Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка та відповідач перебували у цивільному шлюбі, від якою у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. 14 січня 2013 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області було винесено судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно. 20 лютого 2013 року Апеляційним судом Донецької області було винесено рішення, яким рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 січня 2013 року змінено в частині розміру аліментів. А саме: вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання сина у розмірі 700 гривень щомісячно починаючи з 10 серпня 2012 року і до повноліття дитини. 11 березня 2013 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист у справі № 0538/7061/2012. 20 березня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №0538/7061/2012 від 20 лютого 2013 року. Станом на травень 2022 року включно заборгованість по сплаті аліментів (за період з 10 серпня 2012 року - 31 травня 2022 року) складала 66 902,50 грн. Тобто, Відповідач десять років не виконував рішення суду. Позивачка працювала та самостійно виховувала сина, щоб матеріально забезпечити дитину. Зокрема забезпечувала новим одягом по сезону, а також технічним приладами, гаджетами, які необхідні були для забезпечення онлайн-навчання, як в умовах карантину, так і в умовах воєнного стану. З 20 серпня 2020 року з метою убезпечення життя та здоров`я позивачка з сином переїхала на постійне місце проживання у місто Тернопіль, де по даний час [PERSON] проходить військову службу за контрактом в Тернопільському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. З червня 2022 року відповідач був мобілізований та призваний до військової частини [NUMBER] . Відповідно до довідки від 09 жовтня 2023 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] за період з червня 2022 року - по лютий 2023 року включно одержав доходів на суму 527919,24 грн. За період перебування відповідача на військовій службі у військовій частині [NUMBER] на вимогу державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжя Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) військовою частиною [NUMBER] було перераховано на рахунок позивачки аліменти у сумі 45 312,50 гривень, чим погашено частину заборгованості по аліментах. Частину заборгованості по аліментах у сумі 10 000,00 відповідач сплатив на рахунок позивачки самостійно. З лютого 2023 року відповідача переведено на службу до [INFO] , а з 25 вересня 2023 року - на службу до військової частини [NUMBER] . З березня 2023 року Відповідач не сплачував жодних аліментів, хоч і отримував доходи, що підтверджується довідкою про доходи від 13 жовтня 2023 року №548/Ф виданою [INFO] . Доходи відповідача за період з 20 лютого 2023 року по 25 вересня 2023 року склали 172 641,14 грн. Незважаючи на наявність постійної роботи та отримання значних доходів, а також невеликий розмір аліментів (700 грн у місяць), станом на 26 жовтня 2023 року за наявними у позивачки документами заборгованість Відповідача по сплаті аліментів становить 11 590,00 гривень. При цьому індексація розміру аліментів, жодного разу не проводилась та не сплачувалася. Дитина проживає разом із позивачкою. Позивачка вважає, що аліменти у розмірі 700 гривень, що присуджені судом до стягнення, є недостатнім для утримання дитини, оскільки, в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, медичне обслуговування. При цьому, син має проблеми із здоров`ям. 31 серпня 2022 року [PERSON] вступив до Коропецького обласного ліцею-інтернату, що підтверджується відповідною довідкою. Цей заклад освіти є спеціалізованим закладом, що забезпечує здобуття освіти військового профілю. Форма одягу у ліцеїстів військова. Таким чином, позивачка, крім повсякденного одягу, зобов`язана забезпечити дитину військовою формою та взуттям. Разом з цим, на думку позивачки, батько дитини є фізично здоровим, працездатним чоловіком, який має роботу та має постійний дохід. З цього випливає, що матеріальний стан відповідача значно покращився з моменту винесення рішення Апеляційним судом Донецької області від 20 лютого 2013 року про встановлення аліментів у розмірі 700,00 грн. Також слід зазначити, що відповідач не має інших осіб на утриманні. Враховуючи викладене, [PERSON] просить суд, змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з Відповідача на користь Позивачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 700,00 грн на 1/4 частку від усіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; припинити стягнення аліментів на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області у справі №0538/7061/2012 від 20 лютого 2013 року та виконавчого листа № 0538/7061/2012 виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2013 року. Ухвалою судді від 15 листопада 2023 року відкрито провадження у справі № 607/21386/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] , адвокатка Пушкар С. В. в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з мотивів викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, [PERSON] народився [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 січня 2013 року у справі № 0538/7061/2012 стягнуто із [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 10 серпня 2012 року і до повноліття дитини. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 лютого 2013 року у справі №0538/7061/2012 рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 січня 2013 року змінено в частині розміру аліментів а саме: стягнуто зі [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно. 11 березня 2013 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист у справі № 0538/7061/2012 Старшим державним виконавцем Замула М. П. 27 березня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за номером ВП [NUMBER], відкритому на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі № 0538/7061/2012. Згідно довідки [INFO] № 5/17885 від 27 жовтня 2023 [PERSON] уклала контракт про проходження військової служби у ЗСУ. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2023/005190014 та 2023/005190135, сформованих 11 липня 2023 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . З довідки Коропецького обласного ліцею інтернату з посиленою віськово-фізичною підготовкою № 229 від 13 вересня 2023 вбачається що [PERSON] станом на 13 вересня 2023 року навчається у 9-а класі ліцею. З декларації про вибір лікаря, медичним документам, узд дослідженням, виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] вбачається, що саме мати займається лікуванням дитини та стежить за його здоров`я, а також, що дитина має певні проблеми зі здоров`ям, потребує спостереження лікарів. З виписки АТ КБ «ПриватБАНК» від 24 лютого 2020 слідує, що картковий рахунок [PERSON] у період 28 квітня 2014 - 23 грудня 2020 року поповнявся [PERSON] : 03 червня 2014 року на суму 199 грн; 15 листопада 2018 року на суму 400 грн; 13 листопада 2019 року на суму 500 грн; 16 листопада 2020 року на суму 200 грн. З виписки АТ КБ «ПриватБАНК» від 29 вересня 2023 року вбачається, що на картковий рахунок [PERSON] у період 01 квітня 2022 року - 28 вересня 2023 року періодично надходили аліменти, а також 03 липня 2022 року мав місце переказ коштів на суму 10 000,00 грн. З довідки про доходи [PERSON] , виданої Військовою частиною [NUMBER] від 09 жовтня 2023 року вбачається, що у період з червня 2022 року по лютий 2023 року останньому нараховано 527 919,24 грн доходу, з якого утримано військовий збір в сумі 7 918,79 грн. та аліменти у сумі 45 312,50 грн. Відповідно до довідки [INFO] № о/706 від 13 жовтня 2023 року [PERSON] переведений з військової частини [NUMBER] до [INFO] 20 лютого 2023 року та 25 вересня 2023 року відправлений для подальшого проходження служби до військової частини [NUMBER] . За змістом довідки про доходи [PERSON] , виданої [INFO] № 548/ф від 13 жовтня 2023 року, у період з березня 2023 року по жовтень 2023 року останньому нараховано 172 641,14 грн доходу. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. У відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із частинами 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. ч. 1, 2 184 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13. Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18 право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» прожитковий мінімум у 2013 році складав для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1 032 гривні. За змістом статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум у 2024 році для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» - прожитковий мінімум на дитину відповідного віку з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів до часу подання позову до суду і на даний час суттєво зріс. Таким чином, підвищення гарантованого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку судом розглядається як інший випадок, передбачений законом, який вказує на зміну майнового стану дитини (зростання потреб і відповідне погіршення майнового стану у зв`язку з фактичним зменшенням питомої ваги аліментів у забезпеченні дитини). Також судом враховано, що відповідач є військовослужбовцем, отримує постійний заробіток, а відтак матеріальне становище [PERSON] значно покращилося та стало підставою для погашення частини виниклої заборгованості зі сплати аліментів. Отож, ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує вже встановлені обставини та те, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд доходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 січня 2013 року, яке змінене рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 лютого 2013 року по справі № 0538/7061/12, та встановлення нового способу - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги позивачки припинити стягнення аліментів на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області у справі №0538/7061/2012 від 20 лютого 2013 року та виконавчого листа № 0538/7061/2012 виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2013 року суд роз`яснює наступне. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 39 закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню в разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який його видав. Згідно зі ст. 40 цього Закону в разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених у цьому законі. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому в ст. 199 цього кодексу, - до досягнення нею 23 років. Убачається, що з метою найкращого забезпечення гармонійного розвитку дитини, доцільно втрішувати питання про відкликання виконавчого листау справі № 0538/7061/2012 після погашення заборгованості за ним, яка існує у відповідача перед позивачкою за цим виконавчим документом. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial