Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Чимирис О.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме встановити юридичний факт, що [PERSON] (дівоче прізвище, відповідно до свідоцтва про народження від 30.07.1962 року серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] , є рідною дочкою померлої [PERSON] , [INFO] . Визначити додатковий строк терміном в три місяці з моменту набрання рішення суду законної сили для подання [PERSON] , [INFO] , заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про народження від 30.07.1962 року [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.07.1981 року [PERSON] [INFO] , змінила своє прізвище на [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2022 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме земельна ділянка площею 1,8285 га, кадастровий номер 7121281200:02:003:0140, яка розташована в межах Будищенської сільської ради Звенигородського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала останній на праві приватної власності. Приватним нотаріусом Кравчук Т.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також невідповідність прізвища померлої [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть та актового запису про народження [PERSON] , матір записано [PERSON] . Однак, позивач стверджує, що померла [PERSON] , [INFO] , була її рідною матір?ю. Згідно свідоцтва про народження її дівоче прізвище - [PERSON] , мати у вказаному свідоцтві записана - [PERSON] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку власником земельної ділянки, яка розташована в межах Будищенської сільської ради Звенигородського району була [PERSON] . Таким чином, наявна розбіжність прізвища у вказаних правовстановлюючих документах є помилкою. Щодо причини пропуску строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , позивач зазначає, що 08.06.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Однак, [PERSON] не була обізнана щодо необхідності скерування вказаної заяви до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна та вважала, що після реєстрації заяви буде заведено спадкову справу.Крім того, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року, вважала, що загальний строк для подання заяви про прийняття спадщини складає 10 місяців. 13.09.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала постанову про відмову, оскільки пропущено шестимісячний строк. Саме через ці обставини позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав, оскільки в іншому порядку визначити додатковий строк неможливо. Відповідач був належно та неодноразово повідомлений про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду, копії позовної заяви з додатками, судових повісток, які згідно поштових повідомлень отримував. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023 року обрано головуючу суддю Звенигородського районного суду Сакун Д.І. Ухвалою суду від 30.10.2023 року позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. 01.11.2023 року від представника позивача надійшла заява про усунення про недоліків. Ухвалою Звенигородського районного суду від 09.11.2023 року було справу прийнято до провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.12.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів по справі. 11.12.2023 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Ухвалою Звенигородського районного суду від 12.12.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 03.01.2024 року представник позивача адвокат Чимирис О.В. подав заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 04.01.2024 року ухвалою Звенигородського районного суду клопотання адвоката Чимирис О.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. 09.01.2024 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позов підтримують та просять задовольнити. Ухвалою Звенигородського районного суду від 09.01.2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. копію спадкової справи, відкриту після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 25.01.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. надійшла відповідь та копія спадкової справи № 139/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Від її імені було посвідчено заповіт Басюрою О.І. , секретарем виконавчого комітету Будищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, 23.11.2017 року № 56. 29.01.2024 року від представника відповідача - Шевченківської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами. В силу ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2022 року (а.с.14). Відповідно до заяви від 08 червня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М., [PERSON] , прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до витягу № 73928215 від 13.09.2023 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, до даного реєстру внесено реєстраційний запис спадкової справи: № 71229554, спадкодавець: [PERSON] , [INFO] , дата смерті: [INFO] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.07.1981 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.07.1981 року, про що зроблено актовий запис № 1459, місце реєстрації: м. Черкаси (а.с.13). Відповідно до заяви [PERSON] від 13.09.2023 року за № 451 до приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І., [PERSON] просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.15). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дії від 13.09.2023, виданої приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Кравчук Т.І., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання відповідної заяви та у зв`язку з невідповідністю прізвища спадкодавця. (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.07.1962 року, виданого Будищенською сільською Радою Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.11.2023 року, виданого повторно, Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилася [INFO] , про що 02.09.1962 року зроблено відповідний актовий запис за № 15. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.41). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.11.2023 року, виданого повторно, Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23.07.1981 року, про що 23.07.1981 року зроблено відповідний актовий запис за № 1459. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « [PERSON] » (а.с.42). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 530623 від 14.04.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,83 га в межах Будищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.43). 23.11.2017 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Будищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області Басюрою Оксаною Іванівною, за змістом якого зазначено, що на випадок її смерті, усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, і на що за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 56. Відповідно до витягу № 73928215 від 13.09.2023 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, встановлено, що до Спадкового реєстру внесено запис: реєстрація спадкової справи, номер у спадковому реєстрі: 71229554, спадкодавець: [PERSON] , [INFO] . Дата смерті: [INFO] . Номер спадкової справи у нотаріуса: 139/2023. Відповідно до інформаційної довідки № 73926646 від 13.09.2023 року зі Спадкового реєстру, встановлено, що у Спадковому реєстрі міститься запис: заповіт № 62607608, стан: чинний, номер в реєстрі нотаріальних дій: 56, дата посвідчення: 23.11.2017 року, заповідач: [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу своїх порушених прав, зазначила, що строк для подання заяви про прийняття нею спадщини пропущений з поважної причини, так як вона звернулась у визначений шестимісячний строк до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, однак вказана заява не була скерована до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна, а також вона вважала, що після реєстрації вказаної заяви буде заведено спадкову справу. Крім того, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року, вважала, що загальний строк для подання заяви про прийняття спадщини складає 10 місяців. 13.09.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала постанову про відмову, оскільки пропущено шестимісячний строк. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Стаття 1268 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з введенням в Україні 24 лютого 2022 року воєнного стану, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (зі змінами) призупинено перебіг строку прийняття спадщини на час його дії. Якщо спадщина відкрилась до початку запровадження воєнного стану і строк для прийняття спадщини не закінчився на момент запровадження воєнного стану, то строк для прийняття спадщини зупиняється і буде продовжений після припинення воєнного стану. Наказом Міністерства юстиції України від 11 березня 2022 року № 1118/5 "Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату" (набрав чинності 19.03.2022) внесено зміни до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, відповідно до яких: - в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; - в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу; - забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі. З 29.06.2022 року почали діяти нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. 19.06.2023 набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09.05.2023 № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», яким виключено пункт 3 постанови КМУ від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини. У обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що вважала, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року № 719 перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Відповідно до частин першої та третьої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд приймає до уваги, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні та у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємців та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі ними заяв про прийняття спадщини. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Крім того, суд також враховує ту обставину, що позивач вважала, що строк для прийняття спадщини продовжений. У справі «Новік проти України» (заява № 48068/06, п. 19) ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Суд приймає доводи позивача про те, що строк на прийняття спадщини вона пропустили через непередбачуваність законодавства України у питанні визначення строку на прийняття спадщини у період воєнного стану, що підтверджується потребою у вирішенні суперечності у законодавстві висновком Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21. Суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними обставинами на вчинення цих дій та не мають стати підставою усунення її від права спадкування. Крім того, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] . Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У матеріалах копії спадкової справи № 139/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , які витребувані у приватного нотаріуса Кравчук Т.І., міститься заповіт складений [PERSON] 23.11.2017 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Будищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області Басюрою Оксаною Іванівною, за змістом якого зазначено, що на випадок її смерті, усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, і на що за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 56. Будь-яких доказів того, що позивач був обізнаний про наявність заповіту, матеріали справи не містять. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Встановлено, що нотаріусом не вчинено будь-яких дій щодо повідомлення спадкоємця [PERSON] про існування заповіту, що позбавило її обізнаності про існування заповіту та відповідно можливості реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Встановивши, що позивач не була необізнаною про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця заведена 13.09.2023 року, після спливу шестимісячного строку, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.04.22 р. у справі № 932/16345/19. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи обставини, на які посилається позивач в своєму позові, та те, що вона є спадкоємицею після смерті [PERSON] , суд вважає, що зазначені позивачем обставини є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та за можливе визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо вимоги встановлення факту родинних відносин суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні з огляду на те, що позивачка надала до суду повторне свідоцтво про народження, відповідно до якого прізвище позивачки змінено на « [PERSON] », відтак спір з даного приводу відсутній. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: partial