Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

19.12.2023 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Льовочку Н.В. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01 вересня 2012 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 01 вересня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис за № 445. Далі в позові зазначила, що від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З позову слідує, що вони з відповідачем протягом всіх років сімейного життя були доволі хороші, оскільки всі існуючи проблеми вони намагались вирішити в інтересах сім`ї, натомість останнім часом їхні відносини почали поступово погіршуватись. В результаті чого зникло взаєморозуміння. В 2022 році у зв`язку з повномасштабним збройної агресії РФ проти України, позивачем та відповідачем було прийнято спільне рішення для безпеки життя їхнього сина, виїхати за кордон. Додатково в позові зазначила, що на теперішній час вона з сином перебувають за кордоном, а саме в Ірландії і отримали тимчасовий захист. Перебуваючи на відстані стало очевидним, що фактично кожен займається своїми справами та перебуває в своєму світі. У кожного з сторін своє життя і родинних відносин не існує. Проживання однією сім`єю є неможливим, подальше спільне життя та збереження подружніх відносин суперечать їхнім інтересам, шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна не має. В результаті позивач прийшла до висновку, що поновлення шлюбних відносин між нею та відповідачем неможливе, почуття кохання втрачено. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 01 вересня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 445. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення повідомлені належним чином. 10.01.2024 року надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи чи надання подружжю строку для примирення до суду не надавав. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з чим, на підставі ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.09.2012, гр. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис за №445. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.11). З позову встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 01.09.2014 року (а.с.12). Після лютого 2022 позивач разом з сином залишили територію України за спільним рішенням сторін. 30 березня вона з дитиною поїхали до Польщі, а 31 березня 2023 року до Ірландії, де отримали тимчасовий захист, що підтверджується відповідними документами (а.с.8-9). Наразі позивач до кінця війни не має намірів повертатися до України. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами припинилися з березня 2023 року. На теперішній час, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, фактично мешкають в різних країнах. На час розгляду справи, сторони не намагаються зберегти сім`ю. Питання щодо поділу майна подружжя та подальшого утримання відповідачем спільної дитини сторони намагаються вирішити в добровільному порядку. Відповідач, зазначені обставини у справі не оспорював, відзиву на позов не надавав. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем в позовній заяві було зазначено, що вона просить після розірвання шлюбу залишити їй для подальшого іменування прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позові позивач прохала стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір в сумі 1073,60 гривень. Згідно ч.1та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Outcome: approved