Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення 12082,75 гривень заборгованості з внесення плати за надання освітніх послуг та проживання у гуртожитку, що включає суму основного боргу у розмірі 11695,71 гривень, втрати від інфляції у розмірі 259,19 гривень; 3% річних у розмірі 127,85 гривень відповідно до умов Договору про навчання від 30.08.2021 року та Договору на проживання в студентському гуртожитку Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ЛНМА ім.М.В. Лисенка та [PERSON] 30.08.2021 року було укладено договір про навчання. Згідно вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання на денній формі, за освітньо-професійною програмою «бакалавр», спеціальність «Музичне мистецтво» на рівні державних стандартів вищої освіти та видати їй документ про освіту державного зразка. Згідно з п.3.2 договору відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах, у строки та в порядку, що встановлені даним договором. Відповідно до п.4.3 договору відповідач зобов`язаний внести плату за освітню послугу за навчальний рік до 1 вересня відповідного навчального року на рахунок позивача. Згідно з п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Наказом № 180-СТ від 28.10.2022 року, відповідач була відрахована з числа студентів Академії згідно поданої заяви з проханням відрахувати її за власним бажанням. В даному наказі було зазначено, що відповідач має сплатити борг за навчання у сумі 6254,65 гривень та за проживання у гуртожитку 5441,06 гривень. Також, між позивачем і відповідачем було укладено договір на проживання у студентському гуртожитку Львівської національної музичної академії ім.М.В.Лисенка. Згідно п.3.2.2. договору на проживання відповідач зобов`язався вчасно (не пізніше десяти календарних днів до початку навчального семестру) сплачувати за проживання в розмірі, визначеному академією, не менше ніж за навчальний рік або у виключних випадках, з дозволу адміністрації Академії за семестр на рахунок Академії. Відповідно до п.4.2 Договору на проживання оплата здійснюється авансово за начальний рік або з дозволу адміністрації Академії за пів року в повному обсязі, незалежно від проживання мешканця у гуртожитку в даний період. Згідно з п.5.4 договору на проживання за несвоєчасне внесення плати за проживання мешканець сплачує Академії суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оплата своєчасно за проживання у студентському гуртожитку відповідачем не здійснювалась, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 5441,06 гривень. А тому, просить стягнути з відповідача 12082,75 гривень заборгованості з внесення плати за надання освітніх послуг та проживання у гуртожитку, що включає суму основного боргу у розмірі 11695,71 гривень, втрати від інфляції у розмірі 259,19 гривень; 3% річних у розмірі 127,85 гривень відповідно до умов Договору про навчання від 30.08.2021 року та Договору на проживання в студентському гуртожитку Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.09.2023 року, справу передано за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду м.Львова. Справа поступила до суду 08.11.2023 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 28.11.2023 року, прийнято до свого провадження цивільну та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу вимог частин другої-четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. У зв`язку з неявкою учасників справи, ухвалою суду від 18.12.2023 року розгляд справи відкладено на 25.01.2024 року відповідно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, разом з тим, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася без поважних причин, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи всіма можливими засобами, в тому числі оголошенням про виклик до суду. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 25.01.2024 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем Львівською національною музичною академію ім.М.В.Лисенка та відповідачем [PERSON] 30.08.2021 року було укладено Договір про навчання, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання останньої на денній формі, за освітньо-професійною програмою «бакалавр», спеціальність «Музичне мистецтво» на рівні державних стандартів вищої освіти та видати їй документ про освіту державного зразка. Натомість відповідач зобов`язувалася своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах, у строки та в порядку, що встановлені даним договором (а.с.4-5). Так, п.2.3 Договору про навчання передбачено, що відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах, у строки та в порядку, що встановлені даним договором. Згідно з п.4.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (а.с.6-7). Крім того, 30.08.2021 року між позивачем Львівською національною музичною академію ім.М.В.Лисенка та відповідачем [PERSON] було укладено Договір на проживання в студентському гуртожитку Львівської національної музичної академії імені М.В.Лисенка, згідно умов п.3.2.2. якого відповідач зобов`язалася вчасно сплачувати за проживання в розмірі, визначеному Академією, за вересень - лютий (включно) та за березень-серпень (включно) до початку відповідного півріччя на рахунок Академії. Відповідно до п.4.2 Договору на проживання оплата здійснюється авансовано за відповідне півріччя не пізніше початку навчального семестру. Згідно з п.5.4. Договору на проживання за несвоєчасне внесення плати за проживання мешканець сплачує Академії суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (а.с.8-9). Згідно наказу № 180-СТ від 28.10.2022 року, [PERSON] відраховано зі складу студентів Академії з 28 жовтня 2022 року за власним бажанням. Заборгованість оплати за навчання на 28.10.2022 року становить 6254,65 гривень, заборгованість оплати за поживання в гуртожитку на 28.10.2022 року становить 5441,06 гривень. [PERSON] зобов`язано сплатити борг (а.с.10). Так, згідно представленого та долученого до матеріалів справи стороною позивача розрахунку, якому суд надає віри, оскільки такий здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладених договорів, крім того, правильність розрахунку такого не спростовано стороною відповідача, судом встановлено, що у відповідача наявна заборгованість з внесення плати за надання освітніх послуг та проживання у гуртожитку, що включає суму основного боргу у розмірі 11695,71 гривень, втрати від інфляції у розмірі 259,19 гривень; 3% річних у розмірі 127,85 гривень, в загальному розмірі 12082,75 гривень (а.с.3). Частиною першої статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представлений стороною позивача розрахунок інфляційних втрат та 3% річних суд вважає правильним, оскільки такий здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладених договорів, крім того, правильність розрахунку такого не спростовано стороною відповідача. Відповідно до ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зважаючи на те, що відповідач, будучи відрахованою зі складу студентів академії, своїх зобов`язань перед позивачем не виконала, виниклу заборгованість в добровільному порядку не погасила, а тому, враховуючи положення статей 625, 903 ЦК України, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та підставним, а тому задовольняє такий в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684,0 гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.13).

Outcome: approved