Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту припинення трудових відносин. Посилалася на те, що з 17 червня 2017 року перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТОС ТРЕЙД», на посаді касира, місцезнаходження робочого місця: [ADDRESS] . З 17 листопада 2017 року заявниця перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відпустка мала завершитися 10.09.2020. Зазначила, що 07.09.2020 року ухвалено рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, призначено ліквідатора, робоче місце за адресою: [ADDRESS] , магазин «Лотос» було ліквідоване. З того часу зв`язок з керівництвом підприємства було втрачено і заявник вважала, що трудові відносини припинені з 07.09.2020. [PERSON] вказала, що з метою пошуку роботи, вона звернулася до Покровського управління Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості для отримання статусу безробітного та отримання допомоги у працевлаштуванні. Проте, спеціалістами управління їй було надано консультацію щодо неможливості встановлення статусу безробітного у зв`язку з тим, що трудові відносини [PERSON] з ТОВ «ЛОТОС ТРЕЙД» не припинені. Намагаючись вирішити спір у досудовому порядку, 25.07.2023 заявниця звернулася до ліквідаційної комісії ТОВ «ЛОТОС ТРЕЙД» з заявою про надання копії наказу про звільнення та трудової книжки, а також просила вжити заходів до надання інформації державним органам про припинення трудового договору. Проте, рекомендоване відправлення 5330403764874 повернуто без вручення у зв`язку з відсутністю адреси. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення факт припинення трудових відносин. Заявниця до суду не з`явилася, проте надала заяву, згідно якої свої вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Від Покровського управління Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОТОС ТРЕЙД» про розгляд справи судом повідомлялося належним чином, до суду не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи в\~їх сукупності,\~суд дійшов\~до наступних\~висновків. З 17 червня 2017 року заявник перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТОС ТРЕЙД», на посаді касира, місцезнаходження робочого місця: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 07.09.2020 року ухвалено рішення засновників (учасників) юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТОС ТРЕЙД» щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, призначено ліквідатора. \~ \~ \~ \~Як вбачається з даних Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), остання виплата заробітної плати з ТОВ «ЛОТОС ТРЕЙД» нарахована та виплачена [PERSON] в листопаді 2017 року, починаючи з грудня 2017 року і по вересень 2020 року заявник отримувала державну допомогу у зв`язку з народженням дитини від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області. Згідно з наявною в матеріалах справи інформацією № 270 від 13.09.2023, наданою Покровським управлінням Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості у відповідь на адвокатський запит, [PERSON] неможливо встановити статус безробітного у зв`язку з тим, що її трудові відносини з ТОВ «ЛОТОС ТРЕЙД» не припинені. Як свідчить копія заяви [PERSON] від 25.07.2023, вона письмово звернулася до ліквідаційної комісії ТОВ «ЛОТОС ТРЕЙД» з заявою про надання копії наказу про звільнення та трудової книжки, а також просила вжити заходів до надання інформації державним органам про припинення трудового договору. Рекомендоване відправлення 5330403764874 повернуто заявниці без вручення у зв`язку з відсутністю адреси. Наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Встановивши фактичні обставини справи, суд керується наступним Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦПК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до статей 3, 221, 231 КЗпП України в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. У статті 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судових і, як правило, це спори про звільнення, і спори про відмови у прийнятті на роботі. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. Заявниця посилається на те, що встановлення факту припинення трудових відносин необхідно для подальшого її працевлаштування за новим місцем роботи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем в тому числі у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Враховуючи те, що заінтересована особа роботодавець перебуває у стані ліквідації, письмове звернення заявниці повернуто у зв`язку з відсутністю адреси (хоча саме ця адреса зазначена у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань) у заявниці відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб, окрім звернення до суду. Зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, суд вважає, що факти, зазначені [PERSON] в її зверненні до суду, знайшли своє підтвердження, а отже суд наділений правом на припинення договору з метою надання можливості заявниці в подальшому реалізовувати своє право на працю. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, враховуючи, що заявниця з об`єктивних причин не може підтвердити у позасудовому порядку факт припинення нею трудових відносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved