Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду із цим позовом і подальшим його уточненням, в обґрунтування вимог зазначивши, що з 28.02.2018 по 21.02.2021 він працював у відповідача і був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні відповідач не здійснив з ним повного розрахунку і 23.03.2021 з нього на користь позивача судовим наказом Димитровського міського суду Донецької області у справі №226/805/21 стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 166749,33 грн. Судовий наказ фактично виконаний в повному обсязі 15.11.2023. Враховуючи те, що позивач в день звільнення не працював, період затримки розрахунку обчислюється з наступного після видачі судового наказу дня 24.03.2021 та по день остаточного розрахунку 15.11.2023, що становить 669 робочих днів, і з урахуванням розміру середньоденного заробітку 445,38 грн середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 297959,22 грн. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності [PERSON] просив стягнути з ТОВ «Краснолиманське» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі, що дорівнює основному боргу 166749,33 грн. ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи До суду позивач та його представник адвокат Черниш Є.А. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» також до суду не прибув, відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ЦПК України. У наданому відповідачем відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнані з огляду на те, що у день звільнення позивач не працював і з вимогою про проведення розрахунку при звільненні не звертався. З даним позовом він звернувся лише 22.12.2023, а ЗУ №2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022, внесені зміни до у ч.1 ст.117 КЗпП України та закріплений обов`язок роботодавця виплатити працівникові середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Вказуючи на зловживання позивачем правом, на наявність у вимогах ознак наміру безпідставного збагачення. Відповідач просив поновити йому строк на подання відзиву з огляду на те, що через введення воєнного стану в Україні профільні фахівці підприємства, задіяні у підготовці відзиву, працюють на неповному робочому тижні, залучаються до роботи в окремих випадках і є ВПО, а також вирішити справу з урахуванням наведених у відзиві аргументів та розглянути справу без участі його представника. У відповіді на відзив сторона позивача наполягала на задоволенні позову, просила не поновлювати строк та відмовити у прийнятті відзиву відповідача, щодо строку стягнення посилалася на заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою днем пред`явлення вимоги про розрахунок слід вважати день, наступний за днем видачі судового наказу, а отже вимога пред`явлена набрання чинності змінами до ст.117 КЗпП України. ІІІ. Процесуальні дії у справі 25.12.2023 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у справі, відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 25.01.2024. Відповідача зобов`язане надати суду довідку про середньоденну заробітну плату позивача. 10.01.2024 судом отримано відзив відповідача на позовну заяву та витребувані ухвалою суду відомості. 17.01.2024 судом отримано відповідь сторони позивача на відзив та уточнену позовну заяву. Суд, враховуючи дію воєнного стану на території України та загальновідомий факт про суттєве утруднення процесів функціонування підприємств в Донецькій області через безпосередню наближеність бойових дій приймає відзив відповідача, поданий з порушенням встановленого судом строку, задля уникнення проявів надмірного формалізму при вирішенні справ у вочевидь важкий для держави, її громадян, а також суб`єктів господарювання час. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] працював у ТОВ «Краснолиманське» з 28.02.2018 по 21.02.2021 і був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Судовим наказом Димитровського міського суду Донецької області від 23.03.2021 у справі №226/805/21 (провадження №2-н/226/230/2021), який набрав законної сили 28.04.2021, з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 166749,33 грн. Судовий наказ фактично виконаний 15.11.2023, що підтверджене банківською випискою по надходженням по картці/рахунку [PERSON] і не заперечується відповідачем. Згідно з довідкою відповідача №12 від 04.01.2024, наданою на вимогу суду, середньоденний заробіток [PERSON] становив 445,38 грн. В день звільнення позивач не працював, перебуваючи у відпустці за власною заявою від 20.02.2021. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців (в редакції Закону\~№2352-IX від 01.07.2022). \~ \~ Позивачем\~заявлені позовні\~вимоги про\~стягнення середнього\~заробітку за\~затримку розрахунку\~при звільненні\~із зазначенням\~періоду стягнення\~із дня,\~наступного за\~днем видачі\~судового наказу\~ 24.03.2021\~і по\~день повного\~виконання цього\~наказу \~15.11.2023.\~За загальним\~розрахунком сума\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~має дорівнювати\~ 297959,22\~грн,\~виходячи із\~розрахунку: 445,38 грн х 669 робочих дні за вказаний період. Проте, відповідно до змін, внесених в ст.117 КЗпП України Законом №2352-IX від 01.07.2022, які набули чинності 19.07.2022, період, за який працівникові має нараховуватися середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обмежено шістьма місяцями. Закон №2352-IX відповідно до ст.58 Конституції України не має зворотної дії в часі та не поширюється на правовідносини, які існували до набуття цим Законом чинності, тобто до 19.07.2022. Тому, враховуючи що період з 24.03.2021 до 19.07.2022 становить значно більше шести місяців, суд вважає, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні саме за цей період з 24.03.2021 по 18.07.2022 включно. Середній заробіток позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 24.03.2021 по 18.07.2022 становить: 445,38 грн х 329 робочих дні за вказаний період = 146530,02 грн. Разом із тим, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток у розмірі, що дорівнює основному боргу із заробітної плати 166749,33 грн, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме на обраховану вище судом суму 146530,02 грн. Посилання відповідача у відзиві на те, що позивач не звертався до нього із вимогою про проведення розрахунку при звільненні, є неспроможними, оскільки у контексті виниклих у поточній справі правовідносин вказана вимога закону не застосовується і обов`язку звернення вже звільненого працівника із вимогою у досудовому порядку про сплату середнього заробітку не настає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами У даній справі позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1667,50 грн. За приписами ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням судом вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог в розмірі 1465,23 грн, в іншій частині в розмірі 202,27 грн судовий збір покладається на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial