Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

22.12.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до складу якого уввійшов житловий будинок [ADDRESS] Київської області та земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 3224981200:01:005:0061. Спадкодавиця заповіту не залишила. Право на спадкування за законом отримав позивач та відповідачі, як діти спадкодавиці. Позивач звернувся до приватного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] , однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання від представника позивача надійшла заява де позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задовольнити, просив справу слухати у його відсутність та відсутність позивача, а також зазначив, що не заперечує проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову відповідачами. Відповідачі надали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність, проти позову не заперечують. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді письмових матеріалів справи, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального МУМЮ (м. Київ) від 16.01.2023 року, актовий запис № 79. Після її смерті відкрилася спадщина на майно до складу якого увійшов житловий будинок [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 3224981200:01:005:0061. Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавиця заповіту не залишила. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти позивач по справі та відповідачі, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, які містяться в матеріалах справи. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці звернулися з заявами до приватного нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Сушановою Т.В. , приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу була заведена спадкова справа № 6/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач та відповідач [PERSON] звернулися з заявами до приватного нотаріуса та уклали договір про поділ спадкового майна відповідно до ст. 1278 ЦК України, відповідно до якого позивачу перейшов житловий будинок [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 3224981200:01:005:0061, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області. На підставі вказаного договору приватним нотаріусом 17 січня 2024 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за номером 113 та 114. Разом з тим, позивачу на його заяву Сушановою Т.В. , приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обгрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Довідки від 20.10.2023 року № 1130 КП Фастівське Бюро технічної інвентаризації згідно архівних даних станом на 01.01.2013 рік право власності на квартиру [ADDRESS] не видавалося та не реєструвалося. Відповідно архівного витягу наданого Архівним відділом Фастівської районної державної адміністрації Київської області № 05-07/91в від 31.10.2023 року міститься інформація про те, що в протоколі засідання виконавчого комітету Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області від 17 листопада 2004 року № 2 зазначено про наявність рішення про видачу ордеру на квартиру [PERSON] згідно протоколу н.3 засідання профкому та дирекції НДГ «Великоснітинське» на період проживання під час роботи в господарстві. Згідно Витягу з протоколу № 3 засідання профкому первинної профспілкової організації навчально - дослідного господарства «Великоснітинське» від 30 жовтня 2004 року на засіданні «постановили виділити однокімнатну квартиру у 16 квартирному житловому будинку на першому поверсі першого під`їзду жилою площею 17,9 кв.м., загальною площею 40 кв.м за адресою: [ADDRESS] та дати дозвіл на видачу ордеру. Згідно Ордеру на жиле приміщення, виданий 17.11.2004 року [PERSON] , надано право на право займання однієї кімнати на сім`ю з 4-чоловік. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина перша ст.1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідачі надали до суду письмові заяви де не заперечують проти визнання права власності на вказану квартиру в порядку спадкування за позивачем. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та має право на спадкування квартири [ADDRESS] яка увійшла до спадкового майна, а тому у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при підтвердження факту прийняття спадщини не існує. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved