Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

26.06.2023 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.08.2005 року, від якого народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем мають зовсім різні погляди на життя, на даний час вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного побуту. У поданому відзиві представник відповідача заперечив проти позову, вказуючи, що позивач знаходиться за кордоном, що ставить під сумнів подачу нею позову, окрім того, відповідач є священнослужителем та йому заборонено брати інший шлюб, а даний факт негативно вплине на авторитет і життя відповідача. Ухвалою суду від 11.07.2023 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 05.10.2023 року клопотання відповідачапро наданнястроку на примирення задоволено,надано сторонамстрок дляпримирення тривалістю три місяці,провадження посправі зупиненота ухвалою суду від 15.01.2024 року провадження по справі поновлено. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі та підтримала позовні вимоги. Представник відповідача Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції Українипередбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4Сімейного кодексу Українивизначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2статті 104 Сімейного кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3статті 105 Сімейного кодексу Українипередбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Як було встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 12.08.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1222. (а.с. 8). Від даного шлюбу у сторін є діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, те, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1073,60 грн., а тому, останній, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved