Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивачі в особі представника адвоката Кравченка Юрія Вікторовича звернулися до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що не проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якому просили суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, який не проживав постійно з [PERSON] , [INFO] , станом на [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Спадкоємцями за законом [PERSON] відповідно є позивачі та відповідач. [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Станом на [INFO] разом зі спадкодавцем були зареєстровані: -[PERSON] , [INFO] (дружина спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (син спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (дружина [PERSON] , невістка спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (син [PERSON] , внук спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (син спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (дружина [PERSON] , невістка спадкодавця). Попри те, що [PERSON] був зареєстрований разом зі своїм батьком на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , він ніколи там постійно не проживав, оскільки є громадянином Російської Федерації, з 1990-х років минулого століття постійно проживає на її території. Задля встановлення дійсного кола спадкоємців, які прийняли спадщину після [PERSON] , позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2023 року провадження по справі відкрите, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни копію спадкової справи №42/2023 після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У вступному слові представник позивачів позовні имоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши вступне слово представника позивачів, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] та батько [PERSON] . Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 16.10.2015, актовий запис № 7133. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається, у тому числі, з 1/4 (однієї четвертої) частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] (далі - частка будинку), що належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Гармашовим Г.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 02.10.2002 за р. № 357. Право власності на зазначену частку будинку зареєстроване за [PERSON] 1. орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 21.10.2002, номер запису 8379 в книзі 41. Спадкоємцями за законом [PERSON] відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є: -дружина. [PERSON] , [INFO] ; -син [PERSON] , [INFO] ; -син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом зі спадкодавцем, заяв про відмову від прийняття спадщини не подавали. Відтак позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З метою оформлення права на спадщину, 11 вересня 2023 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. з відповідними заявами, на підставі яких була заведена спадкова справа № 42/2023. Зазначене підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73899346 від 11.09.2023. Згідно інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою: [ADDRESS] станом на [INFO] разом зі спадкодавцем були зареєстровані: -[PERSON] , [INFO] (дружина спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (син спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (дружина [PERSON] , невістка спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (син [PERSON] , внук спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (син спадкодавця); -[PERSON] , [INFO] (дружина [PERSON] , невістка спадкодавця). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. В ході розгляд усправи встановлено, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації , тривалий час мешкає в Російській Федерації , не проживав постійно разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини , що підтверджується актом про фактичне непроживання, складеним квартальним комітетом № 1 Олександрівського району міста Запоріжжя від 21.09.2023 та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved