Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

І. Суть спору 27.12.2023 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що між нею та відповідачем 12.02.2011 року було укладено шлюб, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Стверджує, що останні роки їхнє спільне сімейне життя з відповідачем не складалося, між ними часто почали виникати суперечки та непорозуміння, що спричинило фактичне припинення наших шлюбних стосунків. Так, вже біля 4 років спільне господарство сторони не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету, та взагалі разом не проживають. Вже тривалий період позивачка живе у с. Стадниці, а відповідач - у Волинській області. Шлюб існує тільки на папері, оскільки кожен з подружжя живе власним життям, а так, як спільних дітей вони не мають, то у них відсутні і будь-які обов`язки та інтереси з даного приводу. Подальше примирення і збереження шлюбу позивачка вважає неможливим та таким, що буде суперечити інтересам сторін. Будь-які майнові та немайнові спори на даний час у подружжя відсутні, проте відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб у позасудовому порядку (подати відповідну заяву до відділу РАЦС), в зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. ІІ. Позиція учасників справи У судове засідання позивачка не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила. У позовній заяві просила суд справу розглянути без її участі. 18.01.2024 року від представника позивачки адвоката Власюка І.Т. надійшла заява про здійснення розгляду справи без участі позивача та представника, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 15.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання 05 лютого 2024 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи не прибули. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про вручення 16.01.2024 року особисто [PERSON] судової повістки про виклик до суду на 05.02.2024 року (а.с.14). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторона позивача скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала клопотання про розгляд справи без її участі. В силу вимог п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи та не подав до суду будь-яких заяв чи клопотань, відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 05.02.2024 року судом постановлено протокольну ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як слідує із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.02.2011 року Відділом ДРАЦС Іваничівського РУЮ Волинської області за актовим записом № 07, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.12.2020 року (а.с.4). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, останні роки їхнє спільне сімейне життя з відповідачем не складалося, між ними часто почали виникати суперечки та непорозуміння, що спричинило фактичне припинення наших шлюбних стосунків. Вони з відповідачем, як подружжя, не проживають та не ведуть спільного господарства вже біля 4 років, не мають спільного сімейного бюджету, та взагалі разом не проживають. Вже тривалий період позивачка живе у с. Стадниці, а відповідач - у Волинській області. Шлюб існує тільки на папері, оскільки кожен з подружжя живе власним життям, а так, як спільних дітей вони не мають, то у них відсутні і будь-які обов`язки та інтереси з даного приводу. Подальше примирення і збереження шлюбу позивачка вважає неможливим та таким, що буде суперечити інтересам сторін. Будь-які майнові та немайнові спори на даний час у подружжя відсутні. Відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб у позасудовому порядку, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. VI. Висновки суду Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, вбачаються підстави, що свідчать про стійкий розлад подружніх стосунків. Так, як судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2020 року, спільне господарство вони не ведуть, нарізно влаштували своє особисте життя, суд дійшов переконання, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно з ст.112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для розірвання такого. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачкою сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1\~073,60 гривень, що підтверджується квитанцією № 9892-9476-6830-7902 від 18.12.2023 року. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved