Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Херсонської обласної військової адміністрації, Новокаховської територіальної громади про визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , площею 257,8 кв.м.. Під час евакуації [PERSON] втратила документи на житловий будинок. Адвокатом [PERSON] було зроблено адвокатський запит № 45 від 17.04.2023 року до Херсонської державної адміністрації щодо порядку отримання дублікату права власності на земельну ділянку. Відповідно до відповіді від Херсонської обласної державної адміністрації від 25.05.2023р. «Про надання інформації» зазначено, що Веселівська сільська рада припинила свою діяльність. У даній відповіді роз`яснено, що Веселівська (Бериславський район територіальна громада увійшла до Новокаховської територіальної громади. Нова Каховка з 24.02.2022 року є окуповане, тому документи, які можливо могли бути передані під час припинення Веселіської сільської ради щодо майна [PERSON] на цей час надати немає можливості. Таким чином, дублікат договору дарування отримати не уявляється можливим, тому у майбутньому у позивача можуть виникнути труднощі в реалізації свого права на спадкове майно, у зв`язку з чим позивач і звернулася до суду з даною позовною заявою. Представник позивача, позивач в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просять суд задовольнити вимоги позову, з урахуванням обставин викладених у ньому. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , площею 257,8 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 20.07.2005 р., виданого Веселівською сільською радою. Крім цього, позивач є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6520680400:01:049:0015, реєстраційний номер 1931809065206, цільове призначень для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських спору (присадибна ділянка), площа: 0,0962 га. В зв`язку з військовою агресією рф та тимчасовою окупацією с. Веселе, де мешкала позивач, правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку було втрачено. Адвокатом [PERSON] було зроблено адвокатський запит № 45 від 17.04.2023 року до Херсонської державної адміністрації щодо того, щоб адміністрація надала інформацію щодо здійснення діяльності Веселівської сільської ради, також щодо місцезнаходження їх архіву, також, щодо інформації про порядок отримання дублікату правовстановлюючих документів на майно [PERSON] за адресою в [ADDRESS] , щодо порядку отримання дублікату права власності на земельну ділянку. Відповідно до відповіді від Херсонської обласної державної адміністрації від 25.05.2023р. «Про надання інформації» зазначено, що Веселівська сільська рада припинила свою діяльність. У даній відповіді роз`яснено, що Веселівська (Бериславський район територіальна громада увійшла до Новокаховської територіальної громади. Також у відповіді повідомляється, що тому як адміністративним центром Новокаховської міської територіальної громади є м. Нова Каховка, яке з 24.02.2022 року є окуповане, тому документи, які можливо могли бути передані під час припинення Веселіської сільської ради (ЄДРПОУ 00430901) щодо майна [PERSON] на цей час надати немає можливості. Таким чином, дублікат договору дарування отримати не уявляється можливим. Отримати правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як Веселівська сільська рада припинила свою діяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. З зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. У таких випадках ч.1 ст. 392 ЦК України захищає право власності та передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) прав власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про щ свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс1 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадка право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема і правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача права власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм праве викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, тлумачення норми ч.1 ст. 392 ЦК України та правові висновки Верховного Суду свідчать, що власник має право звернутись із позовом про визнання його права власності у випадку втрати ним документа, який засвідчує його прав власності, що є достатньою та самостійною підставою для застосування ч.1 ст. 39 ЦК України. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено судом відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] обліковується за [PERSON] , саме вона зазначена як власник будинку. Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved