Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача: -249\~792 грн. 40 коп. боргу за попереднім договором (включно зі штрафом 10 %); -три проценти річних за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 34\~970 грн. 94 коп.; -інфляційні втрати за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 136\~136 грн. 86 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 грудня 2017 року між [PERSON] через її довірену особу та [PERSON] через її довірену особу було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири. Попередній договір засвідчено нотаріусом [PERSON] . Згідно пункту 1 попереднього договору (зі змінами) продавець у строк до 31 липня 2018 року зобов`язався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 27 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 гa, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0020, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно пункту 4 попереднього договору на підтвердження намірів сторін покупець передав, а продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 227 084 грн. (еквівалентно 8096 доларів США). За умовами пункту 5 попереднього договору сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений попереднім договором, продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу в розмірі 227\~084 грн. протягом одного місяця. Крім того, продавець має сплатити штраф 10 % від загальної вартості квартири. Всупереч умовам попереднього договору продавець не передав у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 31 липня 2018 року, так і станом на день подання цієї заяви. Більш того, багатоквартирний житловий будинок, в якій має знаходитися вказана квартира, не побудований та не введений в експлуатацію досі. Крім того, всупереч умовам попереднього договору продавцем не повернуто покупцю одержану від нього суму авансу як протягом одного місяця, так і станом на день подання цієї заяви. При цьому, розшукати продавця для вручення вимоги про повернення авансу не вдається можливим, оскільки остання за місцем реєстрації не перебуває, на зв`язок не виходить, працівники офісу продажів відповідного житлового комплексу контактів не надають. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче провадження. У відзиві на позовну заяву [PERSON] вказує на те, що договором обумовлено повернення коштів протягом одного місяця до закінчення строку дії попереднього договору. Відповідач не відмовлявся та не відмовляється, не ухилявся та не ухиляється від укладення договору купівлі-продажу. Укласти основний договір у визначений попереднім договором термін та по цей час відповідач не мала можливості у зв`язку з незакінченням будівництва багатоквартирного житлового будинку, в якому розташована квартира [ADDRESS] , зумовленого рядом об`єктивних причин (економічні обставини, які призвели до подорожчання будівельних матеріалів фактично у два рази та введенням обмежувальних заходів в наслідок розповсюдження в Україні коронавірусної інфекція Covid-19, а в подальшому введення на всій території України військового стану у зв`язку з розпочатою військовою агресією російської федерації проти України). Предметом попереднього договору є укладання в майбутньому договору купівлі-продажу квартири (основного договору). Передумовою для укладання такого договору має бути введений в експлуатацію будинок та оформлене право власності на квартиру на відповідача. Строк (термін) та порядок повернення грошових коштів по закінченню строку дії попереднього договору сторонами визначено не було. Обов`язок повернути грошові кошти, сплачені позивачем відповідно до п. 4 попереднього договору, на дату подання позовної заяви у відповідача не настав, оскільки позивачем не пред`явлена відповідна вимога відповідачу, передбачена ч. 2 ст. 530 ЦК України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 29 грудня 2017 року між [PERSON] через її довірену особу та [PERSON] через його довірену особу було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири. Попередній договір засвідчено нотаріусом [PERSON] (нотаріальний бланк НМХ604414). Згідно пункту 1 попереднього договору (зі змінами) продавець у строк до 31 липня 2018 року зобов`язався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 27 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 гa, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0020, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно пункту 4 попереднього договору на підтвердження намірів сторін покупець передав, а продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 227 084 грн. (еквівалентно 8096 доларів США). Згідно пункту 5 попереднього договору, сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений попереднім договором, продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу в розмірі 227\~084 грн. протягом одного місяця. Крім того, продавець має сплатити штраф 10 % від загальної вартості квартири. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом встановлено, що 29 грудня 2017 року між сторонами був підписаний попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п. 1 у строк до 31 грудня 2018 року відповідач зобов`язався передати позивачу у строк у власність позивача з укладанням договору купівлі-продажу квартири, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , загальною площею 27 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 ra, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0020, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до п. 12 попереднього договору цей договір діє до моменту укладення Основного договору. Відповідно до п. 13 попереднього договору зміни та доповнення до цього договору, а також його розірвання оформляється у вигляді окремого нотаріально посвідченого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України\~предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не було виконано умови попереднього договору, у зв`язку з чим було порушено права позивача [PERSON] , остання має право на стягнення з відповідача сплаченої суми авансу з урахуванням штрафу у розмірі 10 % від загальної вартості квартири, передбаченого п. 5 попереднього договору. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми авансу, сплаченої позивачем за попереднім договором купівлі-продажу квартири у повному обсязі з урахуванням штрафу, що разом становить 249\~792 грн. 40 коп. Що стосується стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Згідно із ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16 висловив правову позицію та зазначив, що за змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат за користування грошовими коштами на підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до п. 1 попереднього договорору продавець (відповідач) у строк до 31\~липня 2018 року зобов`язувався передати у власність Покупцеві (позивачеві) з укладенням договорів купівлі-продажу квартиру, а відповідно до п. 5 попереднього договору сторони домовилися про повернення Продавцем Покупцеві авансу протягом одного місяця у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартир. Таким чином, прострочення виконання зобов`язання розпочалось з 01 вересня 2018 року. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими та містять зобов`язальний характер, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних з моменту прострочення зобов`язання (01.09.2018 року) по дату ухвалення судового рішення у справі. Три відсотки розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]. Таким чином, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01 вересня 2018 року по 08 листопада 2023 року складає 38\~885 грн. 49 коп. Інфляційні збитки розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Інфляційні збитки за періоди з 01 вересня 2018 року по 08 листопада 2023 року складають\~161\~649 грн. 81 коп. Заперечуючи проти позову, відповідач не надала доказів, які спростовують заявлені позивачем вимоги. Посилання на незакінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку, в якому розташована квартира [ADDRESS] , у зв`язку з рядом об`єктивних причин (економічні обставини, які призвели до подорожчання будівельних матеріалів фактично у два рази та введенням обмежувальних заходів в наслідок розповсюдження в Україні коронавірусної інфекція Covid-19, а в подальшому введення на всій території України військового стану у зв`язку з розпочатою військовою агресією російської федерації проти України) не заслуговують на увагу, оскільки згідно вимог закону зобов`язання за договором повинні виконуватися належним чином та договір є обов`язковим для виконання сторонами. Основний договір мав бути укладений сторонами ще до 31 липня 2018 року, тоді як коронавірусна інфекція та введення на всій території України військового стану виникли значно пізніше зазначеної дати. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 4\~309,00 грн. У позовній заяві [PERSON] просила стягнути на її користь з відповідача витрати на правничу допомогу, розмір яких складає 7 500 грн. З матеріалів справи вбачається, що інтереси [PERSON] представляв [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 070423-4 від 07 квітня 2023 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1137638. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 2 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Як убачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу (договору про надання правової допомоги, детального опису робіт, виконаних адвокатом, актів виконаних робіт, тощо). За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу з відповідача.

Outcome: partial