Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 07 травня 2009 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від цього шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов?язки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вже на протязі декількох місяців вони взагалі перестали спілкуватися, що стало причиною того, що відповідачка перейшла проживати окремо від нього й дітей до своїх батьків. Він в свою чергу проживає разом із дітьми за іншою адресою. Як зазначає позивач, відповідачка стала має намір виїхати для проживання з України до Чеської Республіки, де на даний час працює у якості сезонного працівника. Діти мають постійне місце навчання, яке не бажають залишати та змінювати, а також не бажають виїжджати з відповідачкою за кордон та виявили бажання проживати разом із батьком, який створив всі необхідні умови для цього. Посилаючись на вказані обставини, в позовній заяві висловлено прохання про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком. Ухвалою суду від 02 січня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки і піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Белла В. М. в підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви з проханням розгляду справи за заявленим позовом за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву за змістом якої висловила позицію про визнання позовних вимог у повному обсязі, справу просила розглядати без її участі. Представником Органу опіки і піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області подано заяву за змістом якої висловлено позицію про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог та розгляду справи за відсутності представника сільради. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачка позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Суд встановив, що між сторонами 07 травня 2009 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за місцем проживання батька, про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , а також довідка про склад сім?ї № 424 від 29.11.2023 (а.с. 13, 14, 11). Мати дітей - [PERSON] проживає окремо від дітей, підтвердженням чого є довідка про склад сім?ї № 425 від 29.11.2023 (а.с. 12). Із довідки про доходи № 158 від 15.12.2023 вбачається, що [PERSON] працює в Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області на посаді оперуповноваженого (а.с. 15). За змістом довідок № 60 та № 61 від 08.12.2023, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , навчаються у 8 та 5 класі відповідно, Присліпської гімназії Міжгірської селищної ради (а.с. 16, 17). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 11.01.2024, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із двома дітьми: , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яким батьком створені всі необхідні умови для розвитку, відпочинку та навчання. Встановлено, що після розірвання шлюбу батьки вирішили, що їхні спільні діти проживатимуть з батьком. Мати дітей проживає окремо за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім?ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини 1 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частинами 1 та 2 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частини 1 та 2 статті 160 СК України). За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, виходячи з визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком. При ухваленні такого рішення суд переконаний, що за наведених вище обставин встановлення місця проживання малолітніх дітей разом із батьком відповідатиме інтересам дітей.

Outcome: approved