Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позиція сторін у справі У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, істотні розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Тривалий час не підтримуються ніяких шлюбних стосунків, у кожного із сторін по справі своє самостійне та відокремлене життя. За таких обставин подальше спільне життя позивача з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, тому на даний час подана позовна заява про розірвання шлюбу між сторонами по справі, у іншому позовному провадженні. Але спільні сторін по справі неповнолітні діти ростуть, потребують постійно багато витрат на харчування, всебічний розвиток, іграшки, одяг, канцтовари та шкільне приладдя, тощо. Діти постійно проживають разом з позивачем, зареєстровані за однієї спільною адресою, відповідач фінансово та фізично спроможний утримувати дітей, але усі кошти витрачає лише на свої власні потреби. Внаслідок чого утримання та розвиток спільних з відповідачем дітей фактично повністю покладено лише на позивача. В судове засідання позивач не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, до суду подала заяву про вирішення спору за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 20 грудня 2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, зареєстрований шлюб, актовий запис № 1290, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від цього шлюбу сторони по справі мають спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надав доказів виконання свого обов`язку щодо утримання дітей, він перебуває у працездатному віці, на його утриманні ніхто не перебуває, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та їх задоволення. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved