Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

14 грудня 2023 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовано позов тим, що позивач з 20 листопада 2023 року є власником квартири [ADDRESS] . Вказану квартиру позивач придбала у відповідача, [PERSON] та [PERSON] . За умовами договору купівлі-продажу даної квартири продавці зобов`язалися зняти з реєстраційного обліку відповідача до 22 листопада 2023 року, однак і на даний час відповідач є зареєстрованим у вказаному житловому приміщенні, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2023 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] з 20 листопада 2023 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 20 листопада 2023 року (а.с. 5-7) та копією витягу з Державного реєстру речових прав від 20 листопада 2023 року (а.с. 8). Так, 20 листопада 2023 року між [PERSON] (продавець), [PERSON] (продавець), від імені якого діє [PERSON] (представник продавця), Чепурною Світалною (продавець), від імені якої діє [PERSON] (представник продавця) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 5.1 договору продавці (в тому числі в особі представника продавців) зобов`язалися зняти з реєстраційного обліку [PERSON] , [INFO] , у вказаному нерухомому майні в строк до 22 листопада 2023 року. З копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб згідно Реєстру територіальної громади слідує, що відповідач станом на 01 грудня 2023 року зареєстрований у вказаній квартирі (а.с. 9). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~321\~Цивільного кодексу\~України право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Враховуючи норми законодавства, а також те, що припинення права власності на житло у колишнього власника тягне за собою втрату ним і права користування житлом, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved