Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з даним позовом, який мотивували тим, що рішенням виконкому Чорнотисянської сільської ради народних депутатів Рахівського району Закарпатської області №44 від 19.06.1990 року позивачам, [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва жилого будинку. Рішенням Рахівської районної ради народних депутатів №152 їй надано дозвіл на право виконання будівельних робіт по [ADDRESS] . Згідно з проєктом забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку було виділено під`їзну дорогу до житлового будинку, який вони стали зводити та в якому проживають до цього часу. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.06.2022 вони являються власниками житлового будинку [ADDRESS] , за яким згідно з витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.01.2023 закріплена земельна ділянка площею 0,1578 га, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). Їхньою сусідкою є [PERSON] , з якою вони перебувають у родинних відносинах. Протягом останнього року на ґрунті користування під`їзною дорогою до їх будинків між ними виникли неприязні не добросусідські відносини. Будинок, в якому вони проживають, був зведений у 90-х роках минулого століття, а Відповідачка будувала свій значно пізніше. Останній рік Відповідачка стала відноситися до них вороже, самовільно почала зводити на під`їзній дорозі господарські споруди (хлів та приміщення для зберігання дров), що створювало їм незручності у користуванні під`їзною дорогою. На їх зауваження про недопустимість самовільного зведення господарських споруд Відповідачка відповідача, що під`їзна дорога є частиною її земельної ділянки і вона може використовувати її на власний розсуд. Через таку поведінку відповідачки у жовтні 2020 вони звернулися із заявою до голови Чорнотисянської сільської ради Павлючка І.Д., який надав їм відповідь, з якої вони довідалися, що між ними та [PERSON] ніби укладено сервітут на право проїзду до їхнього житлового будинку, а також довідалися, що два екземпляри сервітуту повинні бути у сторін, між якими він укладався, а третій - повинен зберігатися в органі, який зареєстрував сервітут. Як їм стало відомо, у Відповідачки [PERSON] є договір на встановлення земельного сервітуту, який зареєстровано у книзі реєстрації договорів на встановлення сервітутів від 19.11.2007 року за №6, який нібито підписаний [PERSON] даний договір він ніколи не підписував, підпис на договорі є підробленим. 28.12.2020 року постійною депутатською комісією з питань земельних відносин, планування території, екології та охорони природи Ясінянської селищної ради на їх звернення було складено акт комісійного обстеження земельного спору, у якому зазначено, що між сторонами існує земельний спір тривалий час. Даний спір розглядався земельною комісією Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області й за висновком комісії їм було запропоновано прокласти іншу під`їзну дорогу до власного будинку з дороги загального користування, яка б зачіпала лише частину земельної ділянки [PERSON] . Однак такий варіант вирішення даного спору був негативно сприйнятий сусідами, мешканцями с. Чорна Тиса, які направили до ради колективне звернення, у якому не надавали згоду копати іншу під`їзну дорогу до будинку Позивачів із дороги загального користування, побоюючись зсуву ґрунту та руйнування дороги, якою вони користуються. Іншого способу прокладання шляху від земель власності громади немає. Вказаним актом рекомендовано заявниці [PERSON] відстоювати свої права на доступ до будинку в судовому порядку шляхом встановлення сервітуту чи відновлення дороги, яка зазначена в наявних документах. 20.10.2020 депутатом виборчого округу №8 Чорнотисянської сільської ради Сорохманюк М.В. за заявою [PERSON] склав акт, де відображено, що власник сусідньої земельної ділянки [PERSON] на половині ділянки дороги, яка веде до будинку Позивачів самовільно збудувала господарські будівлі, перегородила дорогу парканом і вимагає від [PERSON] зробити проїзд до власного будинку з іншої сторони. Будинок [PERSON] розташований під під`їзною дорогою, яка веде до десяти будинків урочища " [PERSON] ", мешканці цих будинків проти того, щоб прокладати проїзд до будинку, оскільки це може викликати зсув ґрунту та руйнування дороги, яку мешканці названих будинків будували за власні кошти. 22.02.2021 депутатом Ясінянської селищної ради Чорнотисянського старостинського округу №2 Поп`юком І.І. було обстежено дворогосподарство Позивачів, під час якого було виявлено, що на під`їзній дорозі до будинку Позивачів встановлено паркан (ворота), який перешкоджає вільно користуватися під`їзною дорогою, а на дорозі побудовано господарські будівлі - хлів та нежитлове господарське підсобне приміщення для зберігання дров. Враховуючи, що в досудовому порядку даний спір вирішити не вдалось, Позивачі просять захистити їх право вільного користування під`їзною дорогою до житлового будинку, що їм належить, зокрема зобов`язати [PERSON] знести самовільно збудовані на проїжджій частині дороги господарські споруди - хлів та приміщення для зберігання дров, а також самовільно встановлені на під`їзній дорозі ворота та не створювати перешкод [PERSON] та [PERSON] у вільному користуванні під`їзної дорогою. Ухвалою Рахівського районного суду від 30.06.2023 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та запропоновано Відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідачка відзиву на позов у визначений судом строк не подала. Ухвалою суду від 02.10.2024 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник Відповідачки - адвокат Поштак Ю.С. заперечувала щодо позовних вимог з тих підстав, що самочинного захоплення земельної ділянки Відповідачкою не доведено належними доказами й на підставі свідчень сусідів не можна стверджувати, що Відповідачка самовільно зайняла під`їзну дорогу. Позивачі взагалі не зверталися до Відповідачки з приводу даного спору й вона вважає, що Позивачі у даній справі обрали невірний спосіб захисту, адже [PERSON] є власником спірної земельної ділянки. Представник третьої особи без самостійних вимог - Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, т.в.о. селищного голови Олена Дренкалюк надіслала суду заяву про розгляд даної справи без участі їхнього представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що дійсно на земельній ділянці [PERSON] була дорога, що вела до будинку [PERSON] , але потім з`явилася брама. Хто встановлював цю браму не знає. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Згідно зі\~статтею 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Як встановлено в судовому засіданні на підставі наданих позивачами письмових доказів, які не заперечувалися представником Відповідачки, [PERSON] та [PERSON] є власниками (спільна сумісна власність) житлового будинку, загальною площею 60,48 кв.м, житлова площа 23,32 кв.м, що розташований у [ADDRESS] . Також Позивачі є власниками земельної ділянки кадастровий номер 2123687500:10:002:0124, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у [ADDRESS] . Державна реєстрація прав власності цієї земельної ділянки проведена державним реєстратором Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області Шевченко Л.І. 23.05.2023, реєстраційний номер 50404385. Суміжним землекористувачем за адресою [ADDRESS] є Відповідачка, [PERSON] , при цьому через її земельну ділянку проходить під`їзна дорога, що веде до будинку Позивачів, що підтверджено проєктом забудови земельної ділянки, який був виготовлений на підставі рішення виконкому Рахівської ради депутатів трудящих від 20.02.1990, а також Будівельним паспортом, зокрема схемою розташування будівель та споруд по [ADDRESS] , де ця дорога зазначена як ґрунтова. Як встановлено з акту обстеження від 20.10.2020, що був складений депутатом Чорнотисянської сільської ради Сорохманюк М.В., на момент обстеження виявлено, що [PERSON] має у власності житловий будинок та присадибну земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Цією земельною ділянкою [PERSON] користується з 1991 року, відповідно до будівельного паспорта, наявна під`їзною дорога до будинку через ділянки сусідніх землекористувачів його матері - [PERSON] та сестри [PERSON] . Власник сусідньої земельної ділянки [PERSON] на половині дороги, яка веде до будинку [PERSON] , побудувала господарські будівлі (хлів та шопу для дров), перегородила дорогу парканом і вимагає від [PERSON] зробити собі проїзд до будинку з іншої сторони. Будинок [PERSON] розташований під під`їзною дорогою, яка веде до десяти будинків в урочищі «Паращинець». Мешканці цих будинків проти того, щоб з дороги копати трактором проїзд до будинку [PERSON] , бо це може спричинити зсув ґрунту та руйнування дороги, яку мешканці будували власним коштом. Згідно з актом комісійного обстеження та розгляду земельного спору від 28.12.2020 робоча група на виконання рішення земельної комісії від 11.12.2020 провела розгляд земельного спору з приводу під`їзної дороги до будинку [PERSON] . Під час розгляду було встановлено, що під`їзна дорога до будинку [PERSON] була передбачена в документах Плану забудови земельної ділянки від 20.02.1990. Своєю чергою [PERSON] виготовляючи документи права власності під`їзд до будинку [PERSON] не вказала і заперечує проїзду по її ділянці автомобілями, оскільки родичі пошкоджують її земельну ділянку, коли розвертаються прямо на ділянці автомобілем. [PERSON] стверджує, що вона прохід не забороняє, на підтвердження чого наддала копію укладеного сервітуту від 19.11.2007 року №6 зареєстрований відділом земельних ресурсів у Рахівському районі, але обов`язкового додатку до договору сервітуту, що містить кадастровий план земельної ділянки із зазначенням частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який підтверджує виникнення у сервітуарія права користування земельною ділянкою [PERSON] , не надала. Також на публічній кадастровій карті на ділянці [PERSON] обмежень щодо встановлення сервітуту не зафіксовано. Земельною комісією Чорнотисянської сільської ради попереднього скликання вже розглядався даний спір між сторонами, й за наслідками було запропоновано прокласти окрему дорогу до будинку заявника з дороги загального користування, але такий варіант вирішення даного спору був негативно сприйнятий сусідами, мешканцями [ADDRESS] , які побоюються зсуву ґрунту і руйнування дороги, якою вони користуються. Іншого способу прокладання дороги від земель власності громади немає. Тому заходи з врегулювання земельного спору на рівні місцевого самоврядування вважають вичерпаними й запропонували вирішити даний спір в судовому порядку. Згідно з повідомленням Головного управління Держгеокадастру № П-122,0-300/6-21 від 05.04.2021 на момент перевірки заяви [PERSON] від 12.03.2021 правовстановлюючі документи на земельну ділянку у гр [PERSON] відсутні, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлені. Земельна ділянка площею 0,1500 га (кадастровий номер 2123687501:01:02:0023) по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі державного акту на земельну ділянку серії ЯЕ 467236 від 21.07.2009. Відповідно до опису земельної ділянки від Г до Д землі гр. [PERSON] , від Д до А землі загального користування (ґрунтова дорога) На частину земельної ділянки за кадастровим номером 2123687501:01:02:0023 встановлено сервітут (право проїзду, проходу та інше) площею 0,0089 га, який погоджено обома сторонами та зареєстровано в книзі реєстрації договорів на встановлення сервітутів від 19.11.2007 року за №6, а тому [PERSON] не може створювати перешкод у користуванні під`їзною дорогою. Відомості про встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітут, у державному земельному кадастрі відсутні. Щодо порушеного у зверненні питання щодо захоплення земельної ділянки (дороги) заявника зазначають, що відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України до земель, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, парки сквери, пляжі, бульвари кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Відповідно до ст. 96 та 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних зі встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Стаття 386 ЦК України яка встановлює засади захисту права власності, передбачає, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами (постанова Верховного Суду у справі № 926/2189/17 від 12 квітня 2018 року). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року у справі № 467/1496/16-ц (провадження № 61-12820св19) вказано, що "позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року справа № 308/13730/15 (провадження № 61-1897св20) зазначено, що "підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей". Оцінюючи докази, надані сторонами, суд вважає Позов [PERSON] та [PERSON] підставним, та таким, що підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] являючись власником земельної ділянки площею 0,1500 га (кадастровий номер 2123687501:01:02:0023) по [ADDRESS] , на якій проходить ґрунтова дорога, що веде до будинку позивачів, яка є єдиною для під`їзду, самовільно перекрила доступ позивачам до дороги, зокрема встановила на ній браму та збудувала господарські споруди (хлів та дроварню), через що позивачі не в змозі безперешкодно потрапити до свого будинку, підвезти дрова та інші необхідні для їхнього побуту речі, така поведінка Відповідачки суперечить правилам добросусідства, в інший спосіб доступ до їх будинку Позивачів є неможливим, через те, що в разі прокладення дороги до будинку із дороги загального користування можливий зсув ґрунту та руйнування дороги загального користування, обраний Позивачами спосіб захисту порушеного права відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, що визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку з розглядом справи в суді Позивачі, понесли судові витрати, а саме, сплатили судовий збір у розмірі 1073,60 гривні, суд стягує з [PERSON] ці витрати у повному обсязі в користь Позивачів.

Outcome: approved