Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

11 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява мотивована тим, що 30 січня 2021 року о 12:05 год біля електроопори 1 на перехресті вул. Електроніки та пр. Поштового в Кривому Розі відповідач керуючи автомобілем «Nissan Primera», державний номерний знак [NUMBER] , був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнившись у безпечності свого маневру та при повороті ліворуч з вул. Електроніки на пр. Поштовий не надав дорогу транспортному засобу «ВАЗ 2104», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку по вул. Електроніки, внаслідок чого трапилося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Листом ПрАТ «УПСК» від 02.08.2021 повідомлено, що ринкова вартість автомобіля позивача складає 22747,67 грн, а вартість відновлювального ремонту 58269,37 грн, тобто відповідно до п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль позивача вважається фізично знищеним. Розмір матеріального збитку було розраховано страховою компанією на суму 12817,77 грн, однак було виплачено лише 10217,77 грн, оскільки франшиза складала 2600 грн, яку відповідач відмовився виплатити. Окрім того, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала у стресі, обмеженні можливості реалізувати свої звички та бажання, що в свою чергу призвело до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту знищення автомобіля. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000 грн. Разом з тим, просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 12712 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляду справи без його участі, позов визнав частково, в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2600 грн, у задоволенні іншої частини вимог просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2021, яка набрала законної сили 18.05.2021, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 30 січня 2021 року о 12:05 год біля електроопори 1 на перехресті вул. Електроніки та пр. Поштового в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Nissan Primera», державний номерний знак [NUMBER] був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнився у безпечності свого маневру та при повороті ліворуч з вул. Електроніки на пр. Поштовий не надав дорогу транспортному засобу «ВАЗ 2104», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Електроніки, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. В\~результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.\~Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б, 16.13\~ПДР\~України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «ВАЗ 2104», державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Листом ПрАТ «УПСК» від 02.08.2021 № 7284/18 позивачу повідомлено, що ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 2104», державний номерний знак [NUMBER] складає 22747,67 грн, а вартість відновлювального ремонту 58269,37 грн, тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним. Відповідно до аварійного сертифікату № 62-D/91/5 ринкова вартість вищевказаного пошкодженого автомобіля у пошкодженому стані складає 9929,90 грн. Оскільки відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (22747,67 9929,90 грн), відповідно розмір матеріального збитку складає 12817,77 грн. З урахуванням того, що поліс страхування цивільно-правової відповідальності № АР/8286235, передбачає франшизу в розмірі 2600 грн, сума страхового відшкодування становить 10217,77 грн, та 26.07.2021 зазначена сума була перерахована на реквізити позивача. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдано не з його вини. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, страховою компанією позивачу не було відшкодовано франшизу в сумі 2600 грн, розмір якої підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача щодо не сплати в повному обсязі матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано моральної шкоди, а тому наявні підстави її відшкодування. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг та тривалість душевних страждань позивача, зміни в житті, та вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 3000 грн. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн, та підлягає стягненню на його користь з відповідача. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 12712 грн позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29.09.2021 та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом б/н від 06.10.2021, серед яких вивчення та аналіз документів, нормативно-правових актів 2724 грн, очні консультації клієнта та роз`яснення норм діючого законодавства України 1816 грн, складення позовної заяви, підготовка пакету документів для подачі до суду 5448 грн, авансування прийняття участі адвокатом у судових засіданнях 2724 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ст. 137 ЦПК України). Обсяг витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити\~ з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такий же правовий висновок зробила Перша судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду 28.09.2023 у справі 686/31892/19. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Також, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними. Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 12712 грн, однак не надано суду документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення тощо), а тому надані позивачу послуги правничого характеру не доведені позивачем належним чином, тому суд не вбачає правових підстав для їх стягнення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial