Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Дальницької сільської ради Одеського району, Одеської області, служба у справах дітей Дальницької сільської ради Одеського району, Одеської області посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона з 2010 року по 2016 рік проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Позивачка зазначила, що з липня 2016 року, вони з відповідачем проживають окремо. Після припинення відносин відповідач дитину ні разу не бачив, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє жодної заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною освіти, та взагалі з ним не спілкується. Відповідач ухилявся та ухиляється від виховання та утримання дитини, тому вона була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 квітня 2019 року з відповідача на її користь були стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після набрання рішенням суду законної сили, вона подала виконавчий лист для примусового виконання рішення до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі де було відкрито виконавче провадження. Згідно довідки Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 05 грудня 2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 05 грудня 2023 року складає 168448,59,10 грн., що підтверджується довідкою Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі від 05 грудня 2023 року (а.с. 207) Стверджувала, що дитина повністю знаходиться на її вихованні та утриманні. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] ,батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 36-37). Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено - Службу у справах дітей Дальницької сільської ради Одеського району, Одеської області (а.с. 83-84). Ухвалою суду від 19 січня 2023 року строк підготовчого провадження по справі було продовжено (а.с.107). Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року було доручено компетентному органу Республіки Польща, а саме Муніципальному центру підтримки сім`ї міста Влоцлавек надати суду акт обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] у квартирі [ADDRESS] , та участі його батька, [PERSON] , [INFO] у виховані та утримання сина (а.с.134-136). Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 174). Позивачка та їх представник, діючий за ордером від 07 серпня 2022 року та договором про надання правової допомоги від 18 травня 2022 року в судове засідання не з`явились, надали заяву про підтримання позовних вимог та просили суд розглянути справу за їх відсутністю (а.с. 25, 26, 204-205, 208, 213-214). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 66, 77, 97, 128, 210). Представник органу опіки та піклування орган опіки та піклування Дальницької сільської ради Одеської області, діючий за ордером від 08 вересня 2022 року та договором від 04 січня 2022 року в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України(а.с. 46, 47-50, 51). Представник служби у справах дітей Дальницької сільської ради Одеського району, Одеської області, діюча за довіреністю від 16 січня 2023 року в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутністю (а.с. 93, 105). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. За положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). Встановлено, що сторони з 2010 року по 2016 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). Встановлено, що сторони з липня 2016 року проживають окремо Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області від 04 січня 2023 року (а.с.95). Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 квітня 2019 року з відповідача на користь позивачки були стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.15). Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с. 123, 124-127). Встановлено, що з липня 2016 року, відповідач дитину ні разу не бачив, не піклується про дитину, не проявляє жодної заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною освіти, та взагалі з ним не спілкується. Отже з липня 2016 року, відповідач вихованням сина не займається, матеріально його не забезпечує. Дитина повністю знаходиться на вихованні та утриманні матері. Встановлено, що у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 05 грудня 2023 року складає 168448,59,10 грн., що підтверджується довідкою Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі за №11017 від 12 травня 2022 року. Вказані обставини підтверджують факт того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , прийшла комісія з питань захисту прав дитини Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, який дав відповідний висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області 30 листопада 2023 року за №158 (а.с. 192). Отже, в процесі судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні та утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не приймає, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів, що спростовують зазначене відповідачем суду не надано. У відповідності до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В процесі судового розгляду встановлено, що відповідач з дитиною не спілкується і добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. За таких обставин, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймаючи участі у вихованні та утриманні сина. Таким чином, позивачка обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам малолітньої дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі становить 992,40 грн., який повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду (а.с 1).

Outcome: approved