Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить\~скасувати арешт та зняти заборону відчуження нерухомого майна, накладений відділом державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №602247 від 21.10.2005 року за номером обтяження №2557215 від 02.11.2005 року. В обґрунтування позову позивач зазначає, що\~його колишньою дружиною [PERSON] 22.08.2005 було подано до Звенигордського районного суду Черкаської області позовну заяву про розподіл майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння. Однак вказана позовна заява 10.10.2005 була повернута їй на підставі її заяви. Поряд з цим [PERSON] заявляла клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.10.2005 вказане клопотання задоволено. В свою чергу постановою державного виконавця ВДВС Звенигородського РУЮ Крикуна С.А. серії АМ № (нерозбірливо) знятої з оригіналу серії АА №6022474 від 21.10.2005 на вказану квартиру було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Однак [PERSON] на той час не було відомо про накладення арешту на його квартиру.В подальшому, 21.12.2023 він звернувся до державного норатіуса Першої черкаської державної нотаріальної контори в порядку заміщення Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. з метою посвідчення цивільно-правової угоди, а саме на квартиру [ADDRESS] . В ході перевірки нотаріусом відомостей про речові права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виявлено запис про реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно №2557215 від 02.11.2005, який внесено 21.10.2005 на підставі постанови Звенигородської ДВС. Відповідно, з метою зняття арешту зі своєї квартири позивач звернувся до Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) з відповідною заявою, однак йому було відмовлено в зв`язку з тим, що наразі у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з квартири [PERSON] , оскільки у даному випадку арешт знімається у порядку, передбаченому п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", тобто на підставі судового рішення про скасування заходів забезпечення. Однак в період з 22.10.2005 по 03.01.2024 до Звенигородського відділу ДВС таке рішення не надходило. Станом на час подачі даної позовної заяви до суду відомості про мене у єдиному реєстрі боржників на веб-сайті https://erb.minjust.gov.ua відсутні, відкриті виконавчі провадження, у тому числі які б стосувалися квартири позивача, також вістуні. Враховуючи викладене, з метою поновлення його порушених прав, позивач змушений звертатися до суду. Відповідачу Звенигородському відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, однак, відповідач відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.01.2024 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу на адресу зазначену в позовній заяві було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку представник відповідача отримав, що підтверджується реєстром отримання від 17.01.2024 року. Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікування оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи та про визначений строк для надання відзиву на позов. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає,\~що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 31.05.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Федоровою Т.О. позивач [PERSON] набув право власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.12.2023 року вбачається, що в\~реєстрі до 2013 року зареєстровано заборону (реєстраційний номер обтяження № №2557215\~від 02.11.2005) на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою:\~ [ADDRESS] , на підставі Постанови Звенигородської ДВС серії АА №6022474 від 21.10.2005 року. Постановою Державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори в порядку заміщення Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. від 21.12.2023 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з наявністю запису про реєстрацію обтяження. 03 січня 2024 року, [PERSON] звернувся до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із запитом відносно зняття арешту (заборони). З листа Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №26.1-44/722 від 03.01.2024 вбачається, що наразі у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки у даному випадку арешт знімається у порядку, передбаченому п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", тобто на підставі судового рішення про скасування заходів забезпечення. Однак в період з 22.10.2005 по 03.01.2024 до Звенигородського відділу ДВС таке рішення не надходило. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Згідно ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34\~Закону України\~«Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч. 1 ст.\~598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved