Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

04 вересня 2020 року [PERSON] , в особі свого представника адвоката Молокосусова В.Є. звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначав, що квартира [ADDRESS] на теперішній час зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним на підставі свідоцтва про право власності від 05.03.2020, реєстраційний № 1-20-322708-Ц2, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР. Вищевкзане свідоцтво було видано на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 05.03.2020 за № 130-Ц2. Позивач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 22.12.2010 року та постійно проживає за вказаною адресою. У вказаній вище квартирі зареєстрований з 22.12.2010 року за заявою його тітки [PERSON] , яка була наймачем квартири та померла [INFO] . Після її смерті позивач один залишився проживати в зазначеному житловому приміщенні. Відповідач по справі [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] , шлюб з яким було розірвано 12.11.2003 року, відділом РАГС Комінтернівського РУЮ в м. Харкові свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 12.11.2003 року. Відповідач [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] від іншого шлюбу. Відповідач [PERSON] не мешкав в квартирі [ADDRESS] з 2003 року. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 28.02.2020 року в вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] з часу виїзду з квартири в неї не вселявся, житловими приміщенням квартири не користувався. В 2016 році відповідач [PERSON] зареєстрував в квартирі свою дочку [PERSON] , яка ніколи в квартиру також не вселялася та в ній не проживала. В свою чергу, відділ приватизації не перевірив у передбаченому законом порядку наявність прав інших осіб на проживання у житловому приміщенні, відносно якого подана заява на приватизацію. Своєї згоди на приватизацію квартири без його участі позивач також не надавав. За таких обставин, позивач [PERSON] вважає, що він є особою, яка на час приватизації житла була зареєстрована в спірній квартирі, мала право на проживання в ній та прийняття участі в її приватизації, проте не мала можливості реалізувати своє право з вини відповідачів, а відтак його порушене право підлягає захисту шляхом визнання незаконними та скасування розпорядження органу приватизації про передачу в спільну часткову власність квартири та свідоцтва про право власності на це житло. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву в якій, просили позов задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без їх участі. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Кочнєва Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, розглядати справу без її участі. Представник відповідача - Управління комунального\~майна та\~приватизації Департаменту\~економіки та\~комунального майна\~Виконавчого комітету\~Харківської міської\~ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У поданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що приватизація квартири [ADDRESS] проведена з дотриманням норм чинного законодавства та згідно наданого пакету документів. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 17.12.2019 вбачається, що на момент приватизації в спірній квартирі було зареєстровано тільки дві особи: [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] \~зареєстрований в\~квартирі [ADDRESS] з\~22.12.2010\~року,\~та окрім\~позивача в цій квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 28.02.2020 року. Позивач був зареєстрований у вказаній вище квартирі з 22.12.2010 року за заявою його тітки - [PERSON] , яка була наймачем квартири та померла [INFO] . Відповідач по справі [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] , шлюб з яким було розірвано 12.11.2003 року, відділом РАГС Комінтернівського РУЮ в м. Харкові свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 12.11.2003 року. З матеріалів справи встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2010 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Відділ громадянства міграції і реєстрації фізичних осіб Комінтернівського району м. Харкова про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позовні вимоги [PERSON] було задоволено та визнано [PERSON] таким, який втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , та зобов`язано Відділ громадянства міграції і реєстрації фізичних осіб Комінтернівського району м. Харкова зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2012 року вищезазначене заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2012 року провадження у зазначеній справі було закрито, у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2011 року позовні вимоги [PERSON] до Харківської міської ради, КП Жилкомсервис про зміну договору житлового найму та відкриття особистого рахунку задоволені, визнано [PERSON] основним наймачем квартири [ADDRESS] за раніше укладеним договором найму, зобов`язано КП Жилкомсервис укласти договір найму квартири за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з відкриттям особистого рахунку на його ім`я. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 лютого 2012 року скасовано рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2011 року, у задоволенні позову [PERSON] до Харківської міської ради, КП Жилкомсервис про зміну договору житлового найму та відкриття особистого рахунку відмовлено. \~ \~ \~ \~Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2011 року скасовано з тих підстав, що у зв`язку зі смертю поперднього наймача квартири у [PERSON] виникло право вимагати від наймодавця визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. В той же час, [PERSON] не звертався до Харківської міської ради з відповідною заявою про зміну договору найму жилого приміщення у зв`язку зі смертю попереднього наймача квартири, вказане питання не було предметом розгляду Харківської міської ради та рішення наймодавця про відмову у визнанні його як члена сім`ї наймача за договором найму не ухвалювалося. \~ \~ \~ \~Крім того, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 826 від 30 жовтня 2019 року визнано [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] зі складом сім`ї дві особи: [PERSON] наймач, [PERSON] дочка, у зв`язку зі смертю наймача [PERSON] . На підставі розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 130-Ц2 від 05.03.2020 квартира [ADDRESS] передана у приватну спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] та оформлено свідоцтво про право власності № 1-20-322708-Ц2 від 05.03.2020. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо недотримання норм законодавства при приватизації майна, що перебувало у комунальній власності. Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю (стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Положеннями абзацу другого частини першої статті 5 вказаного Закону визначено, що до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем\~або за якими зберігається право на житло. Відповідно до пункту 4\~Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396,\~передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою\~всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Таким чином, якщо особа не є наймачем квартири, для її участі у приватизації цієї квартири є необхідною наявність двох умов:1) статус члена сім`ї наймача; 2) постійне проживання у цій квартирі або збереження за цією особою права на житло. У справі, яка є предметом розгляду, позивач в якості фактичної підстави своїх позовних вимог посилається на те, що він був зареєстрований у спірній квартирі з 22 грудня 2010 року за заявою його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] та після її смерті один залишився проживати в зазначеному житловому приміщенні. Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, статті 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені статтею 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї. Аналогічну норму місить пункт 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396. При цьому пунктами 18, 19 цього Положення визначено порядок підтвердження факту постійного проживання особи в жилому приміщенні\~\~у довідці про склад сім`ї, що подається особою в числі інших документів до органу приватизації, зазначаються члени сім`ї наймача, які водночас і прописані, і мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. \~ \~ \~ \~ За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наведеними нормами процесуального права саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість усіх заявлених вимог, надати належні та допустимі докази на підтвердження підстав позову. Позивач [PERSON] не належав до членів сім`ї [PERSON] , доказів сімейних відносин, ведення спільного господарства з відповідачами, або померлою [PERSON] , позивач суду не надав. Щодо доводів позивача про незаконність розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 130-Ц2 від 05.03.2020 в частині передання у у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] спірної квартири та необхідність його скасування, суд прийшов наступного. [PERSON] звернувся до Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою про приватизацію квартири, так як був основним наймачем. До зазначеної заяви долучив усі необхідні документи, що підтверджують у нього таке право. На підставі поданих документів, в порядок, строк та спосіб, що передбачено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради винесла оскаржуване позивачем розпорядження. Крім того, позивач жодним чином не зазначає які саме дії Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради були вчинені всупереч закону та які саме положення чинного законодавства було порушено під час здійснення приватизації квартири. Таким чином, порушень прав позивача при приватизації спірної квартири судом не встановлено. Щодо аргументів позивача про визнання свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] № 1-20-322708-Ц2 від 05.03.2020 р., видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] недійсним. Вказані виомги є похідними. З огляду на вищезазначене, свідоцтво про право власності на квартиру № 1-20-322708-Ц2 від 05.03.2020 р. не можна вважати недійсним, так як таке було видано на підставі розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 130-Ц2 від 05.03.2020, для визнання незаконним якого у суду немає підстав. Згідно п. 16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. № 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до п. 22 даного Положення, на підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації замовляє у суб`єкта господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення у гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння, і видає свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Отже, таке свідоцтво було видано у відповідності до чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, без жодних процедурних чи інших порушень. Відтак вимога щодо визнання його недійсним також не підлягає задоволенню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , на переконання суду, на законних підставах набули право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а позовні вимоги, пред`явлені [PERSON] є безгрунтовними. Відповідно до ч.9-10 ст.158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову заходи забезпечення позову накладені відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.09.2020 року підлягають скасуванню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed