Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

Панасенко Ірина Олексіївна - представник комунального підприємства «Харківводоканал» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в сумі 29113 грн. 84 коп., з яких: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 15 171 грн. 15 коп.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 9804 грн. 77 коп.; - інфляційні витрати 3059 грн 98 коп.; - 3 % річних від простроченої суми 1077 грн. 94 коп. Позовна заява мотивована тим, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . У відповідача утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення у вказаному вище розмірі. На момент подання позову відповідач заборгованість не сплатив. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення з урахуванням відповідно до статті 625\~ЦК\~України індексу інфляції та трьох процентів річних. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, однак повістки повернулися до суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч.3\~ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений та не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву до суду. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд, відповідно до ухвали суду від 12 лютого 2023 року, постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї). Заборгованість відповідача по особовому рахунку за вказані вище послуги, відповідно до наданих позивачем розрахунків, складає 29113 грн. 84 коп., з яких: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 15 171 грн. 15 коп.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2022 року у розмірі 9804 грн. 77 коп.; - інфляційні витрати 3059 грн 98 коп.; - 3 % річних від простроченої суми 1077 грн. 94 коп. В обґрунтування розміру заборгованості за вищевказані послуги позивачем надано відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~в редакції з 01 травня 2019 року (далі - Закон) визначено, що до житлово - комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною першою статті 9\~Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з положеннями п. 5 частини другої\~статті 7\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За положенням частини першої статті 10\~Закону\~України ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до\~закону\~ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з положеннями статей 67, 68\~ЖК\~УРСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 162\~ЖК\~УРСР плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення»\~закріплено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 37 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Згідно з частиною першою статті 509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з положеннями статті 525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень статті 626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У Постанові Великої Палати Верховного Суду (далі - Постанова) від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 викладено такі висновки щодо застосування норм права. Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 77 Постанови). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша\~статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або\~закону\~укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 78 Постанови). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (п. 79 Постанови). Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суду не надано та не зазначено про існування доказів того, що відповідачі відмовлялися від споживання послуг з водопостачання (водовідведення) у встановленому порядку, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити таке. Відповідно до положень частини другої статті 625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Так, позивач відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~нарахував боржникам інфляційні витрати за час прострочення та 3% річних. Також суд вважає, що оскільки заборгованість та, відповідно, 3% річних та інфляційні витрати нараховані до 24.02.2022, тобто за період до введення на території України воєнного стану, тому не підлягає застосуванню\~Постанова КМУ від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою до припиненнячи скасуваннявоєнного станув Україні заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та / або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Згідно п.2 вказаної постанови, вона застосовується з 24.02.2022, при цьому, нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що встановленост. 58 Конституції України, а тому підприємство правомірно звернулося із вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Щодо вимоги позивача про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, суд зазначає наступне. Частиною 3ст.\~267\~ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи, що відповідачамивідповідна заява не заявлялась, тому питання щодо визнання підстав їх пропуску поважними судом не вирішується. Враховуючи наведене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 29 113 грн. 84 коп. Крім того, згідно частиною першою статті 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору, у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави.

Outcome: approved