Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-08 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позов мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер 7120687600:03:001:0235, розташованої в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області за межами населеного пункту. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер 7120687600:03:001:0235, право власності зареєстровано на позивакою. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні, також відсутні будь-які інші обтяження щодо цієї земельної ділянки. Також відсутні відомості про право оренди належної позивачці земельної ділянки. З невідомих позивачці причин, вказана земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача ТОВ «Продсільпром». 04.09.2023 року позивачка звернулася до ТОВ «Продсільпром» з письмовою вимогою не використовувати належну їй земельну ділянку, так як вона має намір використовувати її самостійно. Відповіді вона не отримала, земельну ділянку відповідач не передав. Вважає, що її права власника порушуються діями відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, пояснив суду, що договір оренди землі на який посилається відповідач як на підставу законного використання земельної ділянки не можна приймати до уваги, оскільки і він хоча і підписаний [PERSON] , після смерті якого була успадкована земельна ділянка, договір припинив дію у зв`язка з смертю [PERSON] . Право оренди землі не було зареєстровано, і саме ТОВ «Продсільпром», як юридична особа, мала б провести реєстрацію такого права, оскільки інша сторона договору фізична особа є менш обізнаною з такими юридичними процедурами. Гроші за оренду землі позивачкою не отримувалися, а факт прийняття нею грошей від відповідача не може бути підтвердженням визнання договору оренди діючим, оскільки вона як спадкоємиць [PERSON] могла не знати всіх його боржників, які повинні повернути йому гроші. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що вони мають договір оренди землі за підписом попереднього власника [PERSON] , укладений 18 січня 2017 року. Всі умови договору щодо сплати орендної плати орендарем виконані, заборгованість відсутня, новому власнику також перераховувалася орендна плата, тому даний договір є укладеним. Відповідач сплатив всі податки за користування земельною ділянкою. Причини по яких не було зареєстровано право оренди землі невідомі, проте, це не може бути підставою для повернення земельної ділянки позивачці до закінчення строку дії договору. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступного. \~ \~ \~ \~З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 2022 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , а саме земельної ділянки, площею 3,7508 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №632848, виданого Остапівською сільською радою 07 грудня 2007 року, кадастровий номер 7120687600:03:001:0235. Згідно договору оренди землі від 18 січня 2017 року, за життя [PERSON] надав орендарю ТОВ «Продсільпром» в строкове платне користування дві земельні ділянки, в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером 7120687600:03:001:0235 (п.1, 2 договору). Договір укладено на 15 років. Факт підписання [PERSON] договору сторонами визнається. Судом встановлено, що право оренди землі, переданої за даним договором не було зареєстровано в установленому порядку відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952 (далі Закон № 1952 ). У п.43 вказаного договору сторони передбачили, що договір набуває чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Сторони у судовому засіданні визнали той факт, що у п.43 мова йде саме про реєстрацію речового права так, як на час укладення договору проводилась реєстрація речового права оренди землі, а не самого договору, що передбачало законодавство до 2013 року. Фактично земельна ділянка була передана з відома власника [PERSON] орендареві ТОВ «Продсільпром» у користування, про що свідчить як сам факт використання відповідачем земельної ділянки, так і надані відомості з бухгалтерії про перерахунок коштів [PERSON] та дані податкових розрахунків про утримані податки з доходів фізичних осіб. Згідно ст.17 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161 об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відтак, суд вважає, що користування відповідачем спірною земельною ділянкою здійснюється без достатніх правових підстав. Уклавши договір оренди землі сторони передбачили необхідність проведення державної реєстрації речового права оренди землі, проте, договором не визначено, якою стороною така реєстрація повинна бути проведена та протягом якого строку. Законодавство, яким регулюються процедура державної реєстрації речового права не визначає якою стороною договору та у який термін повинен бути зареєстрований укладений між сторонами договір оренди землі. Відтак, всі ризики пов`язані з не проведенням державної реєстрації речового права, або проведення такої реєстрації через значний проміжок часу після підписання договору несуть самі сторони. З цього випливає, що кожна сторона договору може і повинна проконтролювати процес державної реєстрації речового права оренди землі і має право самостійно звернутися з заявою до уповноваженого органу про проведення такої реєстрації. Суд не погоджується з позицією представника позивача, що у зв`язку з смертю [PERSON] , обов`язки які він взяв на себе за договором оренди землі від 18 січня 2017 року припинились. Так, згідно ст.1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Зобов`язання, які були взяті [PERSON] по підписаному договору оренди землі не мають ознак, як такі що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не підпадають під випадки вказані в ст.1219 ЦК України, а відтак перейшли до його спадкоємиці позивачки по справі [PERSON] . Ст.4 Закону №1952 передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Цим же законом (ст.3) передбачено, що однією з засад державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Отже сторони договору незалежно від того, скільки пройшло часу після підписання договору зобов`язані провести державну реєстрацію речового права права оренди земельної ділянки. Таким чином, сторони по справі перебувають в договірних відносинах та зобов`язані провести державну реєстрації права оренди землі і на даний час. До проведення такої реєстрації власник земельної ділянки може захищати свої права лише від порушень щодо виникають на стадії до набрання чинності договору оренди землі, які можуть бути компенсаційного характеру за використання земельної ділянки без достатньої правової підстави, або вимога про тимчасове невикористання земельної ділянки до проведення державної реєстрації права оренди. Вибраний позивачкою спосіб захисту порушеного права як власника земельної ділянки суд вважає у даному випадку невірним, оскільки він спрямований на повне припинення в односторонньому порядку взятих на себе обов`язків за договором про передачу в оренду земельної ділянки, при цьому не має достатніх для цього підстав та обґрунтування.

Outcome: dismissed