Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому зазначила, що з 11.11.2011 року по 16.01.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось і 16.01.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Відповідач не дає добровільної згоди на визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю. Вона належним чином доглядає за сином, створює всі належні умови для проживання та розвитку сина. Дитина відвідує навчання, гуртки, обслуговується лікарями, забезпечена всім необхідним. Вона достатньо уваги та часу приділяє сину, опікується його здоров`ям, вихованням та розвитком, син має тісний емоційний та психологічний зв`язок з нею. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини з нею. Ухвалою від 11.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання із викликом (повідомленням) сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився та подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник Служба у справах дітей Виконавчого комітету Житомирської міської ради, представник Служби у справах дітей Вишевицької об`єднаної територіальної громади клопотали про розгляд справи у їх відсутність, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виданим Виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.09.2012 року, в якому батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.01.2014 року шлюб між сторонами розірвано. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 серпня 2022 року вбачається, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис № 1534. Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . З до довідки Великорацького старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області № 895 від 15.11.2023 року вбачається що до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] входить син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики [PERSON] , як учня 6-В класу виданої Директором Ліцею № 8 м. Житомир, останній характеризується з позитивної сторони. Матір приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчанням та успіхами дитини. Вона співпрацює з класним керівником та бере активну участі у житті класу та школи. Згідно характеристики Ліцею № 8 м. Житомир [PERSON] навчається в даному освітньому закладі у 6-В класі. Відповідно до характеристики [PERSON] виданої Директором Ліцею № 8 м. Житомир, остання характеризується як врівноважена, чесна, доброзичлива та цілеспрямована. Відповідно до довідки-характеристики Великорацького старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області № 923 від 24.11.2023 року [PERSON] , [INFO] за період проживання на території Великорацького старостинського округу зарекомендувала себе позитивно. Відповідально відноситься до виховання сина [PERSON] , [INFO] . Порядна, уважна у ставленні до людей. Користується повагою і авторитетом серед односельчан. Відповідно до довідки-характеристики ТОВ «БУДКОНТРАКТ ГРУП» від 21.11.2023 року [PERSON] , [INFO] з 12.07.2021 року займає посаду адміністратора та зарекомендувала себе з позитивної сторони. Відповідно до матеріалів справи позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу частини житлового будинку посвідченого 18.07.2022 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Стражник Т.О., та зареєстрований в реєстрі за №9824. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.07.2022 за №305217408, вбачається, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею305,9 кв. м., в розмірі частки 6/200 є спільною частковою власністю [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади Радомишльської територіальної громади від 02.12.2022 року № 2022/001635858 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] . Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як зазначено у ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою. Відповідно до частин 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» пункт 74, від 10.01.2017 року). Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 року по справі №542/1428/18 зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. Малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем, яка в змозі забезпечити дитину належними умовами проживання, виховання та розвитку. Механізм визначення місця проживання дітей з одним із батьків не має на меті обмеження іншого з батьків у правах. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд враховує об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема, поведінку батьків щодо дитини. Суд враховує, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання сина та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, а також інтереси неповнолітньої дитини, його вік, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, право малолітнього на щасливе та спокійне дитинство, забезпеченості [PERSON] житлом та інших соціальних факторів, які вказують на її відношення до утримання і виховання дитини, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, наміри і можливості виховувати дитину як повноцінного члена суспільства, виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини, та дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, на підставі внутрішнього переконання та враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, дійшов висновку що місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів малолітнього [PERSON] .. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан його розвитку, незалежно від того з ким останній буде проживати. При цьому, визначення місця проживання дитини з матір`ю не впливатиме на його взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі. Відповідач є військовослужбовцем, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору. За таких обставин судовий збір відшкодовується в порядку визначеному ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved