Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в якій позивач просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та залишити дитину на виховання матері [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу відповідач остаточно втратив інтерес щодо утримання свого сина: не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами неповнолітнього [PERSON] та його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвiдомлення; не надає дитинi доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Іскра С.Л. не з`явилися, при цьому в матеріалах справи наявна заява представника, в якій остання просила справу розглянути у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. В підготовчому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Голосов Ю.В. надав заяву відповідача про визнання позову у справі про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , справу просив розглянути у його відсутність, зазначив про те, що наслідки визнання позову йому зрозумілі. В підготовче судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, не з`явився. Суд, приймаючи визнання позову відповідачем перевірив відсутність суперечень вимогам закону та порушень прав, свобод і інтересів інших осіб. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). ( а.с.8). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.07.2017 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом з матір`ю- позивачем по справі, остання займається вихованням сина та здійснює фінансово-матеріальне забезпечення потреб дитини. Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України - батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що «...ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладених положень процесуального закону, суд взяв до уваги, що позовні вимоги були визнані відповідачем в заяві, поданій у підготовчому судовому засіданні, в повному обсязі. Визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав також відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, враховуючи, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позову до суду, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved