Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 11.08.2017\~між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~Z62.441.70194 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до п.1.1 Договору №Z62.441.70194 \~від 11.08.2017, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49\~999,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов договору кредиту та додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 12/90, за яким останнім набуто право вимоги до відповідача за кредитним договором №Z62.441.70194 \~від 11.08.2017. Окрім цього оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то на думку позивача зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з грудня 2020 року по лютий 2022 року, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 03.12.2020 по 23.02.2022. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача\~\~суму заборгованості в розмірі 138 435,17 грн., яка складається з : заборгованості за основним боргом 49\~999,00 грн.; заборгованість за відсотками 31\~350,32 грн.; заборгованість за комісіями 57\~085,85 грн.; заборгованість за 3% річних за користування кредитом 5\~096,55 грн.; заборгованість за інфляційними втратами 19\~701,81 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 684,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. Ухвалою суду від 31 жовтня\~2023\~року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав, що підтверджується повідомленням про вручення. Інші повістки про виклик до суду повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, відмовою від отримання. Згідно п. 4 ч.8 ст.128ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомив суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленнях про вручення поштових відправлень, повістки про виклик відповідачу не вручено, а поштові відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та «адресат відмовився», то суд приходить до висновку, що згідно ч. 6\~ст.272 ЦПК України\~відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Частиною 11\~статті 128 ЦПК України\~встановлено, що відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до\~статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити зі слідуючих міркувань. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 11.08.2017 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z62.441.70194 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Згідно п.п. 1.4 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15,00 % річних від залишкової суми кредиту. Також відповідно до п.п. 1.10 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти в сумі 49\~999,00 грн. строком на 11.08.2022, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами договору. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка на станом на 03.12.2020 заборгованість становить\~138 435,17 грн., яка складається з : заборгованості за основним боргом 49\~999,00 грн.; заборгованість за відсотками 31\~350,32 грн.; заборгованість за комісіями 57\~085,85 грн.; заборгованість за 3% річних за користування кредитом 5\~096,55 грн.; 03.12.2020\~між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до останньої перейшло право вимоги за договором №\~Z62.441.70194 від 11.08.2017\~укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав\~47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.\~1054\~ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею\~1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процента не встановлений договором або законом. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно\~ст. 617 ЦК України\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. На даний час відповідач заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Частиною 1\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 ст.\~1054\~та частини 2 ст.\~1050 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором №\~Z62.441.70194 від 11.08.2017, заборгованість становить\~138 435,17 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 49\~999,00 грн.; заборгованість за відсотками 31\~350,32 грн.; заборгованість за комісіями 57\~085,85 грн. Окрім цього, згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до п.18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно розрахунку долученого банком до матеріалів справи, заборгованість\~ [PERSON] \~по інфляційних втратах за період з грудня 2020 року по лютий 2022 року та 3 % річних за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 становить: 3% річних за на кредитну заборгованість 5096,55 грн, інфляційні втрати 19\~701,81 грн. Судом перевірено зазначений розрахунок та суд вважає такий розрахунок\~достовірним,\~арифметично правильним та таким, що відповідає\~вимогам чинного законодавства. Суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі\~163\~233, 53 грн. за кредитним договором такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконувала умови договору та має заборгованість, тому повинна відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. Водночас, щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені\~судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 684,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Так, повноваження адвоката Мартиненко В.В. підтверджені договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 та Довіреністю виданою ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» 13.01.2023. Як вбачається з Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, укладеного між Клієнтом ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору. Адвокат Мартиненко В.В. з 16.08.2021 прийнятий на роботу в Адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», що вбачається з Наказу (Розпорядження) №ПД 000000002 від 13.08.2021. Відповідно до акту № 16 прийому передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» передало Адвокатському об`єднанню «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» справу [PERSON] по кредитному договору №Z62.441.70194 \~від 11.08.2017. Згідно додаткової угоди № 6 до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, сторони дійшли взаємної згоди доповнити Пункт 3.1. Договору Підпунктом 3.1.5, та викласти його в наступній редакції: «За Договором про надання правової допомоги, що полягає у вчиненні Об`єднанням дій, передбачених п. 1.1.1 цього Договору за реєстром згідно Акту №16 від 12.06.2023 приймання-передачі реєстру боржників, Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду у розмірі 7000 грн. Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду в тому числі по справі [PERSON] по кредитному договору № Z62.441.70194 \~від 11.08.2017, що вбачається із акту №1 прийому передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023, розмір гонорару 7000 грн. 14.09.2023 ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» оплатило на рахунок Адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» 112 000 грн., призначення платежу сплата оплата правової допомоги за договором №28092021-1 від 28.09.2021, відповідно до акту приймання передачі №1 від 11.09.2023 без ПДВ що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті АТ «УНІВРСАЛ БАНК» № 265 від 14.09.2023. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» та позивачем ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» підтверджується договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 та довіреністю виданою ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» 13.01.2023, актом № 16 прийому передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, додатковою угодою № 6 до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, актом № 1 прийому передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023, платіжною інструкцією в національній валюті АТ «УНІВРСАЛ БАНК» № 265 від 14.09.2023. Таким чином\~позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн. Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в\~акті № 1 прийому передачі наданої правової допомоги від 11.09.2023, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн., який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved