Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Отже, вказаним рішенням суду вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 15 667,00 грн., 2 000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 843,54 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовити. 27.12.2023 р. до суду надійшла заява позивача, за якою вона просить стягнути з відповідача на її користь суму витрат на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. та витрати на проведення незалежної оцінки майна в розмірі 2 000,00 грн. Вказана заява надійшла у провадження судді Ольшевської І.О. 15.01.2024 р., що вбачається з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду. Дослідивши матеріали справи та заяви, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Пунктом 3 частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачем до суду надавався звіт про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Аверті», діючого за Сертифікатом № 857/20 від 24.09.2020, в особі директора Березовської Тетяни Вікторівни. Зазначений вище звіт складався на виконання умов договору на надання послуг з незалежної оцінки від 08.06.2022р., укладеного між позивачем та ПП «Аверті». Відповідно до п. 3 зазначеного договору вартість робіт визначається за домовленістю сторін у розмірі 2 000,00 грн. без ПДВ шляхом здійснення авансової оплати 100% вартості послуг у готівковій чи безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця. З копії квитанції 0.0.2577055503.1 від 15.06.2022 року про оплату послуг оцінювача вбачається, що умови договору про порядок розрахунків позивачем виконані, а з акту про виконання робіт послуг від 22.06.2022р. вбачається, що виконавець передав, а замовник (позивач) прийняв звіт про оцінку майна та висновок про вартість майна. Отже, із встановленого судом вбачається, що позивач понесла витрати, які виразились у необхідності залученні спеціаліста, з метою складання висновку про вартість майна, який підтверджував розмір збитків, завданих позивачу, а, отже, був необхідним для розгляду даної справи, тому грошова сума в розмірі 2 000,00 грн. є судовими витратами ти підлягає розподілу між сторонами. На підтвердження розміру наданої правової допомоги позивачем надано суду: копію договору про надання правової допомоги № 34/2022 від 21 червня 2022 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги; копію рахунку-фактури від 21 червня 2022 року до договору № 34/2022 від 21.06.2022 року наданих послуг щодо правової допомоги; квитанція 0.0.2598831290.1 від 05.07.2022р. про оплату наданої правової допомоги, визначених п. 1.2 Договору №34/2022 від 21 червня 2022 року. З наданих до суду доказів вбачається, що сторони дійшли згоди про обсяг необхідної правової допомоги, її вартість, порядок розрахунків та прийому виконаної роботи, яка адвокатом надана, позивачем прийнята та оплачена в розмірі 3 000,00 грн. Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу є необхідними та неминучими, пов`язаними з розглядом справи, її складністю, а їх розмір пропорційним, а тому необхідно врахувати суму в розмірі 3 000,00 грн. як судові витрати, понесені позивачем у зв`язку у отриманням правової допомоги, та розподілити їх між сторонами. Отже, розмір судових витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи, становить 5 000,00 грн., позов [PERSON] був задоволений частково, а тому в порядку п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК витрати мають бути розподілені на дві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позов [PERSON] задоволений на 85% від заявлених позовних вимог, а тому 5 000,00*85% = 4 250,00 грн. судових витрат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial