Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В позові вказав, що його мати [PERSON] та батько [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.05.2006, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду від 01.06.2013. Він з 15.08.2023 був прийнятий на навчання до Полтавського державного аграрного університету денної форми навчання навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій за спеціальністю «Підприємництво та торгівля». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. На сьогодні його матеріально повністю забезпечує його мати. Відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для його навчання. На підставі вищевикладеного позивач прохає суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не пізніше 23 річного віку. У судове засідання сторони не з`явилися, при цьому від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі. Вимоги позовної заяви підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи…Належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень…Достовірними\~є докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи…Достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях … Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до норм ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічні роз`яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судом встановлено, що позивач [PERSON] (до зміни прізвища згідно свідоцтва про зміну прізвища серія [NUMBER] від 22.11.2019 [PERSON] , народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8). На даний час позивач є студентом Полтавського державного аграрного університету денної форми навчання навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій за спеціальністю «Підприємництво та торгівля». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026, що підтверджується відповідною довідкою №55 від 13.09.2023 (а.с.11). Суд погоджується з доводами позивача про те, що він потребує матеріальної допомоги на задоволення своїх потреб з освіти, культурного та соціального розвитку, а саме, на купівлю підручників, навчального приладдя, оплату додаткових освітніх витрат. Право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення повнолітньою дитиною навчання, тобто по 30.06.2026 року включно. При цьому, відповідач у судове засідання не з`явився, своїх пояснень чи заперечень не надав, тому суд погоджується з розміром аліментів, які просив стягнути позивач, а саме в сумі 1/3 частини заробітку, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved