6029/17, від 22.10.2020 у справі № 904/4387/19 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2020 у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20). Надаючи оцінку того, які саме дії підпадають під поняття «Представництво» та підлягають відшкодуванню як витрати на правову допомогу, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в постанові № 910/7586/19 від 25.05.2021 зазначив, що беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. З огляду на що колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта та відповідно, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2021 по справі № 910/12876/19, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, серед іншого, зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. В постанові від 19.07.2021 року по справі № 910/16803/19 Верховний Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, дійшов до висновку, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях\~статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у\~статті 43 Конституції України. Судом встановлено, що під час слухання справи інтереси позивача [PERSON] в Овідіопольському районному суду Одеської області представляло Адвокатське бюро «Іванченко та партнери».\~ Так, між Адвокатським бюро «Іванченко та партнери» та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги №22.03/289-2023 від 22 березня 2023 року (далі Договір). У п. 1.5. договору про надання правової допомоги наведено перелік адвокатів, які призначаються адвокатським бюро для надання правової допомоги клієнту [PERSON] в зазначеному переліку міститься й дані щодо адвоката Приймачука С.І. У Розділі 6 «Гонорар адвокатського бюро та витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, порядок їх сплати» визначено основні питання щодо гонорару. Зокрема в п. 6.1 вказано, що розмір та порядок обчислення гонорару визначається Сторонами додатками до цього Договору. Оплата гонорару здійснюється в готівковій формі, або в безготівковій формі на рахунок відкритий у банківській установі (за наявності) (п. 6.2 Договору). Підтвердженням оплати гонорару може бути: розрахунковий документ, виданий фінансовою установою у випадку безготівкових розрахунків; квитанція про зарахування готівки на картковий рахунок із зазначенням призначення платежу; квитанція до прибуткового касового ордеру; акт про надані послуги із зазначенням про отримання готівки; письмова розписка Адвокатського бюро про отримання готівкових коштів. У пункті 6.8. Договору встановлено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правової допомоги та її вартість. Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт (п. 6.9 Договору). На виконання вказаних вимог Договору сторонами було підписано Акт, згідно зазначеного Акту виконавцем (Адвокатське бюро «Іванченко та партнери») були виконані наступні роботи по справі №509/4857/22: консультації Клієнта та обговорення правової позиції по справі; ознайомлення з матеріалами справи; написання заяви про збільшення позовних вимог; написання відповіді на відзив на позовну заяву; участь адвоката в судових засіданнях. Відповідно до підписаного акту №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09 листопада 2023 року вартість послуг, зазначених у цьому акті, згідно з Договором про надання правової допомоги №22.03/289-2023 від «22» березня 2023 року становить 30 000, 00 (тридцятьтисяч) грн 00 коп, без ПДВ. Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам надання робіт (надання послуг) претензій не має. Витрати на\~надану професійну\~правничу допомогу\~у разі\~підтвердження обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості\~підлягають розподілу\~за результатами\~розгляду справи\~незалежно від\~того,\~чи їх\~уже фактично\~сплачено стороною/третьою\~особою чи\~тільки має\~бути сплачено\~(пункт\~1\~частини другої\~статті 137 та\~частина восьма\~статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18. З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи представника відповідача, викладенні у запереченнях щодо недоведеності позивачем понесення ним витрат на правову допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що представник відповідача заперечуючи проти задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу не просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу з підстав передбачених ст. 141 ЦПК України та не надав суду доказів наявності підстав для зменшення витрат на правову допомогу, з огляду на що, суд позбавлений права зменшити розмір витрат на правову допомогу за власною ініціативою. Поряд з цим суд, враховуючи складність справи, пропорційність витрат до предмету спору, обсяг фактично наданих послуг, який підтверджується матеріалами справи, вважає, що розмір витрат на правову, заявлений позивачем є обгрунтованим. Таким чином, враховуючи, що позовна заява [PERSON] була задоволена судом в повному обсязі, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved