Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

Представниця ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» адвокат Кузеванова Р.Р. у грудні 2023 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що 08.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-7883198, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 2415,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, отримані за договором кошти не повернув та не сплатив проценти. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 9315,00 грн, яка складається з основної заборгованості в розмірі 2415,00 грн, а також заборгованості за процентами у розмірі 6900 грн. У зв`язку з наведеним, представниця позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованість за договором кредитної лінії № 00-7883198 від 08.05.2023 у розмірі 9315,00 грн, а також кошти на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн, та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою суду від 08.01.2024 було відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представниця позивача заявлений позов підтримала пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Також представниця позивача, зважаючи на визнання відповідачем позову, не заперечила проти зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу до 2000 грн. Відповідач у судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9315 грн визнав повністю. Також відповідач, у зв`язку з визнанням позову, просить повернути з державного бюджету позивачеві 50 % судового збору. Крім того, відповідач просить зменшити витрати позивача на оплату послуг правничої допомоги. Заслухавши пояснення представниці позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 08.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 00-7883198, відповідно до умов якого останньому було надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії у розмірі 2415,00 грн строком на 120 днів (до 05.09.2023) з умовою сплати процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою 0,10% на день за перші 10 днів користування кредитом та стандартною процентною ставкою 2,50% на день після 10 дня користування кредитом по день повернення кредиту (а.с. 8-11, 14-17). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов вказаного договору на картковий рахунок позичальника [PERSON] 08.05.2023 було перераховано обумовлену суму кредитних коштів (а.с. 19). Отже позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит. Всупереч умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість розмір якої, згідно розрахунку позивача, станом на 19.12.2023 складає 9315,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2415,00 грн, а також заборгованості за процентами у розмірі 6900 грн (а.с. 18). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем заявленого до нього позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 1073,60 грн, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а інші 50% судового збору, що становить 1073,60 грн, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представниця позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подала: договір про надання юридичної (правничої) допомоги № 04/01 від 04.01.2023; ордер на надання правничої допомоги від 04.01.2023; попередній розрахунок суми витрат на юридичну (правничу) допомогу; акт приймання-передачі виконаних робіт від 26.12.2023; квитанцію № 26/12 від 26.12.2023 про отримання адвокатом Кузевановою Р.Р. від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» коштів у розмірі 8000,00 грн, як оплату за договором про надання юридичної (правничої) допомоги (а.с. 7, 22 - 25). Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 8000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представницею позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 26.12.2023 адвокатом Кузевановою Р.Р. на виконання умов договору про надання юридичної (правничої) допомоги № 04/01 від 04.01.2023 було проведено такі дії: консультація, узгодження правової позиції; підготовка проекту позовної заяви; підготовка адвокатського запиту до АТ «ПриватБанк»; підготовка клопотання про витребування доказів (а.с. 24). Суд вважає, що вартість послуг адвоката за надані послуги є неспівмірною з ціною позову та завищеною, оскільки вартість послуг правничої допомоги становить 86 % від ціни позову, дана справа є незначної складності, позовна заява складається з шести аркушів, тому її складання, враховуючи неодноразове представництво адвокатом Кузевановою Р.Р. інтересів позивача та професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить складності. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 2000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: approved