Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

29 вересня 2023 року представник позивача адвокат Капля А.С. подала до суду позов, яким просила стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі по тексту ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») 18574 грн. 21 коп. шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовано тим, що 29 листопада 2019 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ДП «Вайлант Група Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (Каско) №06/107-60-000566/19-017, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] . 09 жовтня 2020 року о 17 год. 10 хв. в м. Бориспіль по вул. Бежівка, 135, [PERSON] керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного право-порушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В подальшому, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату заявнику страхового відшкодування у розмірі 50650 грн. 43 коп. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», згідно полісу №АО-6517812 з лімітом відповідальності страховика за завдану шкоду майну 130000 грн. 00 коп., франшиза встановлена 2600 грн. 00 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля 47% та вирахування франшизи в розмірі 32\~076 грн. 22 коп. Враховуючи, що до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в підготовче судове\~засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За положенням ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У частинах 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~закріплено право позивача відмовитися від позову, а відповідача - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України\~встановлено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.\~1\~ст.\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 19 жовтня 2020 року о 17 год. 10 хв. в м. Бориспіль по вул. Бежівка, 135, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2108» державний номерний знак [NUMBER] , був неуважним, не дотримався безпечного інтервалу здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2020 року винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Судове рішення набрало законної сили 12 листопада 2020 року (а.с. 46). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В результаті зазначеного ДТП пошкоджено автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] , що належить ДП «Вайллант Груп Україна» (а.с. 49). Враховуючи наявність договору страхування страхувальник пошкодженого автомобіля звернувся до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про настання події (а.с. 44). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] , проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу від 21 жовтня 2020 року (а.с. 50), а також отримано рахунок № [NUMBER] , відповідно якого вартість ремонту пошкодженого автомо-біля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] , складає 50650 грн. 43 коп. (а.с. 55). Внаслідок цього позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника пошкодь-женого транспортного засобу на виплату складено страховий акт №20000348148 (а.с. 57) з розрахунком суми страхового відшкодування на суму 50650 грн. 43 коп. (а.с. 56), а також здійснено виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням за № ЗР111663 (а.с. 59). Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за полісом АО-6517812 з лімітом відповідальності страховика за завдану шкоду майну 130000 грн. 00 коп., франшиза встановлена 2600 грн. 00 коп. А тому, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля 47% та вирахування франшизи в розмірі 32\~076 грн. 22 коп.. Таким чином, різниця між завданою шкодою в розмірі 50650 грн. 43 коп. та сумою страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за ремонт пошкодження автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 32076 грн. 22 коп. становить 18574 грн. 21 коп. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно\~-\~правової відповідаль-ності\~власників наземних\~транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно них. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначе-них договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно ст. 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює під-вищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 14 грудня 2021 року у справі за № 147/66/17, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхо-вого випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Із даним правовим висновком погодилась Велика Палата Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі за № 201/16373/16-ц, зазначивши про відсутність підстав для відступу від такого правового висновку. Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані внаслідок спричиненої ним 09 жовтня 2020 року ДТП матеріальні збитки в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що прямо передбачено вимогами чинного законодавства. Як слідує з матеріалів справи, позивачем виплачено страхове відшкодування в сумі 50650 грн. 43 коп., з якої страховиком відповідача відшкодовано в порядку суброгації 32076 грн. 22 коп. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодь-женням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встанов-люному законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі\~Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років\~для інших легкових КТЗ. Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики. Відповідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкоду-вання завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За даними договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-6517812 розмір франшизи становить 2600 грн. 00 коп. Отже, після виплати страховиком відповідача ТДВ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у порядку вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхового відшкодування, різниця між фактичним розміром шкоди, завданої власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] , і страховим відшкодуванням, покладається на відповідача. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене, оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] , перевищує виплачену ПРАТ СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог про стягнення з відповідача 18 574грн. 21 коп. завданих збитків. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1 342 грн. 00 коп., та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 342 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved