Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

29 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з ТОВ «СК-АГРО» на його користь заборгованість за договором оренди землі від 5 березня 2012 року (з урахуванням додаткових угод) у загальному розмірі 59047 грн, з яких: за 2021 рік - 14310 грн орендної плати, 11731 грн пені, 4595 грн інфляційних втрат, 857 грн три відсотки річних; за 2022 рік - 18117 грн орендної плати, 8107 грн пені, 788 грн інфляційних втрат, 542 грн три відсотки річних. Стягнути з відповідача судові витрати. Вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником двох земельних ділянок: кадастровий № 5923285600:01:008:0028 та кадастровий №5923285600:01:009:0046, які успадкував після смерті дружини [PERSON] . Із 2012 року вказані земельні ділянки перебували у відповідача в оренді за договором. 10 грудня 2017 року [PERSON] уклала з ТОВ «СК-АГРО» дві додаткові угоди до вказаного договору оренди, відповідно до умов яких договір оренди землі викладений у новій редакції по кожній земельній ділянці окремо, та якими строк дії договору збільшено до 10 років, терміном до 31 грудня 2022 року, а розмір орендної плати встановлено на земельну ділянку з кадастровим №5923285600:01:008:0028 на рівні 10658,64 грн, а на земельну ділянку з кадастровим №5923285600:01:009:0046 на рівні 79,93 грн, яка в грошовій формі та з урахуванням індексації повинна виплачуватися до 30 грудня кожного року; у разі порушення строку виплати орендної плати, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Зазначає, що обрахунок орендної плати необхідно здійснювати з урахуванням індексу інфляції, навівши відповідні розрахунки. Вказує, що його дружина [PERSON] ще за життя у лютому 2023 року зверталася до відповідача з вимогою сплатити заборгованість по орендній платі за 2021-2022 рр. з урахуванням індексації. Незважаючи на обов`язковість дотримання сторонами умов договорів, зокрема щодо своєчасної сплати орендної плати, відповідач не сплатив її за 2021-2022 роки. Ухвалою суду від 29 грудня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести у спрощеному порядку без виклику та повідомлення сторін. Позивач 4 січня 2024 року та відповідач 30 грудня 2023 року отримали ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а відповідач і копію позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відповідач не подав відзиву на позов. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із 15 серпня 2002 року [PERSON] на праві приватної власності належали дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,201 га та площею 2,875 га, що розташовані на території Синівської (колишньої Саївської) сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 9-10). 10 грудня 2017 року між ТОВ «СК-АГРО» та [PERSON] укладено дві додаткові угоди до договору оренди землі від 5 березня 2012 року, відповідно до умов яких попередній договір оренди землі викладено у новій редакції у формі двох окремих додаткових угод (а.с. 11, 13). Укладені додаткові угоди є однотипними та передбачають такі умови: п. 2.1, 2.2, 2.5, 4.1 - в оренду передаються земельні ділянки: площею 2,8747 га, кадастровий №5923285600:01:008:0028, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 106586,42 грн, орендна плата - 10658,64 грн, що становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою; площею 0,2014 га, кадастровий №5923285600:01:009:0046, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 795,32 грн, орендна плата - 79,93 грн, що становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою; п. 3.1 - договори укладено на строк до 31 грудня 2022 року; п. 4.2 - у розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю; п. 4.3 - обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації; п. 4.4 - орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року; п. 4.7 - у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення; п. 9.4 - обов`язки орендаря: своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою; п. 15.1 - договір вважається укладеним, вступає в дію та приймається сторонами до виконання після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. Із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та із інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих, 14 січня 2018 року та 22 січня 2024 вбачається, що з 14 січня 2018 року за ТОВ «СК-АГРО» було зареєстровано право оренди належних [PERSON] земельних ділянок з кадастровими №№5923285600:01:008:0028, 5923285600:01:009:0046 строком до 31 грудня 2022 року, 6 лютого 2023 року право оренди на вказані земельні ділянки припинено (а.с. 17-18, 41-46). 21 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до ТОВ «СК-АГРО» із письмовою вимогою про виплату їй орендної плати за 2021 та 2022 роки з урахуванням індексації, а також пені за несвоєчасну її виплату (а.с. 26). У матеріалах справи також маються відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 21 лютого 2023 року, відповідно до яких у 2021-2022 рр. ТОВ «СК-АГРО» орендну плату [PERSON] не сплачувало (а.с. 25). [INFO] померла [PERSON] (а.с.15). 11 грудня 2023 року позивач [PERSON] отримав два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] . Позивач успадкував право власності на вказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8747 га (кадастровий № 5923285600:01:008:0028); площею 0,2014 га (кадастровий № 5923285600:01:009:0046), що розташовані на території Синівської (колишньої Саївської) сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 19-24). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Главою 50 ЦК України визначено підстави припинення зобов`язання, серед яких відсутня така підстава як закінчення строку дії договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке сталося під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина 1 статті 611 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Із огляду на наведені положення законодавства строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором, зокрема, в частині сплати орендних платежів, однак відсутні підстави для нарахування пені поза межами строку дії договору оренди за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке сталося під час дії цього договору. Відповідно до статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто дата оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежувати можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що договір оренди землі від 5 березня 2012 року припинив свою дію 31 грудня 2022 року, однак із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виплатив за 2021 та 2022 роки узгоджений розмір орендної плати із урахуванням індексів інфляції. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тому до неї увійшла і невиплачена спадкодавцю орендна плата за вказаним договором оренди землі. Орендна плата за 2021 рік з урахуванням індексів інфляції за обидві земельні ділянки становить 14310 грн (10738,57 грн (орендна плата станом на 10 грудня 2017 року: 10658,64 грн + 79,93 грн) + 3571 грн (інфляційне збільшення за період із 11 грудня 2017 року по 30 грудня 2021 року)); за 2022 рік - 18117 грн (орендна плата станом на 10 грудня 2017 року: 10658,64 грн + 79,93 грн) + 7378 грн (інфляційне збільшення за період із 11 грудня 2017 року по 30 грудня 2022 року)). У зв`язку з невиплатою орендної плати за 2021 рік на підставі пункту 4.7 договору оренди землі з відповідача підлягає стягненню пеня, яка розраховується за формулою: пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Таким чином пеня за прострочення сплати орендної плати за обидві земельні ділянки за 2021 рік за період із 31 грудня 2021 року по 31 грудня 2022 року становить 5347 грн. Нарахування пені за порушення сплати орендних платежів після 31 грудня 2022 року, тобто після припинення договору оренди (за період із 1 січня 2023 року по 29 грудня 2023 року) є безпідставним з огляду на припинення договірних правовідносин, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності. Тому неможливість виконання грошового зобов`язання чи відсутність вини не може бути підставою для звільнення від відповідальності, що передбачена ст. 625 ЦК України. Разом з тим за змістом ч. 4 ст. 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (ч. 1 ст. 613 ЦК України). Тому, якщо боржник доведе, що невиконання ним грошового зобов`язання мало місце через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, яка передбачена ст. 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов`язання у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов`язання відстрочено на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати, тому до нього можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України за весь період прострочення виконання цього зобов`язання. Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,...ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Інфляційне збільшення боргу за несвоєчасну сплату орендної плати за обидві земельні ділянки за 2021 рік за період із 1 січня 2022 року по 29 грудня 2023 року складає 4728 грн; за 2022 рік за період із 1 січня 2023 року по 29 грудня 2023 року складає 921 грн. Три проценти річних за несвоєчасну сплату орендної плати розраховується за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Такі втрати за несвоєчасну сплату орендної плати за договором оренди землі за 2021 рік за період із 31 грудня 2021 року по 29 грудня 2023 року становлять 857 грн, а за 2022 рік за період із 31 грудня 2022 року по 29 грудня 2023 року становлять 542 грн. Таким чином, вирішуючи спір, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову та, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за 2021 рік у розмірі 14310 грн, а також 5347 грн пені, 4728 грн інфляційних втрат, 857 грн три відсотки річних; орендну плату за 2022 рік у розмірі 18117 грн, а також 921 грн інфляційних втрат, 542 грн три відсотки річних. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат суду надано копії договору про надання правової допомоги № 305 від 13 грудня 2023 року, укладеного між адвокатом Козін Т.В. та [PERSON], за яким загальна вартість послуг становить 4000 грн; ордера про надання правничої допомоги [PERSON] від 13 грудня 2023 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 7 липня 2015 року № 6; акту приймання наданих послуг від 29 грудня 2023 року; розрахунком витрат на правову допомогу, згідно із договором про надання правової допомоги № 305 від 13 грудня 2023 року; копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 13 від 14 грудня 2023 року про сплату [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн. На виконання ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим (на 76%) задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 816 грн та 3040 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial