Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

До Кіровського районного суду міста Кіровограда 05 лютого 2024 року надійшла заява [PERSON] , щодо видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, з забороною [PERSON] вести листування та телефонні переговори з [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. В обгрунтування заяви зазначила, що перебуває із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя у сторін не склалось та наразі припинені шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. При цьому, вказує, що чоловік останнім часом став агресивним, почав принижувати її в присутності дитини, погрожувати та ображати нецензурною лайкою. Такі дії чоловіка викликають у неї побоювання за свою безпеку та безпеку дитини, оскільки зі сторони [PERSON] такі дії почали носити систематичний характер, зберігаються та будуть в подальшому зберігатись. Відтак, вважає, що є особою, яка зазнала і продовжує зазнавати домашнього насильства, а тому дієвим та ефективним способом її захисту від домашнього насильства з боку чоловіка буде застосування обмежувального припису. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2024 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання (а.с.10). В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали з наведених у ній підстав та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. У заявника та заінтересованої особи є малолітній син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.02.2022 року виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно якого батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 20 грудня 2023 року Управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області складено терміновий заборонний припис серії АА302158 відносно [PERSON] , згідно якого [PERSON] перебуваючи за місцем проживання дружини вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно [PERSON] , що виражалось у грубій нецензурній лайці, та погрожуванні фізичною розправовою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 15.00 год. 00 хв. 20 грудня 2023 року та діє до 15 год. 00 хв. 30 грудня 2023 року (а.с.7). 02 січня 2024 року Управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області складено терміновий заборонний припис серії АА367782 відносно [PERSON] , згідно якого [PERSON] перебуваючи за місцем проживання дружини вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно [PERSON] , що виражалось у образі та погрозах. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 7 діб з 15.00 год. 00 хв. 08 січня 2024 року та діє до 15 год. 00 хв. 15 січня 2024року (а.с.8). Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 січня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с.12-13). Із зазначеної постанови вбачається, що 26 листопада 2023\~ року о 07 год. 40 хв. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 січня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с.14-16). Із зазначеної постанови вбачається, що 20 грудня 2023 року о 12 год. 00 хв. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує частина друга статті 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої\~ статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального,\~ психологічного\~ або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають\~ (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої\~ статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~ Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Тому висновок судів про неможливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] щодо прав на квартиру [ADDRESS], 1/8 частки у праві спільної власності на яку належить [PERSON], є помилковим, оскільки позбавляє позивача гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені\~ Законом № 2229-VIII». Відповідно до пункту 4\~ статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає\~ умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними,\~ залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство\~ - форма домашнього насильства, що включає\~ словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі,\~ нанесення побоїв,\~ мордування,\~ заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості,\~ залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункту 17\~ статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , та [PERSON] , беззаперечно підтвердили систематичність вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , що виражається у нецензурній лайці, погрозі життю та здоров`ю. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, а відтак заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved