Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Лапшин М.С., звернувся до суду засобами поштового зв`язку з позовом, отриманим судом 25.07.2023 та просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні та проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не бере участі у вихованні дітей та їх розвитку, не відвідує, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами у навчанні, морально і матеріально дітей не підтримує, має заборгованість зі сплати аліментів, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.10.2023 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новопільську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області, зобов`язано орган опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 09.01.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та її представник до суду не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, що наведено у позові, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяв, клопотань з процесуальних питань, зокрема, про відкладення розгляду справи з поважних причин, від відповідача не надходило, відзиву не подано. Інші учасники правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Від органу опіки та піклування, а також служби у справах дітей Новопільської сільської ради надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 13.11.2015 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.04.2020 (справа № 177/177/20). Рішення набрало законної сили 07.08.2020 (а.с.9-10). У зареєстрованому шлюбі народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьками яких є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати (а.с.8). [PERSON] , після укладення 24.07.2021 шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). За відомостями виконкому Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON] і [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, батько дітей, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 6, 7). Як вказала у судовому засіданні позивач, у зимовий період вона з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] та надала акт обстеження умов проживання, складений спеціалістами служби в справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради, де комісією зазначено, що [PERSON] створено належні умови для проживання малолітніх дітей (а.с.67). Малолітній [PERSON] навчається у 2 класі Криворізької гімназії № 126, де характеризується як старанний, працьовитий учень, охайний, доглянутий. До шкоди хлопчика приводить мама, зрідка бабуся чи дідусь (а.с.59). У Криворізькому відділі ДВС на примусовому виконання перебувають судові накази № 177/2105/18 від 21.11.2018 та № 177/1117/19 від 25.07.2019, видані Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , у розмірі по 1/4 від усіх видів заробітку (доходів), на кожну дитину окремо, щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. У [PERSON] існує заборгованість із сплати аліментів за судовим наказом № 177/2105/18 від 21.11.2018, яка станом на 01.10.2022 складає 86063,00 грн, а за судовим наказом №177/1117/19 від 25.07.2019 - 89015,00 грн (а.с.11,12). Відповідно до ч. 1 ст. 141, ст. 150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, у розумінні п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідачів, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні № 39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Разом з тим, як слідує з відповіді Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 29.11.2023 № 3585/7/02-29, [PERSON] , батько дітей, за місцем реєстрації не проживає з 2020 року, що підтверджується довідкою від 28.11.2023; 400 та актом від 27.11.2023, у зв`язку з чим, орган опіки та піклування Новпільської сільської ради не має об`єктивної можливості заслухати позицію [PERSON] та надати висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення останнього батьківських прав. У контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Таким чином, враховуючи ставлення [PERSON] до дітей, який їх вихованням та утриманням не займається, не цікавиться їх станом здоров`я, навчанням та дозвіллям, має заборгованість зі сплати аліментів, що судом розцінюється як втрата інтересу до участі у вихованні дітей, а тому, під час судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] . При цьому, така поведінка відповідача є винною та свідомою. Байдуже ставлення відповідача до дітей є безпосереднім свідченням самоусунення від виконання ним батьківських обов`язків та відсутності інтересу до життя та майбутнього дітей. Застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав, у даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Доказів, які б свідчили про чинення перешкод матір`ю дітей у спілкуванні та побаченні батька з ними, судом не встановлено. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст. 169 СК України право на поновлення батьківських прав у судовому порядку після зміни його поведінки, як особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 1073,60 грн, у рахунок відшкодування судового збору (а.с.15).

Outcome: approved