Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

06.11.2023 року позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за вказаним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач обгрунтовуючі свої вимоги, посилається на те, що 15.06.2002 року між сторонами було укладено шлюб. Від спільного шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей сторони не мають. Відносини між сторонами не склалися і на даний час почуття охололи, сторони майже не спілкуються. Шлюб існує лише формально, ніяких відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Кожен зі сторін живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а тому позивач переконаний, що шлюб потрібно розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання/визнання позову. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 15 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №711, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved