Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 56, від 03.06.2014. Від спільного шлюбу маємо неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Більше року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розлучення стало безвідповідальне відношення відповідача до сімейного життя та обов`язків. Сімейні сварки на підґрунті побутових непорозумінь призвели до зникнення почуття любові позивача та поваги до відповідача. Примирення між ними не можливе. Рішення про розірвання шлюбу з відповідачем прийняли разом, про те за наявності неповнолітньої дитини шлюб вимушені розривати у судовий спосіб. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матір`ю. На момент розірвання шлюбу у сторін присутній спір щодо поділу майна, що може вважатися спільно нажитим майном колишнього подружжя та стягнення аліментів на утримання дитини, але мають намір вирішити їх шляхом домовленості. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. За таких обставин розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, та підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Питання стягнення судового збору з відповідача не ставилось. На підставі наведеного,

Outcome: approved