Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В обгрунтування позовних вимог вказує, що між ним та [PERSON] 02.08.2017 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб та складено відповідний актовий запис № 1203, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 02.08.2017 року. Від спільного подружнього життя у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Подружні відносини між сторонами фактично розірвані, спільне господарство не ведеться. Шлюб має формальний характер. У сторін різні погляди на життя, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Надання строку для примирення суперечить інтересам сторін та є недоцільним. Спору щодо проживання дитини та спільного майна подружжя немає. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 08.08.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання 29.01.2024 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду. Відповідач у судове засідання 29.01.2024 року не з`явилась, однак 26.01.2024 року подала на адресу суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяву відповідача про визнання позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.08.2017 року, зареєстрованого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2017 року, актовий запис № 1203. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.2017 року, актовий запис № 617. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, проти чого відповідач не заперечує. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved