Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі «ДТП»). Заявлені вимоги мотивовані тим, що 28.12.2022 року, о 13:30 годині, в м. Вінниця, по вул. Магістратська, 94, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з [NUMBER] , на перехресті при повороті ліворуч, не надала переваги та скоїла зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, внаслідок чого позивачці завдано матеріальну шкоду. Позивач зазначає, що за наслідками ДТП, відносно водія [PERSON] співробітниками поліції 28.12.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 285458 за порушення п. 16.13 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, зі змінами та доповненнями, (надалі «ПДР»), за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. В подальшому, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2023 року по справі № 127/221/23 провадження відносно [PERSON] було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09.05.2023 року вказана постанова була залишена без змін. Суди звернули увагу, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка не спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz д.н.з [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-208507496 від 05.04.2022 року з визначенням страхової суми в розмірі 130 000 гривень за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого. Позивач звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про страхове відшкодування, на яку листом № 220000672658-1 від 11.05.2023 року було повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування в зв`язку з відсутністю постанови суду, яка набула законної сили, про притягнення [PERSON] , водія забезпеченого транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з [NUMBER] , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та в зв`язку з недоведеністю винуватості у вчиненні ДТП, неможливо стверджувати про настання цивільно-правової відповідальності даного водія за наслідки ДТП. Зазначену відмову позивач вважає безпідставною. Крім того, позивач зазначає, що у відповідності до висновку експерта № 00641-1040/01 від 07.11.2023 року за результатами автотехнічного і транспортно-трасологічного експертного дослідження матеріалів адміністративної справи №127/221/23 про ДТП, яка відбулась 28.12.2022 року в м. Вінниці на вул. Магістратській, 94, за участі автомобілів Mercedes Benz д.н.з. [NUMBER] та Volkswagen Golf , д.н.з. [NUMBER] , складеного експертом ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» Рафалюком Б.І., у досліджуваній дорожній обстановці водійка автомобіля Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , виконуючи лівий поворот, створювала небезпеку для руху автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , тому у її діях вбачаються невідповідності вимогам п. п. 10.1,16.13 і 12.3 ПДР, які вона допустила своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і дії водійки автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] . З технічної точки зору невідповідність у діях водійки автомобіля Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] вимогам п. 16.13 ПДР перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з досліджуваною пригодою зіткненням автомобілів Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] і Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] . Також, в обгрунтування заявлених вимог, позивач [PERSON] зазначає, що у відповідності до звіту № 23-57 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 30.01.2023 року визначено, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , становить 173 564,24 грн. (включаючи ПДВ). Враховуючи зазначене, на думку позивача з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь підлягає сума строхового відшкодування в розмірі 130 000 грн., а з відповідача [PERSON] - різниця між фактичним розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, що становить 43 564,24 грн. Окрім майнової шкоди, як зазначає позивач, діями [PERSON] та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», їй завдано моральної шкоди, так як внаслідок ДТП у позивача порушились нормальні життєві зв`язки, змінився звичний спосіб життя, порушився сон, з`явилася боязнь сідати за кермо автомобіля та опинитися у схожій ситуації, на дорозі її охоплює паніка, довгий час вона не могла керувати автомобілем, оскільки він потребував ремонту, внаслідок чого був порушений її нормальний спосіб життя та роботи, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вчасно не виконувало свого обов`язку та не виплатило позивачу суму належного їй страхового відшкодування, чим порушено її права та позбавлено її можливості вчасно відновити своє майно, що виразилось у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження належного їй транспортного засобу.\~ Позивач [PERSON] зазначає, що висновком психолога від 22.05.2023 року підтверджується, що стан [PERSON] на момент звернення визначався підвищеною збудливістю, емоційною нестабільністю з ознаками тривожного розладу, які спричинила психо-травмуюча ситуація. Протягом місяця тривожний стан [PERSON] набув динаміки розвитку та спричинив погіршення її когнітивних функцій, а саме: зниження концентрації уваги, погіршення пам`яті, розлад сну. Функціонування та травмуючі ситуації викликали панічні атаки. Коли [PERSON] сідала за кермо і намагалась їздити самостійно, або навіть на пасажирському сидінні її стан загострювався в тривожно-панічний розлад. Це значно ускладнило життя [PERSON] і призвело до формування відчаю та апатії. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивачем оцінюється у сумі 20 000,00 гривень, які вона просить стягнути з [PERSON] в сумі 15000 гривень та з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в сумі 5000 гривень. В добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодувати нанесені збитки, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.\~Крім того, [PERSON] просила стягнути понесені судові витрати. 28.11.2023 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строки направлення сторонами відзиву, відповіді на відзив, заперечень та процесуальні правові наслідки їх не направлення, або направлення з порушенням визначених судом строків. 25.12.2023 року від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди в частині заявлених вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».\~Заявлену позивачем вимогу щодо відшкодування моральної шкоди відповідач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у своєму відзиві на позовну заяву залишив поза увагою та не визначив свою позицію. Відзив обґрунтований тим, що позивачем не було надано доказів доведеності винуватості [PERSON] у вчиненні 28.12.2022 року ДТП, порушень ПДР та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/221/23 від 17.04.2023 року, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 09.05.2023 року (провадження № 33/801/419/2023) провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за\~ст.\~124 КУпАП\~було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладання адміністративного стягнення, без визначення винуватості правопорушника, так як поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключним рішенням, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак у матеріалах справи відсутні докази вини [PERSON] у вчиненому правопорушенні передбаченому\~ст.\~124 КУпАП, а відтак і відсутні підстави винекнення цивільно-правової відповідальності за нанесені збитки. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вважає неналежним і недопустимим доказом висновок експерта № 00641-1040/01 від 07.11.2023 року за результатами автотехнічного і транспортно-трасологічного експертного дослідження, так як в порушення частин 1, 5 статті 106 ЦПК України та в супереч правовим висновкам Верховного Суду зазначених в постановах ВС/КЦС по справі № 524/710/21 від 20.07.2022 року, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року по справі № 523/2420/16-ц, Верхового Суду у складі колегії суддів Трерьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.03.2021 року по справі № 523/7567/20, у висновку не міститься інформації, що судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність і такий висновок складений для пред`явлення у цивільній (судові) справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Білошкурський О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи вимоги матеріалами та доказами, наведеними в позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «УСК\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп»,\~в судове\~засідання не\~з`явився, був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у відзиві зазначив, що в разі неявки у судове засідання, розгляд справи проводити без участі відповідача, проти чого інші учасники судового розгляду не заперечували. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Деркач В.Г. в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та долучені докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідач [PERSON] та її представник не подали суду відзиву, будь-якого заперечення правових підстав позову, не подали розрахунку на спростування розрахунку позивача. Як зазначено у ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Абзацом першим ч. 3 ст. 22 ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року, шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як зазначено в абзаці першому п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.12.2022 року серії ДПР18 № 285458, 28.12.2022 року об 13:30 годині, в місті Вінниця по вул. Магістратська, 94, водій [PERSON] керувала транспортним засобом MERCEDES-BENZ д.н.з [NUMBER] на перехресті, при повороті ліворуч, не надала переваги в русі транспортному засобу Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та скоїла з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Пунктом 16.13 ПДР передбачено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Внаслідок ДТП транспортний засіб Volkswagen Golf, державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, відтак [PERSON] , як власнику була завдана майнова шкода. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2023 року по справі № 127/221/23 провадження відносно [PERSON] було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09.05.2023 року вказана постанова була залишена без змін. Разом з тим суд звертає увагу, що завершення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка не спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. (Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07.02.2018 року в справі N 910/18319/16; від 16.04.2019 року в справі N 927/623/18, від 04.03.2020 року у справі N 641/2795/16-ц, від 07.02.2018 року у справі N 910/18319/16; від 16.04.2019 року у справі N 927/623/18, від 29.04.2020 року в справі N 686/4557/18). Відповідно до висновку експерта № 00641-1040/01 від 07.11.2023 року за результатами автотехнічного і транспортно-трасологічного експертного дослідження матеріалів адміністративної справи №127/221/23 про ДТП, яка відбулась 28.12.2022 року в м. Вінниці на вул. Магістратській, 94 за участі автомобілів Mercedes Benz, реєстраційний номер [NUMBER] та Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , у досліджуваній дорожній обстановці водійкою автомобіля Mercedes Benz, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , була створена небезпечна ситуація, яка в подальшому перейшла в аварійну, виконуючи лівий поворот, створювала небезпеку для руху автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , тому у її діях вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1,16.13 і 12.3 ПДР, які вона допустила своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водійка автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] . З технічної точки зору невідповідності у діях водійки автомобіля Mercedes Benz, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху України (ПДР України) перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з досліджуваною пригодою зіткненням автомобілів Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] і Mercedes Benz, реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до п. 10.1. ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а у відповідності до п.12.3. ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таким висновком встановленої невідповідності дій водія [PERSON] вимогам п. п. 10.1,16.13 і 12.3 ПДР, суд вважає доведеним той факт, що спричинення позивачу шкоди знаходиться у причинному зв`язку з неправомірними діями відповідача щодо порушень ПДР, тобто настання цивільно-правової відповідальності [PERSON] за нанесення матеріальної шкоди [PERSON] . Вказаний висновок відповідає висновками, викладеним у Постанові Верховного суду від 18.03.2020 року (справа N 328/2750/18, провадження N 61-13747св19). Відповідно до висновку експерта № 00641-1040/01 від 07.11.2023 року складеного експертом ТОВ «Українські незалежні судові експертизи» Рафалюком Б.І., який має свідоцтво ЦЕКК МЮ України № 4-21/П від 16.02.2021 року, дійсне до 16.02.2024 року, свідоцтво № 1924 від 20.02.2018 року, дійсне до 16.02.2024 року, про що міститься посилання у вступній частині висновку та надано відповідні копії свідоцтва, який є експертом за спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин ДТП» та 10.4 «Транспортні трасологічні дослідження» вбачається, що дослідження проводилося за зверненням адвоката Білошкурського О.В., на виконання договору про надання адвокатських послуг № 04-01/23 від 04.01.2023 року та позивачем було доручено підготовку позову до суду, підготовку матеріалів, збирання доказів для подання до суду, який є учасником даної справи, подав і підписав особисто позовну заяву і надав поміж інших доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, безпосередньо і висновок № 00641-1040/01 від 07.11.2023 року, у висновку (останній абзац вступної частини) міститься інформації, що судовий експерт обізнаний зі змістом ст. 384, 385 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Суд не приймає до уваги тверджень відповідача [PERSON] , та її представника - адвоката Деркача В.Г. щодо того, що в зв`язку з тим, що відповідач не була запрошена і не приймала участі в огляді, складанні акту огляду місця ДТП та план-схеми 10.10.2023 року з зображенням дорожньої розмітки, дорожніх знаків світлофорів (з зазначенням відстані), то такий огляд і відомості отримані в результаті такого огляду є неналежними і недійсними, з огляду на те, що учасники справи не обмежені в поданні доказів, спростувань, заяв в строк визначений судом, та відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом і не надала будь-яких доказів, які спростовують докази надані позивачем разом з позовною заявою. Крім того, суд не приймає до уваги усних заперечень представника відповідача адвоката Деркача В.Г. про неврахування під час проведення експертного дослідження та не проведення оцінки обставин ДТП з використанням пояснень відповідача [PERSON] наданих працівникам поліції та з порушенням методики проведення подібних досліджень, оскільки такі твердження невмотивовані та необґрунтовані, без зазначення які саме пункти, яких методичних рекомендацій були експертом не дотриманні при складанні висновку експерта. Крім того, при проведенні експертного дослідження експертом, як вхідні дані, які використовувалися для проведення експертизи поміж іншого зазначено і пояснення водійки - відповідача [PERSON] (пункт 8 розділу «Вхідні дані») так і зазначені відомості про використані експертом під час проведення експертного дослідження інформаційні джерела, нормативні акти, методики експертних досліджень та рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури. З огляду на викладене суд оцінює висновок експерта № 00641-1040/01 від 07.11.2023 року як такий, що складений з дотриманням вимог статей 102 та 106 ЦПК України та такий, який кореспондується з правовими висновками Верховного Суду зазначених в постановах ВС/КЦС по справі № 524/710/21 від 20.07.2022 року, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року по справі № 523/2420/16-ц, Верхового Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.03.2021 року по справі № 523/7567/20. Суд бере до уваги звіт № 23-57 від 30.01.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виготовлений суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 666/20, дійсний до 31.07.2023 року), яким визначено, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] становить 173 564,24 грн. (включаючи ПДВ), так як [PERSON] в судовому засіданні підтвердила що була запрошена і приймала участь в огляді транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер [NUMBER] , не надала заперечень, спростувань щодо визначення оцінщиком у звіті вартості пошкоджень транспортного засобу, також таких спростувань і заперечень не надоно і не наведено і представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у поданому відзиві на позовну заяву. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Оціночна діяльність може здійснюватися у формі практичної діяльності з оцінки майна, яка полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов`язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна. Отже висновок суб`єкта оціночної діяльності є визначеною законом формою складення офіційного документу у формі висновку щодо оцінки майна, в тому числі збитку, що завданий відповідному майну. В ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вказано, що суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Таким чином звіт суб`єкта оціночної діяльності № 23-57 від 30.01.2023 року є належним і допустимим доказом оцінки майна та завданого розміру збитку. На час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ, д.н.з [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-208507496 від 05.04.2022 року, дійсним на дату ДТП, з заподіяною страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в розмірі 130 000 гривень. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5). Згідно зі ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Позивач [PERSON] надала до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про страхове відшкодування з доказами розміру завданих збитків. За результатами розгляду вказаної заяви, страховик листом за вихідним № 220000672658-1 від 11.05.2023 року не заперечував щодо виплати страхового відшкодування за страховим полюсом № ЕР-208507496 від 05.04.2022 року, однак в зв`язку з відсутністю постанови суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили, зазначив, що неможливо стверджувати про настання цивільно-правової відповідальності даного водія, а тому у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування за заявленим випадком. Таким чином, суд вважаючи доведеним факт порушення [PERSON] ПДР, наявність причинно-наслідкового зв`язку недотримання таких ПДР з наслідками нанесення шкоди [PERSON] і, відповідно, настання цивільно правової відповідальності [PERSON] , приходить до висновку про задоволення позовної заяви в частині стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 43 564,24 гривень та з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] в сумі 130 000,00 гривень. Що стосується заявлених вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд зазначеє наступне. Так, згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, судом встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, внаслідок порушення нормальних життєвих зв`язків, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, неможливості користування власним транспортним засобом. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди суд вважає, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди в сумі 15 000,00 гривень, які вона просить стягнути із [PERSON] на її користь, є завищеним, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача приходить до висновку, що розмір моральної шкоди складає 5000,00 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань позивача, яку слід стягнути з безпосереднього з заподіювача [PERSON] . У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В той же час, дії відповідача - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо відмови у наданні страхового відшкодування позивачу відповідали нормам законодавства України, а тому в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - необхідно відмовити. Враховуючи наведене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial