Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у березні 2023 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 26.05.2010 року в розмірі 65135.55 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684.00грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 26.05.2010 року, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилається на наступне. Так, відповідач [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 26.05.2010 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Позивач зазначає, що відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Договору №б/н від 26.05.2010 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 09.02.2023 р. становить 65135.55грн., з яких: 53282.50 грн. - заборгованість за кредитом, 11853.05 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 09.03.2023 зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатовій І.А. Ухвалою суду від 16.03.2023 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 26.05.2010 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку і отримання платіжної картки та персонального ідентифікаційного номера для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. АТ КБ «ПриватБанк» надано суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку, який відповідачем не підписано. У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором №SAMDN50000037041142, яка підписана [PERSON] 22.10.2010 року, визначено умови щодо нарахування банком відсотків на залишок власних коштів клієнта ( від 100 грн. і більше) в розмірі 10 % річних, базова відсоткова ставка в місяць ( нараховується на залишок непрострочених заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році)- в сумі 2,5%. Також передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості: у розмірі базової відсоткової ставки за договором/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; комісії та штрафів: 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій тощо, зі строком дії, який відповідає строку дії картки. Згідно виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , останній 22.10.2010 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який неодноразово змінювався. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку Універсальна, видану 22.10.2010 [PERSON] , 22.01.2015 змінено на картку Універсальна GOLD, яку 30.08.2019 року перевипущено до 02/23. У частинах першій, третій статті 509ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11Закону Українивід 12травня 1991року №1023-XII«Прозахист правспоживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна правова позиція висловлена ВС у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19), і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, пеню, штраф. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.05.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів Банку Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена ВСУ у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростована позивачем при розгляді вказаної справи. Наданий позивачем розрахунок заборгованості неможливо вважати доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки розрахунок сум заборгованості за кредитом та відсотками не є підтвердженням руху коштів на картковому рахунку. Разом з цим, вбачається, що анкета-заява була подана банку на оформлення пенсійної картки, а не кредитної картки «Універсальна» для отримання кредитних коштів. При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження отримання кредитної картки позичальником, що є предметом розгляду даної справи, оскільки в анкеті заяві відсутній номер кредитної картки, яку отримала позичальник. Вказана обставина підтверджується відміткою в анкеті-заяві про бажання відповідача оформити на своє ім`я «пенсійної карти», позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем укладався договір на отримання кредитних коштів. Окрім того, у наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 26 травня 2010 року не зазначено, що між сторонами було укладено саме договір №SAMDN50000037041142. В підписаній відповідачем анкеті-заяві процентна ставка за користування кредитом не зазначена. З вказаних доказів вбачається, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана відповідачем, подана банку на оформлення пенсійної картки та не інформації щодо встановлення кредитного ліміту, не містить умов про визначення сторонами розміру відсотків, які підлягають стягненню за користування кредитом та процентів за прострочений кредит, пені, штрафів. Додана до позовної заяви довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, стосується договору №SAMDN50000037041142, а не договору б/н від 26.05.2010. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк», не надано суду належних та допустимих доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору б/н від 26 травня 2010 року, з досягненням сторонами згоди в належній формі з усіх істотних умов, отримання кредитної картки тощо, які б свідчили про волевиявлення відповідача укласти кредитний договір та отримати відповідно кредитні кошти. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що надані банком докази не підтверджують надання відповідачу кредиту, оскільки суперечать один одному, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed