Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-25 00:00:00

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Авентус Лізинг» (представник Лисенко Д.В., ордер а.с.34,35) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, в якому просило суд стягнути із відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу № 2161 від 02 серпня 2022 року у розмірі 33 462,48 грн., вирішити питання судових витрат шляхом їх стягнення з відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 серпня 2022 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № 2161, згідно умов якого відповідачу передано у платне користування автомобіль «Mitsubishi Lancer», номер шасі/кузова [NUMBER] , рік випуску 2013 року. Відповідач систематично не виконує графік платежів, допускає прострочення лізингових платежів. 28 березня 2023 року ТОВ «Авентус Лізинг» на електронну пошту відповідача [INFO] , яка ним визначена як офіційний канал комунікацій за договором, направило повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу та вимогу здійснення оплати заборгованості за договором та повернення об`єкту фінансового лізингу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Слободянюк А.В. (а.с.39). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (43,44). Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялась за його зареєстрованим місцем проживання згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА - [ADDRESS] (а.с.42,48,50). Згідно рекомендованого повідомлення, поштового відправлення не вручено, двічі повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.49,52). Судом також 11 вересня 2023 року розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.51). У встановлений судом строк відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Судом встановлено, ТОВ «Авентус Лізинг» є фінансовою установою, діє на підставі Статуту товариства, затвердженого протоколом № 21/11 від 21 листопада 2022 року (а.с.31,32). 02 серпня 2022 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № 2161, згідно умов якого позивач передав відповідачу на умовах фінансового лізингу в платне користування автомобіль «Mitsubishi Lancer», номер шасі/кузова [NUMBER] , рік випуску 2013, вартість об`єкта фінансового лізингу складає 160 559,70 грн.; загальна сума лізингових платежів - 396 673,80 грн., строк лізингу - 60 місяців, графік платежів встановлено з 02 вересня 2022 року до 02 серпня 2027 року, строк дії договору (п.13.1) визначається датою останнього лізингового платежу (а.с. 6-20). Відповідно до п. 11.2 Договору фінансового лізингу № 2320, у разі якщо Лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів Лізингодавець має право, незалежно від факту нарахування та/або стягнення штрафів відмовитися від Договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово (або електронним документом) повідомивши про це Лізингоодержувача та/або одночасно з такою відмовою набуває право вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу через 5 (п`ять) календарних днів або пізніше (на розсуд Лізингодавця) з того моменту, що буде визначений за 11.2 правилами цього Договору як момент припинення дії Договору або з моменту односторонньої відмови Лізингодавця від Договору. Повернення майна за цим Договором може здійснюватися, на розсуд Лізингодавця, самостійно, із застосуванням заходів самозахисту (оперативно-господарських санкцій), визначених у п. 11.8 або у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса чи згідно із рішенням суду, в межах заходів із примусового виконання виконавчого документа. Сторони дійшли згоди, що Лізингодавець також набуває право вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості Об`єкта фінансового лізингу. Договір фінансового лізингу містить умови надання фінансового лізингу від 02 серпня 2022 року № 2161, щодо порядку розрахування, умови сплати додаткових платежів; умови зміни, розірвання договору. Відповідно до графіку внесення лізингових платежів: загальний платіж вартості предмету лізингу - 160 559,70 грн., загальна винагорода (комісія) лізингодавця - 169 858,82 грн., загальна сума лізингового платежу - 330 418,52 грн. (а.с.17). Згідно Акту (видаткової накладної) прийому-передачі об`єкта лізингу від 02 серпня 2022 року до договору фінансового лізингу № ЧГ-2161 від 02 серпня 2022 року, [PERSON] як лізингоодержувач прийняв об`єкт лізингу - «Mitsubishi Lancer», номер шасі/кузова [NUMBER] , рік випуску - 2013 (а.с.19). Проте, як убачається з матеріалів справи, відповідач за Договором фінансового лізингу № 2161 від 02 серпня 2022 року системно не виконував визначений договором графік сплати платежів, чим порушив умови договору. У позові вказується, що заборгованість відповідача із поточних лізингових платежів становить 39 666,61грн. Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01 серпня 2002 року - 29 березня 2023 року за договором фінансованого лізингу № 2161 від 08 серпня 2022 року, заборгованість відповідача за договором склала 33 462,48 грн. (а.с.29). Відповідно до п.11.2 лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від договору, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж, частково або повністю. Як вбачається за договором фінансованого лізингу № 2161 від 02 серпня 2022 року (п.2) відповідачем [PERSON] , як лізингоодержувачем, вказується офіційний е-mаіl для рахунків, повідомлень та іншої інформації - orange_ [INFO] . 28 березня 2023 року на електронну пошту відповідача orange_1@ukr.net ТОВ «Авентус Лізинг» було направлено повідомлення вих. № АЛ-28/03-Ю про відмову від Договору фінансового лізингу, в якому зафіксовано про те, що на момент подання такої односторонньої відмови строк заборгованості перевищує 60 днів при наявній заборгованості із поточних лізингових платежів у сумі 39 666,61 грн. Лізингоодержувача - відповідача повідомлено про необхідність здійснення оплати заборгованості по договору, який розірвано, а також висунуто вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу (а.с.23-27). Однак, лізингоодержувачем заборгованість сплачена не була. Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу. Пунктом 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами 1 та 3 ст. 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. При цьому, ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону, передбачає саме структуру сплати, а не механізм та порядок їх виплат. Так, лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства. Статтею 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» врегульовано відмову від договору фінансового лізингу та дострокове розірвання договору фінансового лізингу, в тому числі: після отримання Лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо Лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом. Для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається. За правилом ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України). На час звернення до суду з даним позов, відповідач не виконав вимоги позивача викладених в повідомленнях, предмет договору лізингу не повернув, а тому, позивач має право вимагати з відповідача заборгованість за прострочені лізингові платежі. У відповідності до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частинами 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У цій справі відповідачем не надано суду іншого розрахунку, який спростовує наданий товариством, або належних та допустимих доказів про виконання в повній мірі договору. Приймаючи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за договором, відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених судових витрат, позивачем надано суду платіжну інструкцію № 12951 від 29 березня 2023 року щодо сплати судового збору при зверненні до суду у розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 33). Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Зважаючи на положення ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved