Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

22 вересня 2023 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 20 жовтня 2009 року сторонами було укладено шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року по справі № 127/13008/17 було розірвано. Від даного шлюбу мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року по цивільній справі № 127/13003/17 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1\~500 грн. 00 коп., починаючи з 19 червня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивача суттєво змінився у зв`язку із втратою роботи. Позивач перебуває на 5 місяці вагітності та доглядає за хворою матір`ю свого нинішнього чоловіка [PERSON] , який являється військовослужбовцем та проходить службу в зоні бойових дій. За таких умов позивач позбавлена можливості влаштуватись на роботу та самостійно забезпечувати належне та достатнє утримання спільної із відповідачем доньки, повністю забезпечувати постійно зростаючі потреби дитини, в повній мірі забезпечувати її фізичний, духовний розвиток, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань. У зв`язку із воєнним станом в країні та викликаною війною економічною кризою зросли ціни на продукти та одяг, навчання, гуртки тощо. Донька сторін навчається у школі, відвідує танцювальний гурток, заняття з англійської мови. Все зазначене потребує значних витрат, які позивач не може покривати так як тимчасово не працює. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2023 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 жовтня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2719, розірвано (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 04 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року, яке отримано судом з Єдиного державного реєстру судових рішень з повним доступом, стягнуто щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 19.06.2017 року і до досягнення нею повноліття на користь [PERSON] . Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 10 березня 2023 року [PERSON] та [PERSON] (позивач) зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 10 березня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 6). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.\~3\~ст.\~181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір\~аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку зі\~зміною матеріального\~чи сімейного\~стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищевикладене,\~суд прийшов\~до висновку\~про часткове\~задоволення позовної\~вимоги про\~зміну способу\~стягнення присуджених\~аліментів та\~вважає за\~необхідне змінити\~спосіб стягнення\~присуджених аліментів,\~визначених рішенням\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~11\~вересня 2017\~року та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~на утримання\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти в\~розмірі 1/4\~частки усіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів у новому розмірі необхідно здійснювати з дня набрання рішенням законної сили. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial