Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

14 вересня 2023 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2023 постановлено передати дану цивільну справу на розгляд Балтському районному суду Одеської області. 22 листопада 2023 року матеріали цивільної справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості надійшли на адресу Балтського районного суду Одеської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду за головуванням судді Ільніцької О.М. Ухвалою судді від 23.11.2023 постановлено відкрити провадження в даній цивільній справі, розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 20.05.2019. Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на дату підписання Анкети-заяви, та отримав документи у письмовому виді. Також він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування яким він отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.5 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту та сплатити проценти відповідно до п.2.1.1.3.1. Договору. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та не виконав умови Договору, у зв`язку з чим він станом на 23.08.2023, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, має заборгованість в сумі 63113,26 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 51373,88 грн та заборгованості за простроченими відсотками - 11739,38 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20.05.2019 в сумі 63113,26 грн станом на 23.08.2023 та понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн. З отриманої судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але 07.11.2017 знятий з обліку без зазначення іншого місця реєстрації. Частиною 10 ст.187 ЦПК України передбачено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідачу були надіслані копія ухвали про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріаламита копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів рекомендованим листом на поштову адресу за останнім відомим суду зареєстрованим місцем проживанням: [ADDRESS] , однак на адресу суду повернувся конверт із зазначеними документами з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки відповідач не отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, тому ухвалою судді від 22.12.2023 постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом до суду сторін. Представник позивача в судові засідання не з`явився, але у позовній заяві просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Оскільки іншими належними даними про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суд не володіє, тому, враховуючи ч.10 ст.187 ЦПК України, про дату, час і місце проведення судових засідань він повідомлявся шляхом розміщення на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області оголошення про виклик його як відповідача в судові засідання на 29.01.2024 та 09.02.2024. Відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав, про поважність причин своєї неявки в судові засідання суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача та неповідомленням суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов судом застосовано відповідно до ст.280 ЦПК України заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка особисто підписана відповідачем 20.05.2019, [PERSON] згоден зі ст.634 ЦК України, в повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернету за адресою privatbank.ua та які разом із Пам`яткою клієнта і Тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджується зі збільшенням строку позовної давності, зазначеним в Умовах та Правилах, та з тим, що зміни до Умов та Правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє йому про зміни шляхом використання встановлених Умовами та Правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та Правил є підтвердженням його узгодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та Правил. З довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб знайомий. Зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг зобов`язується знайомитися самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua. 06 листопада 2021 року відповідач підписав, використавши простий електронний підпис, Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту, які містять в собі більш докладнішу інформацію про основні умови кредитування з використанням платіжних карток. Згідно п.3 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банк та клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг клієнту, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між ними кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням простих електронних підписів, зазначених в цьому пункті Заяви, дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. Зміст Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг містить в собі істотні умови Договору «Кредитні картки», істотні та інші умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», угоду про використання простого електронного підпису, додаткові умови, преамбулу Умов та Правил надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх клієнтом, тарифи та інші пункти, з якими відповідач погодився, підписавши дану Заяву. Крім того підписаний відповідачем простим електронним підписом Паспорт споживчого кредиту містить в собі інформацію про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти. Також в даному Паспорті зазначено, що відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Статтею третьою Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію», в редакції на дату підписання Заяви про приєднання та Паспорту (далі - Закон №675-VIII), визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.3 ст.11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону №675-VIII). Частиною 12 ст.11 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі ч.13 ст.11 Закону №675-VIII електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Зі змісту абз.1 ч.1 ст.12 Закону №675-VIII вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису. Відповідно до ст.6 Закону України від 05 жовтня 2017 року №2155-VІІІ «Про електронні документи та електронний документообіг», в редакції на дату підписання Заяви про приєднання та Паспорту, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Згідно п.12 ст.1 Закону України від 22 травня 2003 року №851-ІV «Про електронні довірчі послуги», в редакції на дату підписання Заяви про приєднання та Паспорту, електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Зі змісту ч.1 ст.205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ч.1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 цієї статті). Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як передбачено ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується копією довідки про надання відповідачу кредитних карток, які були видані на підставі підписаного сторонами кредитного договору б/н. Згідно довідки [PERSON] були надані наступні кредитні картки: «Універсальна» № [NUMBER] від 20.05.2019, терміном дії до 03/23; «Універсальна» № [NUMBER] від 15.01.2020, терміном дії до 08/23. З копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 20.05.2019 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] . 20.05.2019 відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 2900,00 грн. 15.01.2020 відбулося збільшення кредитного ліміту, який склав - 7500,00 грн. 19.03.2020 та 25.03.2020 відбулося зменшення кредитного ліміту, який склав - 0,00 грн. В період з 24.09.2020 до 23.11.2021 відповідачу неодноразово було збільшено кредитний ліміт, який 23.11.2021 склав - 50000,00 грн. 26.12.2022 відбулося зменшення кредитного ліміту, який склав - 0,00 грн. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч.1 ст.611 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі абз.1 ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Нормами ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з копії виписки за договором б/н за період 20.05.2019-29.08.2023 про рух коштів по картці [PERSON] від 29.08.2023 відповідач повністю використав наданий йому кредитний ліміт, тому баланс на кінець періоду склав мінус 63113,26 грн. Отже судом встановлено, що Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладені в електронній формі, так як містять електронні підписи відповідача та представника позивача, зі змісту яких вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для кредитних договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, з якими відповідач в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання зазначених документів, тому Заява про приєднання та Паспорт споживчого кредиту мають силу договору, який вважається таким, що вчинений у письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.205 та ст.207 ЦК України. В порушення зазначених норм ЦК України відповідач не надав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Договором б/н від 20.05.2019 у зв`язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком, в [PERSON] станом на 23.08.2023 існує заборгованість, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, в сумі 63113,26 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 51373,88 грн та заборгованості за простроченими відсотками - 11739,38 грн. Враховуючи зазначене та те, що станом на 23.08.2023 [PERSON] , використавши кредитний ліміт, не сплатив заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20.05.2019, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 63113,26 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2684,00 грн, який позивач просить стягнути з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved