Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про захист прав споживача шляхом стягнення (повернення) грошових коштів (авансу) в сумі 16150 гривень. В позовній заяві вказав, що 17 квітня 2022 року між ФОП [PERSON] та ним був укладений договір замовлення № 13 про надання послуг на поставку товарів, а саме : стовба (3) в кількості 26 штук по ціні 320 гривень за штуку на суму 8320 гривень; стовб (4) в кількості 40 штук по ціні 335 гривень за штуку на суму 13400 гривень; Карпатський камінь № 1, в кількості 154 штук по ціні 305 гривень за штуку на суму 46970 гривень та Карпатський камінь полукруг, в кількості 59 штук по ціні 305 гривень за штуку на суму 17995 гривень, а всього на загальну суму 86685 гривень. На виконання умов договору він, як замовник, 17 квітня 2022 року оплатив при підписанні договору аванс в розмірі 16150 гривень, що підтверджується п. 3 Договору. Згідно п. 1 Договору Виконавець зобов`язувався за замовленням Замовника виконати роботи в місцях і в терміни, зазначені Замовником. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи згідно з умовами цього договору. Згідно п.2.6 Договору Виконавець зобов`язувався виконати роботи в узгоджені із Замовником терміни. Позивач [PERSON] вважає, що виконавець Приймак О.І. умов Договору не виконав умов договору не виконав, визначений товар не поставив, не провів монтажних робіт по 22.07.2022року. 30 червня 2022 року він - позивач [PERSON] звернувся до відповідача ФОП [PERSON] із претензією, де вказав, що оплачений товар переданий не був, монтажні роботи не проведені, а тому у них , як сторін є спірне питання, яке необхідно вирішити в досудовому порядку. Вказує, що претензію відповідач [PERSON] отримав 01.07.2022 року, про що свідчить трекінг відстеження цінного листа з офіційного сайту Укрпошти, однак будь-якої відповіді відповідач не надіслав. Вказує, що він, будучи замовником за Договором № 13 від 17.04.2022 року про поставку товарів та надання послуг є споживачем, права якого порушені внаслідок невиконання умов договору та неповернення йому суми попередньої оплати в розмірі 16150 гривень, а тому слід стягнути з відповідача в його користь вказану суму та понесені ним витрати на оплату праці адвоката. Представник позивача [PERSON] адвокат Калінніков М.О. позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] кошти попередньої оплати (аванс), внесені його довірителем [PERSON] в сумі 16150 гривень та судові витрати по справі в сумі 5000 гривень за отриману правову допомогу з надання консультацій та роз`яснень, підготовки позовної заяви та представництво інтересів в суді. Представник відповідача адвокат Молчанова Ю.Ю. позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, недоведеними та просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Раніше суду нею подано відзив на позовну заяву [PERSON] . Суд, вислухавши представників сторін адвокатів Каліннікова М.О., Молчанову Ю.Ю., дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із наступного: 17\~квітня 2022\~року між позивачем [PERSON] (Замовник) та відповідачем ФОП [PERSON] (Виконавець) було укладено договір № 13, відповідно до умов якого Виконавець взяв на себе обов`язок за замовленням Замовника про надання послуг на поставку товарів, а саме : стовба (3) в кількості 26 штук по ціні 320 гривень за штуку на суму 8320 гривень; стовб (4) в кількості 40 штук по ціні 335 гривень за штуку на суму 13400 гривень; Карпатський камінь № 1, в кількості 154 штук по ціні 305 гривень за штуку на суму 46970 гривень та Карпатський камінь полукруг, в кількості 59 штук по ціні 305 гривень за штуку на суму 17995 гривень, а всього на загальну суму 86685 гривень. Відповідно до пункту 3 Договору, у день підписання договору 17 квітня 2022 року позивачем [PERSON] було сплачено аванс у розмірі 16150, 00 гривень. Терміни виконання робіт умовами договору не передбачені (графа «дата видачі» не заповнена, інші положення договору в частині визначення строків відсутні). При цьому судом був досліджений оригінал договору № 13 від 17.04.2022 року, з якого вбачається, що в правому верхньому куті відсутній напис: [ADDRESS] , як про це вказує в запереченні представник відповідача. Суд вказує,\~що адреса : «Фабрична, 4» є наявною дописаною власноручно позивачем лише у копії договору, який наданий позивачем, і напис здійснено рукою позивача, чого не заперечував і представник позивача. Судом встановлено, що відповідач, як фізична особа, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та господарську діяльність здійснює за адресою: [ADDRESS] . Усі ці відомості є у загальному доступі. Так, на офіційному веб-сайті розміщено усю достовірну інформацію про місце розташування. Відповідач вважає, відповідні дописи до тексту договору були внесені умисно, з метою виправдання подальших процесуальних дій, головною метою яких була необізнаність відповідача про такі відправлення. Так, відповідач надає опис вкладення до цінного листа, за змістом якого нібито на ім`я відповідача направлена претензія щодо повернення авансу. Наданий відповідачем доказ не є належним та допустимим. Відповідно до пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 р. № 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення, бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. Доданий опис вкладення не містить номера поштового відправлення. Таким чином, суд вважає, що наданий позивачем опис вкладення до цінного листа, за змістом якого нібито на ім`я відповідача направлена претензія щодо повернення авансу як і трекінг відстеження цінного листа з офіційного сайту Укрпошти, не належним та не допустимим доказом у справі. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк. Згідно частин 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Водночас суду необхідно встановити чи порушив відповідач строк поставки товару та чим позивач доводить, що йому не було доставлено товар, або було доставлено товар неналежної якості. Судом встановлено, що строк поставки товару та виконання робіт в договорі не вказаний та доказів того, що вказаний строк був обумовлений сторонами іншим чином, та в подальшому порушений відповідачем, суду не надано. Так, подана суду, як доказ позивачем [PERSON] претензія також не є доказом домовленості щодо строку виконання робіт відповідно до пункту п.1, п.2.6 Договору № 13 від 17.04.2022 року, оскільки по - перше, вона не була отримана відповідачем [PERSON] , а була направлена на дві адреси: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Як було встановлено судом раніше, у договорі № 13 самим позивачем було дописано [ADDRESS] , хоча відповідач [PERSON] як фізична особа , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а господарську діяльність здійснює за адресою: [ADDRESS] . Доказів отримання претензії за жодною з цих адрес, суду також не подано. По друге, вказана претензія не містить вказівки строку виконання договору, та відсутні докази домовленості сторін про такий строк виконання. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про повернення суми попередньої оплати з огляду на умови укладеного сторонами Договору та норм наведеного вище діючого законодавства є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та позивач [PERSON] не має правових підстав вимагати повернення попередньої оплати у зв`язку з не поставкою відповідачем товару, оскільки товар таки поставлявся, однак позивач його не прийняв. Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Згідно з п. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Зі змісту зазначеної норми права можна зробити висновок, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. При цьому, можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові 05.06.2018 року у справі №904/8972/17. Для задоволення вимог покупця щодо повернення суми попередньої оплати суд повинен установити факт прострочення продавця щодо передачі товару, факт належного виконання покупцем своїх обов`язків за договором, а звідси - і право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 924/277/19. Однак, як було встановлено в судовому засіданні, та вказані обставини та факти не заперечував представник позивача, між сторонами був укладений договір № 13, відповідно до умов якого Виконавець взяв на себе обов`язок за замовленням Замовника про надання послуг на поставку товарів, а саме : стовба (3) в кількості 26 штук по ціні 320 гривень за штуку на суму 8320 гривень; стовб (4) в кількості 40 штук по ціні 335 гривень за штуку на суму 13400 гривень; Карпатський камінь № 1, в кількості 154 штук по ціні 305 гривень за штуку на суму 46970 гривень та Карпатський камінь полукруг, в кількості 59 штук по ціні 305 гривень за штуку на суму 17995 гривень, а всього на загальну суму 86685 гривень. Відповідно до пункту 3 Договору, у день підписання договору 17 квітня 2022 року позивачем було сплачено аванс у розмірі 16150, 00 гривень. Терміни виконання робіт умовами договору не передбачені (графа «дата видачі» не заповнена, інші положення договору в частині визначення строків відсутні). Під час укладення цього договору в частині погодження термінів виконання робіт позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] повідомлялося, що відповідний обсяг може бути виготовлений протягом місяця. Позивач [PERSON] повідомив відповідача [PERSON] , що протягом місяця він не може гарантувати умови для виконання робіт по монтажу нової огорожі, оскільки ще не демонтована стара огорожа та йому необхідно було вирішити питання щодо доставки відповідних виробів, оскільки умовами укладеного договору доставка не передбачена. Як вбачається\~із доводів\~відповідача [PERSON] ,\~вказаних у\~відзиві на\~позов,\~ які\~не спростовані\~позивачем [PERSON] ,\~у першій\~декаді травня\~2022\~року позивач [PERSON] зв`язався із відповідачем [PERSON] та поцікавився, чи не може відповідач самостійно організувати доставку виробів із компенсацією витрат на доставку. З метою задоволення потреб позивача, відповідачем було здійснено пошук внутрішнього перевізника вантажним автомобільним транспортом (оскільки кількість та обсяг замовлених виробів є значними), узгоджено маршрут доставки до смт. Заводське та вартість такої доставки із перевізником. 13\~травня 2022\~року усі замовлені вироби за договором № 13 від 17 квітня 2022 року були доставлені в повному обсязі за адресою: [ADDRESS] (адреса Замовника, визначена у договорі). Від прийняття виробів позивач [PERSON] відмовився, умови для виконання монтажних робіт по установці огорожі не надав. Обгрунтованих причин такого невиконання умов договору позивач [PERSON] суду не пояснив і не надав. Крім того, при подачі позову до суду в позовній заяві позивачем взагалі зазначено, що відповідач [PERSON] всупереч умов Договору № 13 від 17 квітня 2022 року порушив умови договору про поставку товарів та надання послуг та не поставив замовлений товар та не провів монтажні роботи, хоча вказане було спростоване відповідачем, який довів, що поставив товар позивачу, однак позивач відмовився його приймати за провести оплату за доставку товару. Доказів того, що поставлений товар був доставленим неналежної якості чи не вказаного в договорі асортименту та кількості, позивач [PERSON] суду також не подав. При цьому, суд зазначає, що строки виконання договору № 13 від 17 квітня 20232 року в самому договорі не були передбачені, іншим чином відповідно до норм законодавства, не були домовлені та встановлені, а тому строк виконання вищевказаного договору ні на момент пред`явлення претензії, яка не була отримана відповідачем, ні на момент звернення до суду з позовом, не витекли, а позивач не надав суду жодних доказів того, що звертався до відповідача з заявою пропозицією щодо встановлення такого строку та строки виконання були погоджені сторонами, суду не надано, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Outcome: dismissed