Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 15 грудня 2021 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики від 07 вересня 2021 року у розмірі 387\~000 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову вказав, що 07 вересня 2021 року [PERSON] уклав із [PERSON] договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 387\~000 грн., які [PERSON] зобов`язувався повернути [PERSON] у строк до 10 грудня 2021 року. Станом на 13 грудня 2021 року [PERSON] кошти не повернув. 10 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги за зобов`язанням щодо стягнення грошових коштів у розмірі 387\~000 грн. Таким чином, у [PERSON] замість [PERSON] виникло право вимоги з 13 грудня 2021 року у розмірі 387\~000 грн. за Договором позики від 07 вересня 2021 року. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16 грудня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . \~ \~ \~ \~На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» 04.07.2022 року справу передано на розгляд до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 11 липня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження ( суддя Барабанова В.В.). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 грудня 2022 року справу прийнято до провадження суддею Савченко Л.І., на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ та призначено підготовче засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03 квітня 2023 року закрито підготовче провадження. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06 червня 2023 року позов залишено без розгляду. Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 06 червня 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у позові прохав розглядати справу без його участі (а.с.4). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, як шляхом направлення судових повісток рекомендованими повідомленнями (а.с. 57-58, 77-78, 123-124), так і через оголошення на сайті «Судова влада» (а.с.51), про причини неявки суд не повідомлено. Третя особа [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими повідомленнями ( 59-60, 81-82, 121-122), однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір позики, згідно п.1 якого Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв грошові кошти у сумі 387\~000 грн. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю предмет позики в строк до 10 грудня 2021 року (а.с.12-13). Відповідно до п.5 Договору позики Позичальник стверджує, що зазначені у цьому договорі грошові кошти він отримав від Позикодавця ще до підписання цього договору. Згідно п.6 Договору позики сторони домовилися, що виконання Позичальником зобов`язань по поверненню позики буде підтверджуватися розпискою про отримання повернення від Позикодавця або від його представника, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Повне виконання усіх зобов`язань за цим договором підтверджується наданням від позикодавця нотаріально посвідченої заяви про отримання всієї суми позики. Позивач зазначає, що станом на 10 грудня 2021 року відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконав. 10 грудня 2021 року між між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги на підставі ст.ст. 512-519 ЦК України, згідно якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги за зобов`язанням щодо стягнення грошових коштів у розмірі 387\~000 грн. за Договором позики від 07 вересня 2021 року із [PERSON] , який зайняв вказані грошові кошти у [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У частині першій\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини за договором позики, внаслідок порушення позичальником умов такого договору за ним утворилась заборгованість. Згідно умов Договору позики від 07 вересня 2021 року сторони погодили, що позика має бути повернена Позичальником до 10 грудня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що у погоджений сторонами строк, Позичальник [PERSON] не повернув Позикодавцю [PERSON] грошові кошти у сумі 387\~000 грн., а останній відступив право грошової вимоги до Договором позики від 07 вересня 2021 року [PERSON] , боржник свої зобов`язання за договором не виконав, тому суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п.1 ч.2, ч.6 ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.9), приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь держави судового збору у сумі 3\~870 грн.

Outcome: approved