Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа - [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , з якою позивач та його дружина - [PERSON] проживали однією сім`єю майже шість років, в період з січня 2015 року до дня її смерті - [INFO] . Він зазначає, що разом зі своєю дружиною [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] , в 2014 році, яка розміщена суміжно, на одному поверсі із квартирою [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] . За рік проживання, з січня 2014 року по січень 2015 року по адресі [ADDRESS] , він на прохання [PERSON] став її доглядати, а з січня 2015 року став проживати із [PERSON] у її квартирі однією сім`єю. Він проживав з бабусею п`ять з половиною років, вели спільне господарство, були об`єднані спільним побутом, сплачували комунальні платежі за житло, здійснювали купівлю меблів та речей для спільного проживання, а після смерті [PERSON] .. Він оплатив її поховання та всі супутні витрати, організував саме поховання та оплатив поминальний обід. Він отримав і свідоцтво про смерть і допомогу на поховання, як особа, що займалась похованням. Факт його спільного проживання з померлою [PERSON] підтверджується Актами про фактичне місце проживання від 10.06.2020 р. та від 31 серпня 2020 року, а також показами свідків - сусідів. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: квартира [ADDRESS] . За оформленням спадкових прав він звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Широкої Олесі Миколаївни, яка прийняла заяву від нього про прийняття спадщини за законом, як спадкоємця четвертої черги після смерті [INFO] [PERSON] та видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2020 р. за № 02-31/55, в якій роз`яснила, що він повинен в судовому порядку вирішувати питання про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою, оскільки позивач належить до четвертої черги спадкування, згідно ст. 1264 ЦК України, так як він останні п`ять років проживав разом з померлим та був пов`язаний спільним побутом. В зв`язку з тим, що його дружина проживала разом з ним та з [PERSON] , але право на спадщину не заявляє, він залучив її до справи в статусі третьої особи. Тому він просить суд встановити факт його постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років у період: з січня 2015 року до 22 серпня 2020 року включно, із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач викладені обставини у позовній заяві підтвердив, позов просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву, вказуючи на те, що позивачем подано позов до неналежного відповідача, зазначаючи про відсутність відповідних повноважень, які стосуються предмету позову а також зазначаючи про недоведеність позовних вимог належними та допустимими доказами, що у своїй сукупності дозволяли б встановити обставини, викладені у позовній заяві. Представником позивача було направлено відповідь на відзив, у якій вказано про наявність повноважень відповідача, що стосуються предмету позову - відумерлої спадщини; вказано про вибір неналежної практики Верховного Суду для правового обґрунтування відзиву, наведено правові норми та практику Верховного Суду щодо визначення складу членів сім`ї. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №2» ПМР № 2446 від 16.09.2020 року (а.с. 11) та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру №414710-2020 від 06.02.2020 року (а.с. 17). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.08.2020 року (а.с. 6), актовий запис про смерть №1167, що зареєстровано Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Свідоцтвом про право власності на житло від 25 квітня 1994 року №2125 підтверджується, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на квартиру [ADDRESS] . В січні 2014 року позивач разом з дружиною [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., зареєстрованим в реєстрі за №369. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживав в квартирі [PERSON] з 2015 року, за адресою [ADDRESS] . Вони проживали однією сім`єю, як бабуся та онук, вони витрачали кошти на їжу, на аптеку, святкували свята разом, займалися ремонтом квартири, вели спільне господарство, купували меблі. [PERSON] за узгодженням з [PERSON] міняв каналізацію в квартирі. Їм відомо, що позивач звертався до правоохоронних органів в зв`язку з втратою [PERSON] паспорту. За життя [PERSON] . [PERSON] привозив додому нотаріуса, щоб скласти заповіт, але бабуся в той день була не зовсім в здоровому стані, тому нотаріус не взяв на себе таку відповідальність і не склав заповіт, хоча [PERSON] висловлювала таке бажання. Саме [PERSON] поховав [PERSON] , отримав документи на поховання, влаштував поминальний обід. Весь час проживання [PERSON] з [PERSON] він діяв як рідна людина бабусі. Актами про фактичне місце проживання від 10.06.2020 р. та від 31 серпня 2020 року, виданими Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, підтверджується, що [PERSON] фактично проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] на протязі останніх п`яти років та вів спільне утримання господарства. Дані Акти суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки саме Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради отримувала кошти за надання житлово-комунальних послуг, що підтверджено квитанцією №12 від 10.06.2020 року (а.с.27), тому мало право видавати такі довідки. Факт проживання позивача разом із [PERSON] однією сім`єю підтверджується листом начальника ГУНП у Полтавській області від 27.09.2019 року (а.с. 22) та довідкою від 20.09.2019 року (а.с.23), де вказано, що саме [PERSON] звертався з письмовими заявами по втраті [PERSON] документів. Квитанціями про сплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року (а.с. 25-33), тобто ще за життя [PERSON] , підтверджується, що платниками є [PERSON] , його дружина [PERSON] та [PERSON] , відповідно, вони спільно вели господарство. Наявність у позивача документів, частина з яких виписана на його ім`я - копія ІD-картки [PERSON] та картки платника податків (а.с.16), свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про поховання (а.с.9А), довідка про причини смерті №552, Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, товарний чек від 22.08.2020 року, також підтверджують факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю, який після смерті [PERSON] здійснив ряд дій, що притаманні близьким родинним відносинам. Досліджені в судовому засіданні докази: пояснення свідків, письмові докази, у своїй сукупності підтверджують, що позивач [PERSON] з січня 2015 року постійно проживав з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю, за адресою [ADDRESS] та вів з нею спільне домашнє господарство, тому позов підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Широкої О.М. з приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] .. Однак приватним нотаріусом при перевірці документів було встановлено, що заявником не підтверджено факт спільного проживання зі спадкодавцем, що згідно п. 4.4. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 269/5 від 22.02.2012 року, підтверджується у судовому порядку (а.с.7), в зв`язку з чим [PERSON] був вимушений звернутися до суду. Стосовно доводів відповідача, наведених у відзиві та в судовому засіданні, суд зазначає про те, що представником позивача спростовано посилання на неналежність відповідача у справі, так як Положенням про Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради визначено, що Управління здійснює, у тому числі, звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, тобто у разі неподання позовної заяви [PERSON] до суду, обов`язок подання позовної заяви щодо предмета розгляду даної справи покладено саме на відповідача. Крім того, доводи відповідача стосовно того, що надані позивачем письмові докази не охоплюють весь період спільного проживання зі спадкодавцем, суд вважає спростованими показами свідків, які конкретно зазначили про проживання позивача разом з [PERSON] більше п`яти років, відтак суд вважає доведеним заявлений період спільного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, встановлення факту, проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення та дозволить реалізувати свої спадкові права. Згідно положень п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає, що [PERSON] скористався своїм правом і звернувся до суду з вимогою про встановлення факту постійного проживання. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК). Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців їхнє проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Отже, визначальним є поняття сім`ї. Згідно зі ст. 3 СК України, сім`ю становлять особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Особа, яка претендує на спадщину, мас довести, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю (мала спільне господарство, витрати тощо), і що таке проживання тривало не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Це можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім`ї; документи, які підтверджують спільне проживання та спільні витрати, тощо. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності СК України. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно вимог частини 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. (ст. 55 Конституції України). Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає встановленим факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини до дня реєстрації смерті [INFO] .

Outcome: approved