Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

18.10.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться поверхом нижче квартирою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] 21.08.2023 року відбулося залиття (затоплення) квартири [ADDRESS] . У зв`язку з цим, комісією ОСББ «Кравчука 10» було проведено перевірку причин виникнення даної події та встановлено, що залиття належної їй квартири відбулося через прорив шлангу на змішувачі у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] , мешканці якої у даному житлі не проживали та не перекрили крани водопостачання. Вказує, що внаслідок залиття її помешкання було пошкоджено стелю, стіни, двері, меблі та побутові прилади. З метою визначення розміру завданої матеріальної шкоди, вона звернулася до ТзОВ «Експерт Інвест». Згідно наданого експертною установою висновку розмір завданого їй матеріального збитку внаслідок залиття квартири становить 96593 грн. При цьому, у зв`язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи нею було витрачено 5663,10 грн. Відтак, між винними діями [PERSON] та заподіяною їй майновою шкодою є причинно-наслідковий зв`язок, проте з останнім на даний час не досягнуто шкоди про розмір відшкодування. У свою чергу, своїми діями [PERSON] завдав їй моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок залиття квартири, з урахуванням характеру її пошкоджень, вона разом з малолітньою дитиною тимчасово позбавлені можливості проживати в квартирі через непридатний стан. Дана обставина викликала у неї стрес та негативні емоції, а також призвела до істотної зміни звичного ритму та способу життя. У зв`язку необхідністю проведення ремонту та його вартістю, вона вимушена було прикладати чимало зусиль для пошуку відповідних коштів, які для мене є значними, та виділення для цього достатньо часу. Враховуючи наведене, а також заяву про зменшення розміру позовних вимог від 23.11.2023 року просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь майнову шкоду в розмірі 71665 грн., завдану внаслідок залиття квартири, моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та понесені судові витрати у справі, з яких: 2147,20 грн. судового збору, 5663,10 грн. вартості проведення експертного дослідження та 20000 грн. витрат на правничу допомогу. 21.11.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що її довіритель проживає за межами України та на момент затоплення квартири позивачки у квартирі [ADDRESS] проживали його родичі, які власне й допомагали прибирати наслідки залиття. У дань події комісією ОСББ «Кравчука 10» акт про залиття не складався. Даний документ був складений 22.08.2023 року, проте у відсутності будь-якого із представників (родичів) [PERSON] , а тому такий не може бути прийнятий судом. У свою чергу, стороною позивача не було надано жодних доказів з приводу необхідності заміни меблевої стінки та спального ліжка, які були лише частково пошкоджені. Вважає, що вина її довірителя у заподіянні майнової шкоди [PERSON] не доведена. У свою чергу, на підтвердження заподіяної їй моральної шкоди позивачка не надала будь-яких доказів, а заявлена нею сума відшкодування у даній частині є значно завищеною та не відповідає критеріям розумності та справедливості. Поряд з тим, безпідставними є вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки матеріалами справи не підтверджується участь адвоката у даному провадженні. Що стосується відшкодування витрат за проведення судової експертизи, то такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки проведення такої здійснювалося з власної ініціативи позивачки та поза межами розгляду справи. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 103-110). 23.11.2023 року представником позивача подано відповідь на вищевказаний відзив. Свої доводи останній обгрунтовує тим, що причина залиття квартири позивачки було очно встановлена в присутності родичів відповідача при безпосередньому огляді квартири [ADDRESS] . Відповідний акт про залиття комісією ОСББ «Кравчука 10» був складений у той же день - 21.08.2023 року та у такому зафіксовані цілком правдиві відомості. Той факт, що спірне затоплення квартири його довірительки відбулося не з вини [PERSON] , або ж докази неналежності Акту про залиття від 21.08.2023 року як належного у справі доказу стороною відповідача суду не надано (а.с. 135-139). В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив заявлені вимоги у зменшеному розмірі задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволенні позовних вимог посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що у розглядуваному випадку вина у залитті квартири відповідачки наявна у діях Голови ОСББ «Кравчука 10», який вчасно не перекрив кран водопостачання. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2011 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2011 року (а.с. 7-10, 21). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 348338629 від 28.09.2023 року (а.с. 94-95). Судом також встановлено сторонами не заперечувалася та обставина, що належне [PERSON] житлове приміщення знаходиться поверхом нижче та безпосередньо під належною [PERSON] квартирою. 21.08.2023 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Як вбачається з Акту про залиття від 21.08.2023 року, складеного комісією у складі голови ОСББ «Кравчука 10» Никитюка A.B. та її членів [PERSON] та [PERSON] , останніми зафіксовано наступне: «21.08.2023 року в будинку [ADDRESS] , трапилось залиття. В квартирі [ADDRESS] , лопнув шланг до змішувача у ванній кімнаті, що привело до залиття повної квартири [ADDRESS] , пошкоджено всі речі. Мешканці в квартирі [ADDRESS] не проживали і не перекрили крани ХВП, лопнув шланг на змішувачі в ванній кімнаті. Внаслідок цього затопило і пошкодило стелю, стіни, підлогу з ламінату, меблі, м`який куточок, ліжко двоспальне, дві шафи, меблеву стінку, телевізор «SAMSUNG» 32 дюйми, холодильник «Атлант» двокамерний, пральну машинку «SAMSUNG» 6 кг, кухонний м`який куточок, праску «SILVER CREST» 2400W, міжкімнатні двері, двері в кухні і у ванній кімнаті (деформовані та набухші внаслідок залиття). Відкоси на вікнах пошкоджені. По всій квартирі пошкоджено шпалери, та стелі (набухші). Залито і пошкоджено електричну проводку. По всій квартирі пошкоджено підлогу (підлога оздоблена ламінатом). У ванній кімнаті спостерігається здуття кахельної плитки і стін.». Вищевказаний акт складений у присутності ДОП СДОП ВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції Михальчука А.М. та підписаний ним (а.с. 22-23). Представник відповідача під час здійснення провадження у справі ставила під сумнів достовірність інформації, яка зафіксована у Акті про залиття від 21.08.2023 року та наголошувала, що з таким довірених осіб відповідача ніхто не ознайомлював. Однак, такі доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Допитаний в ході розгляду справи свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює на посаді сантехніка та 21.08.2023 року саме ним здійснювався виїзд за адресою: [ADDRESS] , по причині затоплення квартири позивачки. Двері квартири [ADDRESS] відчиняла жінка, яка там мешкає та яка прибула на виклик Голови ОСББ. Перебуваючи у вказаному помешканні ним було встановлено, що витік води стався через прорив шлангу під умивальником ванної кімнати. Дане устаткування є внутрішньоквартирною мережею водопостачання. У свою чергу, він достовірно бачив, що зі стелі квартири позивачки текла вода. Допитаний в ході розгляду справи свідок [PERSON] пояснив суду, що він є Головою ОСББ «Кравчука 10». Вранці 21.08.2023 року до нього зателефонував мешканець квартири [ADDRESS] та повідомив, що з квартири [ADDRESS] ллється вода. У зв`язку з цим, він здійснив виклик чергового сантехніка, а також повідомив про залиття мешканців квартири [ADDRESS] . Зайшовши в належне відповідачу помешкання було достовірно встановлено причину витоку води. За наслідками події та за безпосередньої участі дільничного поліцейського було складено відповідний Акт про залиття. Даний документ не був підписаний будь-яким із довірених осіб [PERSON] по причині їх відсутності в квартирі. Також ствердив, що будь-хто із мешканців квартири [ADDRESS] з проханням перекрити подачу води до їх помешкання не звертався. Допитаний в ході розгляду справи свідок [PERSON] пояснив суду, що він є чоловіком сестри позивачки та 21.08.2023 року був очевидцем затоплення належної останній квартири. Під час залиття в помешкання [PERSON] прийшли мешканці квартири [ADDRESS] та допомагали усувати його наслідки. Для фіксації даної події також було викликано дільничного поліцейського. Встановлення причин залиття відбувалося в присутності мешканців квартири [ADDRESS] та він особисто бачив пошкоджений шланг, звідки й стався витік води. В ході розгляду справи також було допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які є матір`ю та дядьком дружини [PERSON] відповідно. Свідок [PERSON] пояснила суду, що двері квартири [ADDRESS] відчиняла саме вона та безпосередньо у її присутності було виявлено місце витоку води, який став причиною залиття квартири [ADDRESS] . Однак, із Актом про залиття її ніхто не ознайомлював та підписати його не пропонував. Свідок [PERSON] також підтвердив той факт, що витік води, який став причиною залиття квартири [ADDRESS] стався саме через пошкодження шланг до змішувача у ванній кімнаті в квартирі [ADDRESS] . Також, судом не здобуто жодних доказів, які б вказували про зацікавленість допитаних в ході розгляду справи свідків у результаті розгляду даної справи. Кожен зі свідків персонально попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази (а.с. 184-187, 206). Відтак, на переконання суду, вищевказаний Акту про залиття від 21.08.2023 року є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у справі, а тому у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів даний документ. Той факт, що будь-хто з мешканців квартири [ADDRESS] не підписав Акт про залиття від 21.08.2023 року в жодній мірі не впливає на його достовірність з огляду на встановлені у справі обставини. Відтак, заперечення сторони відповідача у даній частині суд оцінює критично та до уваги не приймає. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Отже, відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання в квартирі несе безпосередньо її власник. Відповідач, як власник квартири, зобов`язаний був дотримуватись правил користування приміщеннями житлових будинків, слідкувати за санітарно-технічним обладнанням в квартирі, яка є його власністю та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що виливає з вимог ст. 13 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. На переконання суду, між діями відповідача [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] , який не забезпечив належне утримання санітарно-технічного обладнання в помешканні, та заподіянням [PERSON] матеріальної шкоди, яка мала вираз у пошкодженні її майна внаслідок залиття квартири [ADDRESS] з вини відповідача, існує причинно-наслідковий зв`язок. Доказів іншого стороною відповідача в ході розгляду справи не надано. Варто зауважити, що Актом про залиття від 21.08.2023 року достовірно встановлено обсяг завданої [PERSON] майнової шкоди. Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи № 20, проведеної 22.09.2023 року ТзОВ «Експерт Інвест» на замовлення позивачки, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень приміщень квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, складає 60040 грн. (а.с. 24-59). За проведення вищевказаного експертного дослідження [PERSON] було сплачено на користь ТзОВ «Експерт Інвест» 5663,10 грн. (а.с. 60). Згідно висновку про вартість майна, складеного СОД [PERSON] , ринкова вартість пошкоджених залиттям квартири [ADDRESS] , міжкімнатних дверей станом на 03.10.2023 року становить 11625 грн. (а.с. 61-93). Суд вважає вищевказані висновки належними та допустимими доказами, якими підтверджується розмір завданої позивачці [PERSON] майнової шкоди внаслідок залиття належної їй квартири. Будь-яких доводів на спростування достовірності вищевказаних доказів стороною відповідача в ході розгляду справи не висловлено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] , слід стягнути на користь позивачки на відшкодування матеріальної шкоди 71665 грн., а також витрати на проведення судової експертизи в сумі 5663,10 грн. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення моральної шкоди, зазначала, що зазнала негативних емоцій, душевних переживань та дискомфорту, у зв`язку з пошкодженням її майна та унеможливлення користування їм, порушення звичного способу життя, а також необхідності прикладення зусиль для нормалізації повсякденного життя. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим - є причинно-слідчий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеню та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані вимушеними змінами у її житті, погіршенням якості належного їй майна, наявності дискомфорту, який був спричинений його пошкодженням. [PERSON] змушена шукати робітників для проведення ремонтних та займатися придбанням будівельних матеріалів, на що необхідно залучати додаткові кошти та час. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, в тому числі й психологічного, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка у зв`язку з пошкодженням належного їй майна, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь на відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі - 3000 грн. На думку суду, вищевказана сума є обґрунтованою та буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Судом встановлено, що між адвокатом Ольховським М.В. та позивачкою [PERSON] 05.09.2023 року було укладено Договір про надання правничої допомоги № 05/09, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання з приводу представництва клієнта у справі, яка є предметом даного спору. Вартість послуг (гонорар) є фіксованою та становить 12000 грн. (а.с. 203). Факт сплати позивачкою своєму представнику 12000 грн. на виконання Договору про надання правничої допомоги № 05/09 від 25.09.2023 року підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3182323591.1 від 05.09.2023 року (а.с. 204). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу є в повній мірі обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На переконання суду, підстави для зменшення витрат на правничу допомогу у даному випадку відсутні, оскільки розмір такої був фіксованим, а тому складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги) є співмірними заявленій сумі. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, загальна ціна позову після уточнення (зменшення) позовних вимог становила 91665 грн.; розмір задоволених позовних вимог склав 74665 грн., що становить 81,45 % ціни позову. Із наведеного слідує, що понесені позивачкою та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1748,98 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. підлягають компенсації за рахунок відповідачки. На підставі ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial