Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах [PERSON] з позовом до Монастириської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,8766 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124286400:01:001:0142, що розташована на території Красіївської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661098; - земельну ділянку площею 0,1472 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124286400:01:001:0961, що розташована на території Красіївської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661098. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказані земельні ділянки. Вказану спадщину прийняв позивач по справі [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та який проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем, проте звернувшись до нотаріальної контори нотаріус не зміг оформити спадкові права та видати свідоцтво про право на спадщину оскільки виявилось, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно внаслідок їх втрати. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 26.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. ІІІ. Позиції сторін. Представник позивача вважає, що саме позивач [PERSON] повинен успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] спадщину належним чином прийняв та фактично вступив в управління та користування спадковим майном. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, проте представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача. Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив де вказав, що з обставинами викладеними в позові Монастириська міська рада погоджується, позов визнає та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду подала пояснення в якому погодилась з обставинами викладеними в позовній заяві, щодо їх задоволення не заперечує та просить суд дану справу розглянути без її участі Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 74 років в м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №8. Ще за життя померлому належали: - земельна ділянка площею 0,8766 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124286400:01:001:0142, що розташована на території Красіївської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661098, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-0001749812023 сформованого 30.08.2023 року; - земельну ділянку площею 0,1472 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124286400:01:001:0961, що розташована на території Красіївської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661098, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-0001749932023 сформованого 30.08.2023 року. Згідно із складеним 16.03.2020 року [PERSON] в с. Красіїв Монастириського району Тернопільської області заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №4 та посвідченого секретарем виконкому Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, остання на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право [PERSON] . Судом встановлено, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачено, що підтверджується повідомленням в засобах масової інформації, а саме в газеті «Вісті Придністров`я» від 28.09.2023 року. Вказану спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та який на час смерті спадкодавця проживав разом з ним без реєстрації, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Монастириської міської ради 12.09.2023 року №270. Проте, постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори від 22.09.2023 року №261/02-31відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. З відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 28.09.2023 року № 269/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась. В зв`язку з втратою вищевказаних оригіналів правовстановлюючих документів на право власності, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно. V. Джерела права й акти їх застосування. Визначаючись із заявленою вимогою щодо права позивача [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , суд враховує таке. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Як судом встановлено, власником спадкового майна (спадкодавцем), що підлягає спадкуванню є [PERSON] , який помер [INFO] і яким 16.03.2020 року було складено заповіт на все спадкове майно, яке йому буде належати на час смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке належало [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки, що підтверджується відмовою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661098 був втрачений. Так, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно неможливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право приватної власності на землю чи свідоцтво про право власності на нерухоме майно міг лише власник. Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно із п.4.19 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а [PERSON] фактично прийняв спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved