Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , згідно з яким просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються із відповідача на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.10.2019 у справі №569/4297/19 на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням суду з відповідача стягуються щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі по 2 027, 00 грн на кожну дитину. Визначений розмір аліментів не відповідає вимогам сьогодення та інтересам дітей, тобто не є достатнім для забезпечення належного утримання та виховання дітей. Вказує, що зміна способу стягнення аліментів та визначення їх у частці від доходу в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму буде відповідати інтересам дітей та буде враховувати матеріальний стан відповідача. Ухвалою суду від 19.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27.07.2023 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Зобов`язано відповідача та його представника, в разі усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі, відразу повідомити про це суд для вирішення питання про поновлення провадження. Постановою Рівненського апеляційного суду від 07.11.2023 ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27.07.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 14.11.2023 вказану справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 14.11.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що права та законні інтереси дітей на даний час не порушуються, оскільки відповідачем сплачуються аліменти значно більше ніж їх гарантований мінімальний розмір. Зазначає також, що на утриманні відповідача перебуває дружина - [PERSON] , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі, оскільки вона є інвалідом другої групи. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у судовому засіданні 25.01.2024 підтримала позов у повному обсязі. Також вказала, що на час подачі позову змінився матеріальний стан відповідача, оскільки він на теперішній час перебуває у складі Збройних Сил України та має стабільний дохід. У судовому засіданні 25.01.2024 представник відповідача заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши обставини у справі, судом встановлено таке. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.10.2019 у справі №569/4297/19 збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2014 року в розмірі 1 000 гривень щомісячно та ухвалено стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 027 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 027 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у справі по теперішній час перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2018, відповідач [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб. Як стверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 05.07.2023, [PERSON] , призначена пенсія по інвалідності 2 гр, інвалідність армії. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №822504, [PERSON] встановлена друга група інвалідності з 01.09.2022. Інвалідність встановлена до 01.09.2025. Дата чергового перегляду - серпень 2025. Висновок про умови та характер праці: протипоказано фізичні та психо-емоційні перевантаження. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 1-3 ст. 181 СК України). Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України. Разом з цим, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27). Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. При вирішенні спору судом враховується, що встановлений розмір аліментів, зважаючи на збільшення витрат на утримання дітей, зростання цін на всі групи товарів для дітей є недостатнім і не забезпечує право дітей на належний рівень життя, необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому позивач як одержувач аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від доходу відповідача. Крім того, загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але за існуючих цін на товари споживання, він є далеко недостатнім для утримання дитини, зокрема для забезпечення її життєдіяльності, харчування, проживання, придбання засобів для навчання та їх оплати. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей враховуючи матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів, так як вони відповідають інтересам дітей, їхньому рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За таких обставин, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються із [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.10.2019 у справі №569/4297/19 на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття. Змінений розмір аліментів відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності з огляду на відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, та беручи до уваги, що платник аліментів є працездатною особою і має задовільний стан здоров`я, а тому в змозі сплачувати аліменти з урахуванням інтересів та потреб саме дітей. Цей розмір є необхідним для забезпечення належних умов для їхнього фізичного, розумового, морального та соціального розвитку. При цьому слід зазначити, що положенням Цивільного процесуального кодексу України визначено, що аліменти у розмірі 1/3 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на двох дітей. З огляду на викладене вище, позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. При цьому суд вказує, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Стосовно доводів представника відповідача про перебування на утриманні відповідача його дружини - [PERSON] , з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі, оскільки вона є інвалідом другої групи, суд зазначає, що потреба стороннього догляду за дружиною, яка є пенсіонером та отримує відповідне соціальне забезпечення, не може нівелювати обов`язок платника аліментів з достатнього матеріального забезпечення спільних дітей. Тобто матеріальне забезпечення дружини відповідача покривається державою. Крім того, інші доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову. Також слід зазначити, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Outcome: approved