Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

05.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося в Миколаїський районний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6186595 від 22.07.2022 у розмірі 55 232 грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 95- МЛ. Відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенні до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №6186595 від 22.07.2022. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 05.06.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 55232 грн. 02 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 12204 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками - 41528 грн. 02 коп., заборгованості за комісією - 1 500 грн. 00 коп. Зазначає, що позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами, на поштову адресу боржника було відправлено ряд листів - повідомлень про зміну кредитора і повідомлень - вимога про погашення заборгованості за кредитним договором №3200804. У зв`язку з наведеним, просить позовну заяву задовольнити. 05.06.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача [PERSON] , відповідно до якого він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 06.06.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.06.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості. Вважає, що відсотки, які нараховані позивачем після закінчення терміну дії кредитних договорів суперечать висновкам Верховного Суду. Згідно матеріалів справи його заборгованість за кредитним договором становить 55232 грн. 02 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12204 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 41528,02 грн., заборгованості за комісією у розмірі 1500 грн. 00 коп. Згідно анкети-заяви на кредит №6186595 від 22.07.2022 сума кредиту - 1500 грн. 00 коп., строк кредиту - 15 днів, дата повернення кредиту - 06.08.2022, відсотки за користування кредитом - 2250,00 нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідач покликається на ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, відповідно до яких позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Вважає, що абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату відсотків до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто право нараховувати відсотки у позикодавця припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. З кредитним договором №6186595 від 22.07.2022 відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 2250 грн. 00 коп. (15000/100х1,00%х15). Відповідач наголошує, що відсотки нараховували після закінчення терміну кредитування. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Вимога позивача щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 39278 грн. 02 коп., які нараховані поза межами кредитного договору задоволенню не підлягає, оскільки відсотки нараховані поза межами строку кредитування. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту:1500 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово вважає, що відповідно до пункту 1.5.1. спірного кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемним в силу ст. 228 ЦК України. А тому у задоволенні цієї вимоги позивача слід відмовити. З розрахунком заборгованості, який наданий позивачем [PERSON] не погоджується. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення., а тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості перед позивачем, а також сума відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Просив при розгляді справи врахувати відзив на позовну заяву та у задоволенні позовної заяви відмовити. 27.06.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представниця позивача [PERSON] звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 1.3. договору про споживчий кредит №6186595 від 22.07.2022 надається загальним строком на 105 днів і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 06.08.2022. Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового кредиту і закінчується 04.11.2022. Відсотки за користування кредитом протягом пільгового періоду 2250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відсотки за користування кредитом протягом поточного періоду 40500,00 грн. які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У загальному сума відсотків за весь час строку кредитування становить 42750 грн. 00 коп. Відповідно до п. 7.1. строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення до моменту повного фактичного виконання сторонами свої зобов`язань. З іншими аргументами відповідача представник позивача не погоджується, вважає, що докази додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення справи по суті. 14.07.2023 від представниці відповідача адвокатеси Ходіної Н.В. надійшли додаткові пояснення. Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту 1500 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово, то відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: "Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною". Відповідно до п. 15.1. спірного кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до ст. 228 ЦК України. 12.02.2024 представниця позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути заборгованість у розмірі заявленому у позовній заяві, враховуючи відсотки за користування кредитом протягом пільгового періоду 2250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відсотки за користування кредитом протягом поточного періоду 40500,00 грн. які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У загальному сума відсотків за весь час строку кредитування становить 42750 грн. 00 коп. Представниця позивача не змогла пояснити суду яким чином договір з [PERSON] був пролонгований та на яких підставах, якщо відповідно до витягу з відступлення прав вимоги до позивача перейшла вимога за період 15 днів (як зазначає позивач - пільговий період), починаючи з 22.07.2022 до 06.08.2022. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 10604 грн. 00 коп., які складаються з відсотків за користування кредитними коштами, які нараховані протягом 15 днів, тобто терміну на який були надані кредитні кошти і становить 2250 грн. 00 коп. та тіла кредиту 15000 грн. 00 коп., і з врахуванням суми, яку він сплатив для погашення кредиту - 6646 грн.00 коп. Тому розмір заборгованості повинен становити 10604 грн. 00 коп. Кредитний договір з позивачем не продовжував. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ст. 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З досліджених матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини. 22.07.2022 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 6186595, згідно з умовами якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 15 000, 00 грн. Факт перерахування грошових коштів у сумі 15 000, 00 грн. на картковий рахунок [PERSON] підтверджується платіжним дорученням № 78924413 від 22.07.2022, де у графі призначення платежу зазначено "Кошти згідно договору 6186595". Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , ідентифікований. Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на суму 15000, 00 грн. строком на 15 днів з терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 06.08.2023. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Згідно з п. 3.2.6. Кредитного договору № 6186595 від 22.07.2022, Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ. Також в матеріалах справи наявний Реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023. Таким чином ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником позикодавця ТОВ «Мілоан» за кредитним Кредитним договором № 6186595, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №95 -МЛ від 27.04.2023 від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 6186595, у якому боржником вказаний [PERSON] , [INFO] , дата підписання договору 22.07.2022, дата закінчення договору 06.08.2022, сума виданого кредиту 15 000 грн. Відповідно до анкети-заяви на кредит №6186595 від 22.07.2022 сума кредиту становить - 15000 грн. 00 коп., строк кредиту - 15 днів, дата повернення кредиту - 06.08.2022, відсотки за користування кредитом - 2250, нараховуються за ставкою 1% від фактичного кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.2 договору про споживчий кредит сума кредиту становить 15000 грн. 00 коп. Відповідно п. 1.3 договору кредит надається загальним строком на 105 днів, з 22.07.2022 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період кредиту складає 15 днів та починає з дати видачі кредиту та завершується 06.08.2022. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 22.07.2022. Дата остаточного погашення заборгованості - 04.11.2022 (105 днів). Таким чином, суд приходить до переконання, що позивача перейшло право вимоги за період який складає 15 днів, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги. Згідно п. 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Таким чином комісія за своєю природою - це грошова сума, одноразовий платіж, що списується клієнтом як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг, а тому суд приходить до висновку, що розмір комісії є встановлений пунктом 1.5.1. кредитного договору, відповідно вимога про її стягнення є обґрунтованою. 16.10.2011 набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Отже, суд приходить до висновку, що положення п.1.5.1 спірного кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 1500,00 грн. слід відмовити. Відповідно до п. 1.5.2 договору відсотки за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 2250 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,00 від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Будь-яких інших доказів щодо підстав та порядку нарахування відсотків за даним кредитним договором матеріали справи не містять, зокрема щодо підставності стягнення відсотків у період 105 днів (як вказує позивач) та щодо пролонгації договору. Разом з цим, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини 2 статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до виписки, яка надана позивачем [PERSON] сплачено кошти у розмірі 6646 грн. 00 коп. Враховуючи, що розмір кредиту, який [PERSON] отримав становить 15000 грн., відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів - терміну на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором складає 2250 грн., беручи до уваги, що відповідачем сплачена заборгованість у розмірі 6646 грн. 00 коп. З урахуванням часткового задоволення позову, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача в корить позивача слід стягнути 515 грн. 05 коп. судових витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 514, 525, 526, 527, 530, 536, 615, 626, 1054 ЦК України та

Outcome: partial