Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя», Валківської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) розміром 6,68 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області. В обґрунтування\~ заявлених вимог\~зазначено, що з серпня 1992 року по липень 1999 року позивач, працювала у колгоспі «Нове життя», 24.02.1993 року була прийнята в члени колгоспу. У червні 2023 року дізналась, що після 1996 року усім колишнім членам колгоспу видані земельні частки (паї). Передання у колективну власність земель (3502,6 га) було оформлено Державним актом на право колективної власності на землю серії ХР-06-00-000488 від 07.02.1996 року. Розпорядженням Валківської районної державної адміністрації № 74 від 24.03.2000 року було затверджено уточнений розрахунок вартості земельної частки (паю) та його розміру, а саме: вартість 25872,00 грн, розмір 6,68 га. При цьому, у додатку № 1 до Державного акту «Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» позивач зазначена не була з невідомих підстав. У Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відомості про реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я позивача відсутні, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.08.2023 року. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 09.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання. 24.11.2023 року судом було отримано відзив Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що позивачем не було дотримано необхідних умов, що дають право особі претендувати на отримання земельної частки (паю). Не надано належних та допустимих доказів, щодо звернення до проведення в КСП «Нове життя» розпаювання земель у 2000 році та видачі сертифікатів на право на земельну частку(пай) до загальних зборів членів колгоспу з питанням щодо внесення до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-06-00-000488. Позивач не надає належних та допустимих доказів щодо звернення в період паювання земель по вищезазначеному КСП до суду в установленому порядку та строки з позовом про визнання права на земельну частку (пай). На думку відповідача, оскільки паювання земель КСП «Нове життя» відбулося у 2000 році, з огляду на положення п.6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України відповідно до яких до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року щодо строку позовної давності, та зважаючи, що позивач звернулася до суду із відповідним позовом у 2023 році, остання пропустила строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), який починається з дня коли особа дізналася або мала дізнатися про початок паювання земель. Ураховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з пропущенням строку позовної давності. Також, 24.11.2023 року Валківською міською радою Богодухівського району Харківської області подано заяву про застосування строків позовної давності. 06.12.2023 року до суду від представника позивача, адвоката Філатова Павла Аркадійовича надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача не погоджується з позицією відповідача викладеною у відзиві на позов та вказує на те, що позивач була не лише членом, але й працівником колгоспу «Нове життя» та звільнилася у липні 1999 року. При цьому, паювання земель відбулось після березня 2000 року. Про вказані обставини позивач не знала, а ПСП «Нове життя» її, як члена колгоспу не викликало, не повідомляло. Як зазначає представник позивача, встановлене законодавством право на отримання земельного паю не передбачає одночасного обов`язку особи займатись з`ясуванням вірогідності виникнення такого права та вживати дії щодо недопущення можливих порушень. Фактично матеріали справи (зокрема, надані Валківською міською радою) не містять підтверджень обізнаності позивача про обставини паювання земель в ПСП «Нове життя», з якого вона на той час звільнилася. Про обставини паювання земель позивачу стало відомо у червні 2023 року, дізнавшись про отримання паю ще одним колишнім членом колгоспу на підставі судового рішення по справі № 615/1189/20, а щодо не внесення до додатку № 1 Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства», що додавався до Державного акту стало відомо лише з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.08.2023 року. Таким чином, на думку позивача, жодних підстав для застосування строку позовної давності з березня 2000 року не має. Ухвалою суду від 04 січня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» - адвоката Журкова Віталія Івановича про визнання поважними причин пропуску строку на подачу відзиву на позовну заяву\~відмовлено, відзив залишено без розгляду. Ухвалою суду від 04 січня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, раніше поданий відзив на позовну заяву підтримує у повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з пропущенням строку позовної давності та врахувати заяву про застосування строків позовної давності. Представник Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Рішенням загальних зборів членів колгоспу «Нове життя» с. Олександрівка, Олександрівська сільська Рада народних депутатів, Валківський район, Харківська область від 24.02.1993 року, колгосп перетворений в Колективне сільськогосподарське підприємство «Нове життя» с. Олександрівка. Рішенням зборів уповноважених членів КСП «Нове життя» від 03.02.2000 року підприємство реорганізоване в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Нове життя». Рішенням загальних зборів членів СВК «Нове життя» від 01.11.2000 року кооператив реорганізований в Приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя» про що свідчить долучена до матеріалів справи копія архівної довідки Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 01-35/54 від 22.08.2023 року. Згідно долученої до матеріалів справи копії довідки № 71 від 10.07.2023 року виданої приватним сільськогосподарським підприємством «Нове життя», [PERSON] дійсно працювала в колгоспі «Нове життя» Валківського району Харківської області з серпня 1992 року по липень 1999 року. Довідка видана на підставі даних з книг обліку заробітної плати та обліку трудового стажу за 1992-1999 роки. Відповідно до копії архівного витягу з протоколу № 1 загальних зборів членів колгоспу «Нове життя» від 24.02.1993 року виданого начальником відділу Архівного управління Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 01-36/102 від 22.08.2023 року на запит представника позивача, [PERSON] прийнято до членів колгоспу «Нове життя». Також, надано інформацію, що записи про звільнення [PERSON] з членів КСП в архівних документах КСП «Нове життя» с. Олександрівка за 1992-2000 роки не виявлені. 07.02.1996 року, відповідно до рішення Олександрівської сільської ради народних депутатів від 30.06.1995 року № 5, сільськогосподарському підприємству «Нове життя» Валківського району Харківської області с. Олександрівка видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР - 06-00-000488 за яким вказаному власнику землі передаються у колективну власність 3502,6 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 85. Зі списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком 1 до державного акту, долученим до матеріалів справи вбачається, що позивач у відповідному списку не значиться. На підставі Розпорядження Валківської районної державної адміністрації № 74 від 24.03.2000 року «Про затвердження уточненого розрахунку вартості земельної частки (паю) та його розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП «Нове життя» Валківського району» у відповідності з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та враховуючи розпорядження голови райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 71 «Про проведення перерахунку розміру середньої земельної частки (паю) в КСП «Нове життя» Валківського району: розпорядження голови районної державної адміністрації від 10.06.1996 року № 188 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП «Нове життя» визнано таким, що втратило чинність та затверджено уточнений розрахунок вартості земельної частки (паю) 25872 грн, розмір в умовних кадастрових гектарах - 6,68 га. Згідно інформації\~\~викладеній у листі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 29-20-11-3807/0/19-23 від 02.08.2023 року наданої на адвокатський запит представника позивача № 26/7 від 26.07.2023 року, у додатку 1 - списку громадян - членів колективного сільськогосподарського товариства, до державного акта на право колективної власності на землю серії ХР - 06-00-000488, який видано КСП «Нове життя» на підставі рішення виконавчого комитету Олександрівської сільської ради народних депутатів від 30.06.1996 року № 5, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 07.02.1996 за № 85, [PERSON] не зазначена. У Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відомості про реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я позивача відсутні. Частиною другої\~статті 14 Конституції України\~визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 1\~Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~(далі\~-\~Указ №\~720/95)\~встановлено,\~що паюванню\~підлягають сільськогосподарські\~угіддя,\~передані у\~колективну власність\~колективним сільськогосподарським\~підприємствам,\~сільськогосподарським кооперативам,\~сільськогосподарським акціонерним\~товариствам,\~у тому\~числі створеним\~на базі\~радгоспів та\~інших державних\~сільськогосподарських підприємств.\~Паювання земель\~радгоспів та\~інших державних\~сільськогосподарських підприємств\~здійснюється після\~перетворення їх\~на колективні\~сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Частинами 6, 7\~статті 6\~ Земельного\~Кодексу України\~ від\~18.12.1990\~року №\~561-Х-ІІ \~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Згідно із частиною першою\~статті 22\~ Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року № 561-Х-ІІ\~(у редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Частина друга \~статті 23\~ Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року № 561-Х-ІІ\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Згідно з пунктом 17\~перехідних положень\~Земельного Кодексу\~України від\~25\~жовтня 2001\~року № 2761-ІІ\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акту на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акту та включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акту на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. З наданих суду документів встановлено, що на час видачі 07.02.1996 року КСП «Нове життя» державного акту на право колективної власності на землю серії ХР - 06-00-000488 позивач була членом КСП та не була виключена в установленому законом порядку із членів КСП, тому мала право на отримання земельної частки (пай), однак не була включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю з невідомих причин. Разом із тим, згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на зазначені вимоги в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме\~ЦК Української РСР. Згідно зі\~статтею 71 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до положень\~статті 76 ЦК Української РСР\~перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. За змістом пункту 6 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України\~правила цього\~Кодексу\~щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені\~ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до статей\~71,\~75 ЦК Української РСР\~загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.\~Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін. Статтею 80 ЦК Української РСР\~встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність установлюється у законі із метою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску строку позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об`єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності. Механізм застосування позовної давності повинен корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті\~15,\~16,\~20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює у неї цю можливість знати про посягання на права. Право на позов у позивача виникло з 1996 року, після видачі КСП «Нове життя» державного акту на право колективної власності на землю серії ХР - 06-00-000488, а тому трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК Української РСР, минув до набрання чинності ЦК України 2003 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд зобов`язаний застосувати наслідки спливу позовної давності без подання відповідної заяви іншими сторонами спору. Доводи представника позивача зазначені у відповіді на відзив, щодо заявлення позову у межах позовної давності є необґрунтованими, оскільки паювання земель колишніх колгоспів, яке почало проводитись з 1993 року, є загальновідомим фактом, позивач, як член колгоспу могла знати про видачу КСП «Нове життя» зазначеного вище державного акту на землю, зі списком громадян, які мали право на земельну частку (пай). Приймаючи до уваги викладене, ураховуючи те, що позивач мала право на земельну частку (пай), але пропустила трирічний строк позовної давності та не надала доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду, у задоволенні позову\~слід відмовити. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд неодноразово висловлював подібну правову позицію, зокрема у постановах\~\~ від 12 червня 2019 року справі № 702/962/17 (провадження\~\~\~\~№ 61- 40068св18), від 17 червня 2020 року у справі № 600/528/16 (провадження № 61-36780св18), від 09 вересня 2020 року у справі № 637/53/18 (провадження № 61-1048св19), від 03 листопада 2020 року справі № 530/1367/18 (провадження № 61-19378св19), від 29 вересня\~\~\~\~\~\~ 2021 року у справі № 686/14921/19 (провадження № 61-3107св20),\~\~від 04 жовтня 2021 року у справі № 190/1185/20 (провадження\~\~№ 61-7084св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 662/1660/18 (провадження № 61-6204св19), від 08 листопада 2021 року у справі № 615/870/20 (провадження № 61-4437св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 662/1660/18 (провадження № 61-6204св19), від 10 лютого 2022 року у справі № 132/1038/21 (провадження № 61-19793св21), від 30 червня 2022 року у справі № 143/849/20 (провадження № 61-1089св21), від 01 лютого 2023 року у справі № 289/624/21 ( провадження № 61-21014 св 21). Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed