Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якій просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 1 0000000 гривень, завданої внаслідок неправомірних дій та бездіяльності Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради з урахування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року справа №440/16945/21. В обґрунтування вимог позивач вказав, що факт бездіяльності Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради встановлений судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року справа №440/16945/21 та має преюдиційне значення. Так, вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] звернувся до Шевченківської районної у м.Полтаві ради із зверненням від 03.03.2021 року про надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,10 гектара, як інваліду війни ІІ групи. До звернення додано: копія паспорта, копія ідентифікаційного кода, копія посвідчення інваліда війни ІІ групи, графічні відомості з зазначенням місця знаходження ділянки. За результатами розгляду звернення Виконавчим комітетом Шевченківської районної у м.Полтаві ради листом від 17.03.2021 року №Ж02.1-16/308/1 повідомлено [PERSON] , що дане питання буде винесено на розгляд чергової сесії Шевченківської районної у м.Полтаві ради. 01.04.2021 року [PERSON] подано повторно до Шевченківської районної у м.Полтаві ради звернення про надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд розміром 0,10 гектар. 29.10.2021 року [PERSON] через Урядовий контактний центр подано звернення до міністра розвитку громадян на території України, голови Полтавської обласної державної адміністрації, до радника уповноваженому Президентом України з питань бербарєрності Лмакіній Т.А., до Президента України Зеленського В.О., офісу Президента України, Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, до Премєр Міністра України щодо надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0.10 гектара як інваліду ІІ групи та учаснику бойових дій. Листом виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 12.11.2021 року за №ЖО2.1-16/1481 повідомлено заявнику про те, що його клопотання з проханням про виділення земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд (присадибна ділянка) на території, прилеглій до ТЦ «Епіцентр» по [ADDRESS] як інваліду ІІ групи внаслідок війни, відповідно до п.18 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» будуть розглянуті по суті в порядку ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, на черговій сесії Шевченківської районної у м.Полтаві ради. Позивач, вважає, таку бездіяльність протиправною, що і стало підставою для звернення до суду. Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на винесення клопотання на розгляд сесії, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність. Зазначив, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з направленням ряду звернення до державних органів України з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, з душевними стражданнями, завданими у зв`язку з невинесенням на сесія його заяви, як інваліда війни, учасника бойових дій понад 14 місяців про надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації з подальшим виділенням у власність земельної ділянки, наявністю противоправної бездіяльності Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду його клопотання про надання дозволу на виготовлення документації, душевними стражданнями у зв`язку з відстоювання своїх порушених прав та інтересів у судових засіданнях, розчаруванням відсутності його правового захисту зі сторони Держави Україна, адже рішення про надання дозволу не прийнято та іншим. З урахуванням всіх факторів, позивач завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 1 0000000 грн., що виражено у систематичному порушенні його прав та інтересів, як інваліда війни та вчасної не реалізації його прав на отримання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд. Зазначив, що всі вказані фактори суттєво вплинули на його загальний стан здоров`я, який суттєво погіршився. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.11.2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09.02.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 22.12.2022 року відповідачем по справі Виконавчим комітетом Шевченківської районної у м.Полтаві ради подано відзив по справі, в якому представник вказав, що проти задоволення позовних вимог заперечують у повному обсязі. Зазначив, що ним не допущено бездіяльності, так як, при розгляді звернень позивача 11.03.2021,08.04.2021, 13.04.2021 року виконавчим комітетом Шевченківської районної у м.Полтаві ради надано відповідь у формі листа, яким повідомлено, що дане питання буде винесено на розгляд чергової сесії Шевченківської районної у м.Полтаві ради , дана відповідь не є негативною та на їх думку ніяким чином не порушує права позивача та не могло призвести до негативних наслідків з боку суб`єкта владних повноважень. Зазначив, що виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2022 року справа №440/16945/21 не належить до повноважень виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради. Окрім того, вказав, що позивачем не надано жодних доказів , які б підтверджували факт спричинення останньому переживань, страждань, чи будь-яких інших особливостей, що мали місце в діях Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради. 26.09.2023 року представником державної казначейської служби України подано відзив на позовну заяву. Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України). Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином у разі подання відзиву на позовну заяву поза межами строку встановленого судом для його подання, суд повертає заяву заявнику. Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії. За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі. Однак, представником відповідача не вказано дати отримання ухвали про відкриття провадження, клопотання про поновлення пропущеного строку не надано. Тому суд приходить до висновку, що відзив поданий Державною казначейською службою підлягає поверненню, як такий, що поданий з порушенням процесуальних строків. Позивач [PERSON] подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність з підтриманням вимог позову. Представник відповідача Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради до суду не з`явився, просив проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням поданого відзиву та у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Державна казначейська служба України до суду незявився, повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання. Суд вирішив судовий розгляд проводити у відсутність сторін, враховуючи положення ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що факт бездіяльності Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради встановлений судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року справа №440/16945/21 та має преюдиційне значення. Так, вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] звернувся до Шевченківської районної у м.Полтаві ради із зверненням від 03.03.2021 року про надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та вижділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,10 гектара, як інваліду війни ІІ групи. Вказана земельна ділянка знаходиться під номером 5. До звернення додано: копія паспорта, копія ідентифікаційного кода, копія посвідчення інваліда війни ІІ групи, графічні відомості з зазначенням місця знаходження ділянки. За результатами розгляду звернення Виконавчим комітетом Шевченківської районної у м.Полтаві ради листом від 17.03.2021 року №Ж02.1-16/308/1 повідомлено [PERSON] , що дане питання буде винесено на розгляд чергової сесії Шевченківської районної у м.Полтаві ради. 01.04.2021 року [PERSON] подано повторно до Шевченківської районної у м.Полтаві ради звернення про надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд розміром 0,10 гектар. 29.10.2021 року [PERSON] через Урядовий контактний центр подано звернення до міністра розвитку громадян на території України, голови Полтавської обласної державної адміністрації, до радника уповноваженому Президентом України з питань бербарєрності Лмакіній Т.А., до Президента України Зеленського В.О., офісу Президента України, Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, до Премєр Міністра України щодо надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0.10 гектара як інваліду ІІ групи та учаснику бойових дій. Листом виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 12.11.2021 року за №ЖО2.1-16/1481 повідомлено заявнику про те, що його клопотання з проханням про виділення земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд (присадибна ділянка) на території, прилеглій до ТЦ «Епіцентр» по [ADDRESS] як інваліду ІІ групи внаслідок війни, відповідно до п.18 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» будуть розглянуті по суті в порядку ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, на черговій сесії Шевченківської районної у м.Полтаві ради. Як на підстави позову позивач посилається, зокрема, на те, що факт неправомірного діяння Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради у формі бездіяльності встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили та має преюдиційне значення. Оскільки, рішенням судді встановлено противоправну бездіяльність Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, суд вважає доводи позивача слушними. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95р.№4 (із змінами та доповненнями) відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Згідно ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Як свідчить тлумачення статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до вимог статті 1174 ЦК обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Тому, моральна шкода має бути компенсована за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України (постанова Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-440цс16). Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.ст. 23,1174 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, враховуючи засади співмірності, виваженості та справедливості та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 р.№4 , та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. Розмір відшкодування моральної шкоди визначений позивачем, на думку суду, є завищеним, а тому суд вважає необхідним та достатнім стягнути з держави Україна на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди саме 5000 гривень, в задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити за безпідставністю. В частині стягнення матеріальної шкоди суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. Щодо того, що Виконавчим комітетом Шевченківської районної у м.Полтаві ради виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2022 року у справі №440/16945/21, а саме 16.02.2023 року на 9 сесії VІІІ скликання Шевченківської районної у м.Полтаві ради, розглянуті звернення гр. [PERSON] стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 0,1 га по [ADDRESS] , суд вважає, що в вказані дії не спростовують факту бездіяльності Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, встановленої рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2022 року у справі №440/16945/21. Під час вирішення даного спору про відшкодування шкоди за ст.ст.1166,1167,1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та, враховуючи, що позивач є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судового збору, покладає судові витрати на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial