Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 30 січня 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 3% річних, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості за Кредитним договором №014/1928/74/70349 від 29.06.2006 року за період з 15.01.2017 року по 15.01.2020 року у розмірі 806 доларів США 60 центів та судовий збір. В обґрунтування\~позовної заяви\~позивач зазначив,\~що 29\~червня 2006\~року між\~АППБ «Аваль»,\~правонаступником якого\~за всіма\~юридичними правами\~та обов`язками\~є Акціонерне\~товариство «Райффайзен\~Банк Аваль»\~та громадянкою\~України [PERSON] (Надалі по тексту «Відповідач-1»,\~«Боржник»,\~«Позичальник»)\~було укладено\~Кредитний договір\~№014/1928/74/70349 (Надалі\~по тексту\~«Кредитний договір»),\~згідно умов\~якого Банк\~зобов`язався надати\~Позичальнику кредит\~у вигляді\~невідновлювальної кредитної\~лінії з\~лімітом:\~15\~420 доларів\~США 00\~центів строком до\~29.06.2026\~року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі -12,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Також, тимчасово на період з 15 лютого 2011 року по 14 лютого 2012 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором. В забезпечення\~виконання зобов`язань\~за Кредитним\~договором,\~29\~червня 2006\~року між Банком\~та [PERSON] (надалі\~по тексту\~«Поручитель»,\~«Відповідач-2»)\~було укладено\~Договору поруки\~№014/1928/74/70349/2 (надалі по тексту «Договір поруки») відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням Боржника, що виникають з умов Кредитного договору №014/1928/74/70349 від 29.06.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань (Копія Договору поруки додається). Відповідно до умов п. 1.3. договору поруки сторони встановили, що зобов`язання Поручителів перед Банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених договорами поруки та Кредитним договором - не потребують. Крім того, відповідно до умов п. 2.1. та п. 3.1. договорів поруки сторони встановили, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основаного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Проте, всупереч вимогам п. 5.1. Кредитного договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Відповідно до Заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2013 року по цивільній справі №641/9671/13-ц позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, а саме стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 121 989 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в рівних частинах у розмірі 1 206 грн. 40 коп. У зв`язку з несвоєчасною сплатою заборгованості за кредитним договором Банк у порядку ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних за період з 15.01.2017 року по 15.01.2020 року у сумі 806 доларів США 60 центів, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 19 379 грн. 13 коп. Зазначена сума заборгованості для Банку є значною та щоденно збільшується, згідно умов Кредитного договору. Враховуючи те, що Позичальник не виконує умови Кредитного договору та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.01.2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 16 липня 2020 року заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено, та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 3 % річних за несвоєчасну сплату заборгованості за Кредитним договором №014/1928/74/70349 від 29.06.2006 року за період з 15.01.2017 року по 15.01.2020 року в розмірі екв. 806 долларів США 60 центів. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року заочне рішення від 16.07.2020 року скасовано, та призначено справу до розгляду. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що зобов`язання перед банком нею виконані в повному обсязі, заочне рішення від 05.12.2013 року виконане, заборгованість сплачена, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 03.05.2019 року. Таким чином, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання після фактичного виконання зобов`язання, а тому позовні не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення, в яких зазначив, що з позовні вимоги не визнає, оскільки вони ґрунтуються на припущення. Та зазначив, що рішення суду виконане, виконавче провадження закінчене, кредит сплачений. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 29\~червня 2006\~року між\~АППБ «Аваль»,\~правонаступником якого\~за всіма\~юридичними правами\~та обов`язками\~є Акціонерне\~товариство «Райффайзен\~Банк Аваль»\~та громадянкою\~України [PERSON] (Надалі по тексту «Відповідач-1»,\~«Боржник»,\~«Позичальник»)\~було укладено\~Кредитний договір\~№014/1928/74/70349 (Надалі\~по тексту\~«Кредитний договір»),\~згідно умов\~якого Банк\~зобов`язався надати\~Позичальнику кредит\~у вигляді\~невідновлювальної кредитної\~лінії з\~лімітом:\~15\~420 доларів\~США 00\~центів строком до\~29.06.2026\~року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі -12,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором (а.с.8-17). В забезпечення\~виконання зобов`язань\~за Кредитним\~договором,\~29\~червня 2006\~року між Банком\~та [PERSON] (надалі\~по тексту\~«Поручитель»,\~«Відповідач-2»)\~було укладено\~Договору поруки\~№014/1928/74/70349/2 (надалі по тексту «Договір поруки») відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням Боржника, що виникають з умов Кредитного договору №014/1928/74/70349 від 29.06.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань (Копія Договору поруки додається). Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2013 року по цивільній справі №641/9671/13-ц позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, а саме стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 121 989 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в рівних частинах у розмірі 1 206 грн. 40 коп. (а.с. 24-25). Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Банком на адресу Позичальника та Поручителя було направлено вимогу про невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором за вих.№114/5-157424 від 27.06.2019 року та вих.№114/5-157425 від 27.06.2019 року (а.с. 19, 22). У порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором Банком нараховано 3% річних за період з 15.01.2017 року по 15.01.2020 року у сумі 806 доларів США 60 центів, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 19 379 грн. 13 коп. Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.05.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №641/9671/13-ц, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова, закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду, сплатою заборгованості в повному обсязі (а.с. 105). Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на вищенаведені норми права, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19 та № 646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин. Отже, у розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема у постанові № 711/4585/22 від 15.11.2023 року. Таким чином, враховуючи, що зобов`язання відповідачів перед банком виконане в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 03.05.2019 року, та представник позивача 30.01.2020 року звернувся до суду з вимогою стягнення 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості за Кредитним договором №014/1928/74/70349 від 29.06.2006 року за період з 15.01.2017 року по 15.01.2020 року, тобто після фактичного виконання грошового зобов`язання, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~а саме\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed