Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Яготинського районного суду Київської області з цим позовом, в якому просить стягувати щомісячно із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцять трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] доньці сторін, [PERSON] , виповнилося вісімнадцять років. Із 05.09.2022 [PERSON] навчається на контрактній основі в Європейському університеті IV ргйня акредитації за спеціальністю "психологія". Як вбачається з довідки ПрАТ "Європейський університет" від 08.11.2023 за №2492 [PERSON] навчається на 2 курсі заочної форми навчання за освітнім рівнем: "бакалавр" факультет психології та соціальних технологій Європейського університету. Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. Так, з огляду на навчання [PERSON] не має джерел доходу та вимушена перебувати на повному матеріальному забезпеченні матері. Зокрема, в зв`язку з навчанням [PERSON] потребує коштів на оплату навчання, на проїзд, харчування, купівлю одягу та інші особисті потреби. За період з вересня 2022 року по грудень 2023 року позивачкою було сплачено за навчання доньки суму в загальному розмірі 33 500 грн. В той же час, відповідач - батько позивача - [PERSON] - є працездатною особою, проте матеріальної допомоги на утримання доньки після досягнення нею повноліття не надає, хоча може її надавати. Відповідач є працездатною особою, проте місце його роботи позивачці невідомо, крім того позивачці не відомо чи перебуває у власності відповідача будь-яке нерухоме чи нерухоме майно. Оскільки донька потребує допомоги на своє утримання на період її навчання, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 29.12.2023 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги в розмірі 1/6 частини доходу відповідача, мотивуючи це тим, що на утриманні відповідача перебувають його діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім цього, він проживає з цивільною дружиною та додатково несе витрати на утримання родини. Відтак, його майнове становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що сторони сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 09.02.2010 року розірвано 09.02.2010 року, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка залишилася проживати разом із матір`ю та перебуває на її утриманні (акт обстеження житлових та матеріально-побутових умов від 23.11.2023 року). На підставі виконавчого листа № 2-618/2006 виданого Яготинським районним судом Київської області 30.11.2006 року, стягувалися щомісячно з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2006 року і до досягнення повноліття. [PERSON] досягла повноліття [INFO] . Відповідно до довідок ПрАТ "Європейський університет" від 08.11.2023 № 2492 та від 12.12.2023 № 2624 [PERSON] , 2005 р.н. навчається на 2 курсі заочної форми навчання за освітнім рівнем: "бакалавр" факультет психології та соціальних технологій Європейського університету. Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року.Навчання проводиться на контрактній основі, стипендії не отримує. За навчання у 2022-2023 р. сплачено 33 500 грн. Позивачка зазначає, що у зв`язку з навчанням доньки, вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу. Відповідач просить визначити щомісячний розмір аліментів у сумі 1/6 частки його доходу, посилаючись на те, що він має на утриманні інших дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 Верховний Суд дійшов висновку щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, донька сторін після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі та вочевидь потребує матеріальної допомоги. У постанові від 13.05.2021 року у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач є особою працездатного віку, відомостей щодо працевлаштування та про заробітну плату (дохід) відповідачем не надано. Відповідно до наданих відповідачем копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.10.2008 року та серії [NUMBER] від 07.10.2011 року батьком дітей зазначено [PERSON] , будь-яких доказів щодо визнання батьківства [PERSON] суду не надано. Крім цього, і будь-яких доказів перебування дітей на утриманні відповідача, несення ним витрат на їх утримання не надано. Отже суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, і доказів, які б спростовували дані обставини суду не надані. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частки його доходу, щомісяця, починаючи зі звернення з позовом (11.12.2023), до закінчення навчання або до досягнення донькою двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. Такий розмір аліментів, на думку суду, у цьому випадку є достатнім та таким, що відповідає потребам повнолітньої доньки, оскільки стягнення аліментів на її утримання у зв`язку із продовженням навчання є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, позаяк на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Outcome: approved