Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

20 грудня 2023 року до суду від [PERSON] надійшла позовна заява, в якій вона просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 вересня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1758. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 10 вересня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1758. Спільних дітей від шлюбу не мають. Причиною звернення до суду стало те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились через психологічну несумісність, відсутність почуття любові та взаєморозуміння. З червня 2023 року позивачка проживає окремо від відповідача. Сторони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний бюджет, кожен з них живе самостійним життям, тому шлюб між ними існує формально. Спір щодо поділу спільного майна, набутого за час шлюбу, відсутній. Відповідач не вбачає за необхідне звернутися до органу державної реєстрації актів цивільного стану із спільною заявою про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 28 грудня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 25 січня 2024 року. 25 січня 2024 року цивільну справу знято з розгляду та призначено судове засідання на 06 лютого 2024 року. Позивачка [PERSON] у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином. У позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого був повідомлений належним чином. У поданій до суду через систему «Електронний суд» заяві позовні вимоги визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~дослідивши\~матеріали\~справи,\~вважає,\~що\~позов\~підлягає\~задоволенню\~з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00042290075 від 14 листопада 2023 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 вересня 2019 року у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 10 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 1758. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с. 6-7). [PERSON] , позивачка у справі, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надала копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 02 липня 2008 року, в якому на сторінці 13 в графі «Місце проживання» міститься відповідна відмітка про її зареєстроване місце проживання ( а.с.8-10). Згідно з інформацією №15-08/2202, наданою суду 28 грудня 2023 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 25 липня 2013 року по теперішній час (а.с.18). Як убачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились через психологічну несумісність, відсутність почуття любові та взаєморозуміння. З червня 2023 року позивачка проживає окремо від відповідача. Сторони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний бюджет, кожен з них живе самостійним життям, тому шлюб між ними існує формально. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17\~Закону\~України\~«Про\~виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з\~прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як убачається із змісту позовної заяви, спільних дітей у сторін немає. Спір щодо поділу спільного майна, набутого за час шлюбу, відсутній. Відповідач не вбачає за необхідне звернутися до органу державної реєстрації актів цивільного стану із спільною заявою про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище не змінювала. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.3343466500.1 від 07 грудня 2023 року позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в сумі 1073 гривні 00 копійок, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України, що на 60 копійок менше від суми судового збору, яка підлягає сплаті при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу з урахуванням ставки судового збору, визначеної пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с.1,2). Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а зарахована до спеціального фонду державного бюджету сума судового збору становить 1073 гривень, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір в сумі 536 гривень 20 копійок, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved