Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

В грудні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 5196054 від 11.12.2021 року в розмірі 15426,49 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог товариство вказувало, що 11.12.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №5196054, який підписано сторонами електронним підписом та відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19062023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15426,49 грн., з яких: 7788,08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 7638,41 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач свого зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту належним чином не виконував, а тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. Ухвалою суду від 13.12.2023 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. 10.01.2024 року відповідач [PERSON] подав до суду письмові пояснення, у яких вказував, що надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників, за змістом яких відсутні відомості про здійснення зарахування позивачем на користь відповідача грошових коштів, не доводять факт наявності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором, оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку. Окрім того, розрахунки суми нарахованих процентів за вказаним кредитним договором здійсненні з порушенням чинного законодавства. Також зазначає, що спірний договір не укладався та не підписувався електронним підписом позичальника та не відтворювався шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, встановити автентичність та приналежність якого відповідачу неможливо. Товариством жодним чином не доведено факту передання відповідачу грошових коштів та наявності заборгованості у відповідача за кредитним договором. Крім того, спрямовує увагу суду на те, що позивачем не надано будь яких належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що товариством сформовано вимогу до [PERSON] за спірним кредитним договором, а також доказів, які підтверджують факт повної оплати права вимоги позивачем за договором факторингу, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог. Таким чином, оскільки позивачем жодним належним та допустимим доказом не доведено факту наявності заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 15426,49 грн., що вказує на відсутність порушеного права позивача, тому його позовні вимоги не підлягають до задоволення. 24.01.2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», скориставшись своїм правом на подання заперечень, подало заперечення на пояснення відповідача. Вважає доводи відповідача про неукладення належним чином кредитного договору безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено. Для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноручно. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи відповідача викладені у поясненнях на позовну заяву. Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів вказує, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зроблено запит до первісного кредитора та долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором та довідку про перерахування коштів за кредитним договором №5196054 від 11.12.2021 року, в якому [PERSON] власноручно було зазначено реквізити платіжної картки, на яку і було перераховано кредитні кошти. Отже вважає доведеним факт укладення відповідачем кредитного договору №5196054 від 11.12.2021 року. Щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги позивач зазначає, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Виходячи із ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор лише несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Щодо нарахування відсотків по кредитному договору № 5196054 від 11.12.2021 року, то з огляду на неналежне виконання умов кредитного договору таке нарахування належним чином здійснено у відповідності до умов договору, на які погодився позичальник. Позивач зазначає, що відповідачем не надано та не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти за спірним договором не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши позицію сторін суд вважає, що позовна заяв підлягає задоволенню з таких підстав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, у письмових поясненнях просив розгляд справи проводити за його та представника відсутності. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Судом встановлено, що 11.12.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 5196054, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 16800 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день. Із пункту 2.1 договору № 5196054 слідує, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом її перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2. договору). Як передбачено п. 3.1. кредитного договору № 5196054, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». У випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Відповідно до п.п. 4.2.2 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1. договору). [PERSON] підписав договір № 5196054 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (М176618). Того ж\~дня,\~тобто 11.12.2021\~року,\~ТОВ «Авентус\~Україна» перерахувало\~на банківську\~картку [PERSON] , вказану ним в договорі, 16800 грн. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є Додатком № 1 до вищевказаного договору, відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю отриману позику до 10.01.2022 року включно, сплативши в загальному розмірі 23982,00 грн., з яких: 16800,00 грн. - тіло кредиту, 7182,00 грн. - проценти за користування кредитом. Розрахунком заборгованості (карткою обліку договору) за даним договором встановлено, що станом на 19.06.2023 року із посиланням на невиконання позичальником своїх кредитних зобов`язань нараховано відповідачу кредитну заборгованість в загальному розмірі 15246,49 грн., із яких 7788,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7638,41 грн. сума заборгованості за відсотками. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19062023, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» за плату, згідно платіжної інструкції № 19849 від 21.06.2023 року, відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 5196054. Згідно реєстру боржників № 1 (додаток до договору факторингу) станом на 19.06.2023 року (на день переходу права вимоги до нового кредитора) заборгованість [PERSON] за договором № 5196054 склала 15246,49 грн., із яких 7788,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7638,41 грн. сума заборгованості за відсотками. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 11.12.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого товариство перераховувало на картковий рахунок [PERSON] кредитні кошти, а той зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. У подальшому\~ТОВ «Авентус\~Україна»,за плату, згідно платіжної інструкції № 19849 від 21.06.2023 року, відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором №5196054, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість. Посилання [PERSON] на те, що він не укладав кредитного договору і не отримував грошових коштів суперечать фактичним обставина справи. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. В силу ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Із положень ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII слідує, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Як передбачено ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону №675-VIII). За змістом указаних норм права сторони вправі укласти кредитний договір в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх його істотних умов. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Докази у справі вказують на те, що [PERSON] укладав кредитний договір № 5196054 в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи фінансових компаній. Для укладення договору [PERSON] здійснював ідентифікацію в цій системі та надавав відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) фінансових компаній. Сторони здійснювали обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов кредитних договорів та підписували ці договори шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з кредитного договору № 5196054, останній підписано електронним підписом Позичальника, який відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Отже з цього можна зробити висновок, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору. У подальшому ТОВ «Авентус Україна» перераховували на банківський рахунок [PERSON] кредитні кошти. Твердження відповідача про те, що позивач не довів обставин перерахунку на його банківський рахунок коштів відповідно до умов кредитних договорів, на увагу не заслуговують, оскільки як вбачається із матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, кредитором проводилось на банківський рахунок, зазначений у кредитному договорі, який власноручно підписано [PERSON] . Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. При цьому, відповідачем не спростовано розмір заборгованості, свого контррозрахунку він не надав. Отже, твердження [PERSON] про неукладення кредитного договору і неотримання грошових коштів є безпідставними. Матеріали справи містять договір факторингу з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло за плату право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5196054 від 11.12.2021 року. Цей договір є дійсним та виконаним. Посилання [PERSON] на недоведеність переходу права вимоги за вказаним кредитним договором до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суперечать зібраним доказам. В силу ст. 516 ЦК України неповідомлення [PERSON] про заміну кредитора у зобов`язанні не звільніє його від обов`язку погасити заборгованість за кредитним договором. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вправі заявити до [PERSON] вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5196054. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 5196054 від 11.12.2021 року виконало та перерахувало 11.12.2021 року останньому кредитні кошти у сумі 16800,00 грн. на його картковий рахунок. Згідно картки обліку договору № 5196054 від 11.12.2021 року встановлено, що боржником здійснювалися платежі: 8000,00 грн. 09.01.2022 року, 17000,00 грн. 07.02.2022 року, 200,00 грн. 31.05.2022 року, 100,00 грн. 14.09.2022 року, 100,00 грн. 24.10.2022 року, 100,00 грн. 10.11.2022 року. При цьому, відповідно до п. 6.3. кредитного договору № 5196054 споживач здійснює платежі за договором у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти у такій черговості: - строкові зобов`язання по процентам; - строкові зобов`язання по кредиту; у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором. Отже, платежі боржника щоразу зараховувались на оплату кредиту та процентів кредитного договору, відповідно до порядку черговості зарахування таких платежів, визначеному у кредитному договорі, підписаному [PERSON] . Доказів щодо сплати відповідачем інших сум платежів за кредитним договором №5196054 або повне його погашення матеріали справи не містять, відповідачем суду не надано. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 5196054 від 11.12.2021 року, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо повернення вказаних коштів, внаслідок чого станом на 19.06.2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 15246,49 грн., із яких 7788,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7638,41 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості, відповідачем не надано. В той же час, процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором несвоєчасне погашення кредиту та сплати відсотків, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 15426,29 грн. Щодо стягнення судових витрат понесених позивачем. Статтею 140 ЦПК України передбачено стягнення витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи Згідно ч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Враховуючи, що позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів саме в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1342 грн., а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні в цій частині судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved