Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що між ним та відповідачем 14.02.2022 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 100000 грн. Відповідач взятих на себе зобов`язань із своєчасного повернення коштів не виконав. Станом на 10.08.2023 сума боргу становить 134 817,46 грн., з яких: 99500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12,38 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 35305,08 грн. заборгованість за комісією. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що на підтвердження вимог позивачем надано копію платіжної інструкції, відповідно до якої відповідач перераховує на свою користь кошти в розмірі 100 000 грн. Відповідно до умов договору кошти повинні бути перераховані банком. Вказане свідчить, що позивачем не виконано умов договору щодо перерахування коштів. Платіжна інструкція свідчить про те, що відповідачем перераховано кошти на власний рахунок. Нарахування комісіє ї незаконним, оскільки незрозуміло за надання яких послуг вона стягується, а тому не може бути врахована в суму заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позову. Представники сторін у судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи їх його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 14.02.2022 року відповідачем подана заява №1002094699801 до АТ «ПУМБ» на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до поданої заяви заявник просить надати споживчий кредит на суму 100 000 грн. на загальні споживчі цілі та сплату разової комісії банку на строк 36 місяців. Визначено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,22%, розмір процентної ставки -0,010% річних. Визначено спосіб надання споживчого кредиту - банківський переказ на рахунок [NUMBER] в АТ «ПуМБ». Відповідно до п. 9 розділу «Споживчий кредит» при обранні способу надання споживчого кредиту шляхом банківського переказу, уповноважує банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання кредиту. У заяві визначено графік платежів: передбачено сплату чистої суми кредиту ануїтетними платежами по 4998,21 грн. щомісяця та 4997,89 грн. - останній платіж. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2220 грн. щомісяця (а.с. 2-3). Відповідачем підписано також паспорт споживчого кредиту, яким визначено такі ж самі умови кредитування (а.с. 4). Відповідно до платіжної інструкції №TR.56004176.118416.8810 від 14.02.2022 платником [PERSON] з рахунку [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в сумі 100 000 грн. на рахунок [NUMBER] . Одержувачем у вказаній транзакції зазначено [PERSON] . Призначення платежу - надання кредитних коштів за договором №1002094699801 від 14.02.2022 за позикою [PERSON] (а.с. 15 зв.) Відповідно до наданого позивачем розрахунку на 10.08.2023 сума боргу становить 134 817,46 грн., з яких: 99500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12,38 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 35305,08 грн. заборгованість за комісією (а.с. 16-17). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Обгрунтовуючи позовні, позивач зазначає, що банком було перераховано відповідачу кошти за договором, однак відповідач не виконав свого зобов`язання з повернення коштів. На підтвердження перерахування коштів відповідачу надано копію платіжної інструкції відповідно до якої платником [PERSON] з рахунку [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в сумі 100 000 грн. на рахунок [NUMBER] (одержувач [PERSON] ). Призначення платежу - надання кредитних коштів за договором №1002094699801 від 14.02.2022 за позикою [PERSON] . На переконання суду цей доказ не може свідчити про перерахування товариством на користь відповідача коштів, оскільки і платником і одержувачем переказу вказано відповідача. Крім того, пунктом 9 Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування передбачено спосіб видачі кредиту - перерахування на банківський рахунок [NUMBER] в АТ «ПуМБ». Матеріали справи не містять доказів здійснення банком перерахування відповідачу коштів на цей рахунок. Судом було витребувано у позивача копії первинних документів, які б підтверджували здійснення переказу банком коштів на користь [PERSON] за спірним кредитним договором. На виконання ухвали позивачем було надано копію платіжної інструкції № TR.56004176.118417.8810 від 14.02.2022, відповідно до якої платником [PERSON] з рахунку [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в сумі 100 000 грн. на рахунок [NUMBER] (одержувач [PERSON] ). Вказаний доказ також не підтверджує, що банком здійснювався переказ коштів відповідачу, оскільки і платником, і одержувачем вказана одна і та сама особа - відповідач. Таким чином, позивачем не доведено, що на виконання умов договору кредитором здійснювалось перерахування позичальнику коштів. Відтак, позивачем не доведено виникнення у відповідача обов?язку повернути ці кошти разом із нарахованими відсотками . Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що процесуальний обов?язок доведення обгрунтованості позовних вимог покладений саме на позивача, а суд не може збирати докази за власною ініціативою, про що вказано у частині 7 статті 81 ЦПК України. Цивільним процесуальним кодексом передбачено право сторони у випадку неможливості самостійно надати докази заявити клопотання про їх витребування. Таким правом позивач не скористався. Позивачем не доведено виникнення у кредитора права вимагати повернення коштів за договором, оскільки не доведено перерахування цих коштів позичальнику. Відтак, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають у зв?язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed