Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що monobank - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається верифікації фізичної особи очно на точці видачі, очно у відділенні Банку, очно співробітником служби доставки Банку у зручному для клієнта місці або очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року здійснюється відеоверифікація працівником Банку дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 05.03.2020 [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 05.03.2020 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 45 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Процентна ставка за користування кредитом становила: базова - 3,1% на місяць, а збільшена - 6,2% на місяць, пільгова - 0,00001 % річних. Однак, [PERSON] у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилось прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором понад 90 днів, у зв`язку з чим 28.12.2022 АТ «Універсал Банк» направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Таким чином, станом на 14.01.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.03.2020, укладеним АТ «Універсал Банк» становить 55 332,62 грн. та складається з загального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 332,62 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22.05.2023 справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 03.08.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні, серед іншого з огляду на те, що анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 05.03.2020 не містить інформації про суму кредиту, строки кредитного договору, порядок та умови відмови від одержання кредиту, отже сама по собі підписана анкета - заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення суми без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення суми, про яку просить позивач. Відповідач зазначає, що сума заборгованості за тілом кредиту, яку просить стягнути позивач, не підтверджується належними та допустимими доказами. У позовній заяві не вказаний період, за який виникла заборгованість. Крім того, відповідач зазначає, що сума заборгованості, яку просить стягнути позивач, складається не тільки з заборгованості за наданим тілом кредиту, а й з відсотків за його користування, які нараховані у період, коли чинне законодавство звільняє відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 09.08.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому відповідач заперечує щодо зазначених у відзиві обставин, серед іншого з огляду на те, що відповідно до пункту 3 Анкети-заяви від 05.03.2020 підписанням договору боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також підтвердив, що документи зрозумілі Боржнику та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка, пеня, комісія. Договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до п.7.1.1 Умов та правил акцепт змін Клієнта на внесення змін до Договору акцептом, може бути здійснено, серед іншого, у спосіб продовження користування послугами Банку (в тому числі використання Кредитного ліміту). Боржник не звертався до Банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився. Представник позивача також зазначає, що кредитний договір між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем, у тому числі анкету-заяву разом з умовами і правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом електронного цифрового підпису. У підписаній анкеті відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. З метою підтвердження згоди споживача з умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення надісланого банком паролю у мобільному додатку. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, відповідач 05.03.2020 успішно пройшов процедуру верифікації, підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Отже, підписанням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 05.03.2020, а також засвідчив, що він повідомлений банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Виписки з особового рахунка відповідача, які надаються, підтверджується отримання, користування кредитом боржником, а також те, що після отримання банківської картки боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримав кредитні кошти. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 43 400,00 грн. Довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, додається. Згідно із виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 11 932,62 грн, тобто заборгованість становить 55 332, 62 грн. Дана заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 43 400,00 грн та суми овердрафту (мінус по картці) - 11 932,62 грн. Виписка є належним доказом заборгованості. 21.11.2023 на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому, в матеріалах позову міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. При цьому, зазначила, що кредитні кошти отримувала, але у цій редакції позов, не визнає. Крім того, надала письмові заперечення на письмові пояснення позивача. Заслухавши учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що monobank - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається верифікації фізичної особи очно на точці видачі, очно у відділенні Банку, очно співробітником служби доставки Банку у зручному для клієнта місці або очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року здійснюється відеоверифікація працівником Банку дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 05.03.2020 відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Вказана анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В Анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта та ідентифікаційного номера відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. На підставі вказаної заяви між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні № [NUMBER] та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви). При цьому, згідно з позицією Верховного Суду у справі № 423/581/16-ц, відповідно до статті Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму. У заповненій відповідачем анкеті-заяві [PERSON] погодилася, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач також підтвердила, що ознайомилася та отримала їх примірники у мобільному додатку, що вони їй зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, вона беззастережно погоджується з тим, що банк має право на власний розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати кредитний ліміт, про що вона буде повідомлена шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Згідно загальних положень Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», доступних за посиланням: https://www.monobank.ua/terms?&file=umovy-2021-02-01.pdf, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. До кредиту відносяться в тому числі суми, списані за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати мінімального обов`язкового платежу, відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно тарифу. Відповідно до п. 2.1 розділу I Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи Master Card, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Відповідно до п. 2.4 розділу I Умов, своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, встановленим в договорі порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, передбаченими договором правами та обов`язками сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена в п.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» . Пунктом 2.5 розділу I Умов визначено, що укладаючи договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору. Указаними Умовами передбачені права та обов`язки сторін, порядок здійснення дистанційного обслуговування, використання електронного цифрового підпису порядок внесення змін до Договору. У п. п. 5.3, 5.8.1 п. 5 розділу I Умов визначено, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Платіжна карта передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код (п. п. 2.1, 2.4, 2.5 розділу II Умов). П. п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 розділу II Умов передбачено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку. Форма надання кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. При цьому, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно з п. 3 відповідача погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Отже, суд приходить до висновку, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 05.03.2020 було укладено електронний кредитний договір в рамках банківського проекту «monobank» відповідно до вимог чинного законодавства, за яким остання отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі укладеного між АТ "Універсал Банк" та [PERSON] договору, відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] , на яку 05.03.2020 був встановлений кредитний ліміт у сумі 15 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 04.08.2023. Згідно з вказаною довідкою кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався декілька разів та складав станом на 05.03.2020 - 15 000,00 грн., 29.01.2021 - 45000,00грн; 08.07.2021 - 44300,00 грн.; 30.09.2021 - 44 000,00 грн.; 02.01.2022 - 43700,00 грн; 02.02.2022 - 43400,00 грн. При цьому, усі зміни кредитного ліміту відображені у мобільному додатку, користувачем якого є відповідач. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем належними доказами, за договором № б/н від 05.03.2020 станом на 14.01.2023 загальна сума заборгованості відповідача становить 55332,62 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту). З Довідки про наявність рахунку від 04.08.2023, вбачається, що в АТ "Універсал Банк" на ім`я відповідача відкрито рахунок № [NUMBER] , до якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] строком дії до 01/24. Відповідач у судовому засіданні 15.01.2024 визнала, що кредитні кошти отримувала. Як убачається, відповідач користувалася кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по її рахунку про рух коштів по картці, з якої вбачається, що остання розраховувався кредитною карткою, поповнювала мобільний рахунок, здійснювала перерахування на інші платіжні картки, а також частково погашала кредит, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконав, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість. Суми встановлених кредитних лімітів підтверджуються випискою, долученою до матеріалів справи. При цьому, відповідно до п. 5.4. розділу II Умов клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання. З наданої позивачем виписки вбачається, що відповідач після встановлення та зміни кредитного ліміту продовжував користуватись платіжною карткою, а отже відповідно до приписів п. 5.4. розділу II Умов підтвердив факт згоди з встановленням ліміту. Пунктом 5.11 Розділ ІІ Умов передбачено, що клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. Станом на 02.02.2022 відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту 43400,00 грн., у зв`язку з чим щомісячний платіж був списаний за рахунок овердрафту, в результаті чого баланс на 01.11.2022 становив - (мінус) - 11 932,62 грн. При цьому, відповідно до Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), до кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів. Таким чином, заборгованість станом на 14.01.2023, яку просить стягнути позивач - 55332,62 грн., складається зі суми використаного відповідачем кредитного ліміту - 43400,00 грн., а також суми овердрафту - 11932,62 грн. Вказана сума заборгованості підтверджується випискою, наданою представником позивача, з якої вбачається, що за період з 05.03.2020 по 14.01.2023 сума зарахувань на картковий рахунок відповідача становить 173460,16грн., при цьому сума видаткових операцій по вказаному рахунку складає 228792,78 грн. Таким чином, сума коштів, яка витрачена та не повернута відповідачем позивачу становить 55332,62 грн. = 228792,78 грн. - 173460,16 грн. Відповідно до п. 5.20 Розділ ІІ Умов, термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній календарний місяць до 1-го числа. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Крім того, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2020 у цивільній справі №200/5647/18. Таким чином, виписка по рахунку відповідача, згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання останнім кредитних коштів та здійснення ним банківських операції у тому числі сплати процентів. Щодо розрахунку заборгованості як належного доказу існування такої заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до позиції Верховного суду у цивільній справі №278/2177/15-ц, викладеній у постанові від 17.12.2020, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, якщо він досліджується разом з іншими доказами у сукупності. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру. При цьому, суд враховує позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору у зв`язку з виниклими форс-мажорними обставинами, суд зазначає наступне. За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (постанова Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21). При цьому, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації, як зазначив відповідач. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Таким чином, форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін та неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлює виконання на підставі вимог законодавства. Суд також зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Крім того, відповідач заперечуючи вимоги позивача покликається на п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець звільнив позичальника за кредитним договором від відповідальності визначеної статтею 625 цього Кодексу, тобто від зобов`язання сплачувати кредитору суму боргу за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). Позичальник за кредитним договором не звільняється від сплати відсотків за користування кредитом в період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що введення на території України воєнного стану, на який посилається відповідач, не звільняють останнього від виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором від 05.03.2020, укладеним з АТ «Універсал Банк». Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.03.2020 у загальному розмірі 55 332,62грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved