Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивач Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] і згідно уточнених у подальшому вимог просив постановити судове рішення, яким припинити право власності громадянина російської федерації [PERSON] на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,1998 га за кадастровим номером 6120489100:01:001:0224, площею 1,2793 га за кадастровим номером 6120489100:01:001:0339, площею 0,2102 га за кадастровим номером 6120489100:01:001:0613, площею 0,3097 га за кадастровим номером 6120489100:01:001:0728 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва господарства, які розташовані на території колишньої Урманської сільської ради Бережанського району (на даний час Бережанська міська рада Тернопільського району) Тернопільської області, шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого при поданні позову судового збору в розмірі 2\~684,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що відповідач є громадянином російської федерації і, набувши 12 листопада 2013 року в порядку спадкування у власність згадані земельні ділянки, повинен був протягом одного року їх відчужити, однак цього не зробив, що має наслідком припинення права власності такої особи на вказані земельні ділянки, шляхом їх конфіскації за рішенням суду (в порядку ст.145 Земельного кодексу України). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] клопотав про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача; позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у засідання суду не з`явився, належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті суду, заяв по суті справи та з приводу своєї участі у судовому розгляді цієї справи до суду не подав. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» у засідання суду не з`явився, належним чином повідомлений, подав суду заяву у якій вказав, що повністю підтримує позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області і просить справу розглянути без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6120489100:01:001:0224, площею 1, 1998 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Урманської сільської ради (на даний час Бережанська міська рада Тернопільського району) Тернопільської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340023750 від 21.07.2023 року. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6120489100:01:001:0339, площею 1,2793 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Урманської сільської ради (на даний час Бережанська міська рада Тернопільського району) Тернопільської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340026253 від 21.07.2023 року. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6120489100:01:001:0613, площею 0,2102 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Урманської сільської ради (на даний час Бережанська міська рада Тернопільського району) Тернопільської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340022823 від 21.07.2023 року. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6120489100:01:001:0728, площею 0,3097 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Урманської сільської ради (на даний час Бережанська міська рада Тернопільського району) Тернопільської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340025536 від 21.07.2023 року. Статтями 13, 14\~Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст.\~1\~Земельного кодексу\~України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст.\~19\~Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимогстатті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною ч. 2 ст.\~81\~Земельного кодексу\~України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст.\~81\~Земельного кодексу\~України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини 4 статті 81\~Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2, 4 ст.\~145\~Земельного кодексу\~України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно ст.\~125\~Земельного кодексу\~України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку відповідач набув з 12.11.2013 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Однак, у подальшому й по даний час земельні ділянки ним самостійно не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 статті 81 Земельного кодексу України. Пунктом 10 ч. 1 ст.\~346\~Цивільного кодексу\~України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст.\~41\~Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту "е" ч. 1ст.\~140\~Земельного кодексу\~України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Оскільки відповідач протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку її не відчужив, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити, шляхом конфіскації. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст.\~348\~ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153\~Земельного кодексу\~України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 12.11.2013 року по даний час) не відчужив їх, тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved