Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що його довіритель у 2014 році самочинно побудував гараж у [ADDRESS] . Вказаний гараж був зведений на спеціально відведеній для цієї мети земельній ділянці з кадастровим номером 5925010100:00:012:0361, площею 0,0024 га, яка належить позивачу на праві власності. При проведенні технічної інвентаризації було встановлено, що даний гараж був зведений без дозвільних документів. Інших порушень при будівництві не виявлено. Побудований позивачем індивідуальний гараж не заважає іншим власникам господарчих будівель, а отже, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Посилаючись на вказані обставини представник позивача просить суд визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.08.2023 було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 13.09.2023 було закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до судового розгляду та за клопотанням представника позивача витребувано докази. 20.10.2023 представник третьої особи подала письмові пояснення щодо позову, у яких послалась на положення цивільного законодавства що регулює порядок виникнення права власності на новостворене та самочинно збудоване нерухоме майно, а також відповідні правові позиції Верховного Суду. Ухвалою суду від 14.12.2023 за клопотанням представника позивача було змінено третю особу - Управління державної інспекції архітектури та містобудування у Сумській області належною третьою особою - Державною інспекцією архітектури та містобудування України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві, просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася та подала заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи також не з`явилася у судове засідання, але в письмових поясненнях зазначила, що просить справу розглянути без участі представника Державної інспекції архітектури та містобудування України та врахувати подані письмові пояснення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено,\~що позивач\~є власником\~земельної ділянки\~зкадастровим номером 5925010100:00:012:0361, площею 0,0024 га, для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована\~у [ADDRESS] . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.09.2013, номер запису про право власності 2623565 (а.с. 12-13). На замовлення позивача Комунальним підприємством Тростянецької міської ради «Бюро технічної інвентаризації» було проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] . При проведенні технічної інвентаризації встановлено, що гараж збудовано без дозвільних документів (а.с. 5-11). З довідки виданої Комунальним підприємством Тростянецької міської ради «Бюро технічної інвентаризації» від 08.08.2023 за №120 вбачається, що за результатами технічної інвентаризації на 08.08.2023, нерухоме майно (гараж), розміщене за адресою: [ADDRESS] , має такі характеристики : «Г» гараж - стіни піноблок. Гараж одноповерховий, загальна площа 21,2\~кв.м. Рік будівництва 2014. Відсоток зносу 10% (а.с. 14). Згідно витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також технічного звіту за результатами проведеного обстеження об`єкта за адресою: [ADDRESS] , експертом з технічного обстеження [PERSON] зроблено висновок про те, що об`єкт обстеження відповідає нормативним вимогам щодо безпечної експлуатації і відповідності будівельних норм, зведений на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням та може експлуатуватися згідно цільового призначення (а.с.\~76-86). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Саме такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц,\~провадження № 61-39346св18, від 20 березня 2019 року у справі № 202/3520/16-ц, провадження № 61-16770св18. Отже зважаючи на те, що будівництво гаража було здійснено позивачем у 2014 році, на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, а саме на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, але без отримання необхідних дозволів на здійснення будівельних робіт, тому вказане нерухоме майно є самочинно збудованим. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявним спір про право. З матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник зверталися до Державної інспекції архітектури та містобудування України із заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованого гаража, але цим органом у першому листі було роз`яснено про право на правову допомогу, а в наступному листі роз`яснено про те, що документи мають подаватися через центри надання адміністративних послуг у вигляді заповненої декларації. Згідно повідомлення\~відділу «Центр\~надання адміністративних\~послуг» апарату\~Тростянецької міської\~ради від\~08.02.2024\~за №0802/14\~на звернення\~позивача з\~питання реєстрації\~декларації про\~готовність до\~експлуатації самочинно\~збудованого об`єкта,\~а саме\~гаража №\~ [NUMBER] ,\~що розташований\~у [ADDRESS] , при проведенні процедури реєстрації та внесенні відомостей з декларації до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва адміністратором виявлено відсутність рішення суду про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт, через що неможливо здійснити реєстрацію даної декларації (а.с. 97-111). Отже, позивач позбавлений можливості вирішити питання щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованого гаража, що свідчить про наявність спору про право. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2\~ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 373\~ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно ч. 2, 5 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461\~(далі - Порядок №461), у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що власник земельної ділянки може набути право власності на зведений ним об`єкт, який має статус самочинно збудованого, лише за наявності одночасно таких умов, як рішення суду про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт та можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Позивач на даний час не має реальної можливості отримати проектну та дозвільну документацію на будівництво об`єкта, який вже існує. Разом з тим, пунктом 10 Порядку №461 прямо передбачено можливість прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта у випадку визнання права власності на нього за рішенням суду. Тобто рішення суду про право власності на такий об`єкт є передумовою та підставою реалізації процедури прийняття його в експлуатацію. Суд також звертає увагу, що зазначеною Постановою КМУ від 13.04.2011 року №461\~затверджено форму Декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду (Додаток 5). Тим же пунктом 10 вищезазначеного Порядку №461 визначено процедуру технічного обстеження самочинно збудованих об`єктів, щодо яких наявне рішення суду про визнання права власності. Зокрема зазначено, що технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України\~Про архітектурну діяльність\~одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці). Технічне обстеження включає такі етапи: попереднє (візуальне) обстеження об`єкта, у тому числі огляд і фотографування об`єкта та його конструктивних елементів, виконання обмірів, визначення класу наслідків (відповідальності) об`єкта, аналіз проектної та іншої технічної документації (за наявності); детальне (інструментальне) обстеження об`єкта, у тому числі визначення параметрів і характеристик матеріалів, виробів та конструкцій, із залученням фахівців відповідної спеціалізації та атестованих лабораторій (за необхідності). Якщо етапи технічного обстеження об`єкта, що проводилося, не збігаються з названими етапами, зазначаються фактично пройдені етапи технічного обстеження. Не дозволяється проведення технічного обстеження виключно за фотографіями, відеозаписами, кресленнями чи іншими документами без візуального огляду об`єкта. На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних та інших особливостей об`єкта, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної та іншої технічної документації на об`єкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану об`єкта та створює з використанням Реєстру будівельної діяльності (e-construction.gov.ua) звіт про проведення технічного обстеження об`єкта з метою визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації у разі визнання судом права власності на самочинно збудований об`єкт. Аналіз змісту положень пункту 10 Порядку №461 дає підстави для висновку, що лише попереднє підтвердження судом права власності певної особи на самочинно збудований об`єкт є необхідною та достатньою підставою для реалізації процедури прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Разом з тим, саме лише рішення суду про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт не є підставою для його експлуатації за відсутності висновку щодо визначення можливості його надійної та безпечної експлуатації. Таким чином, визнання судом права власності на певний об`єкт самочинного будівництва лише констатує юридичний зв`язок конкретної особи з вже існуючим майном. Рішення суду з цього питання не замінює собою та не відміняє прийняття такого об`єкта в експлуатацію, а лише дозволяє розпочати передбачену законодавством України процедуру, не визначаючи наперед її результат. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач є власником земельної ділянки, на якій розташоване самочинно збудоване ним нерухоме майно - гараж, земельна ділянка була відведена для цієї мети, таке будівництво не порушує права інших осіб, нерухоме майно придатне для безпечної експлуатації, на теперішній час єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved