Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

25 грудня 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача, третьої особи на стороні позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 06 серпня 2011 року сторониуклали шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилися доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (що підтверджується свідоцтвом про народження). 17 червня 2022 року рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а малолітніх дітей залишено проживати разом з [PERSON] . Позивач та відповідачка не проживають разом після розірвання шлюбу. Відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] . Діти проживають разом з позивачем. Відповідачка намагається створити іншу сім`ю. З дітьми не спілкується, не бере участі в матеріальному забезпеченні дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Зважаючи на те, що відповідачка нехтує своїми правами та обов`язками по відношенню дітей, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що формальне батьківство відповідачки в подальшому може зашкодити дітям. В судовому засіданні представник позивача висловились про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Додатково вказав що діти взагалі не сприймають відповідачку, як мати. Відповідачка в судовому засідання не з`явилася. Надала суду нотаріально засвідчену її підпис заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Клопотала розглянути справу без її участі. Представник органу опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечував проти задоволення позову. Також надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заяви та клопотання сторін. 02.02.2024 від органу опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Враховуючи визнання позову відповідачем, думку інших учасників справи, суд на місці ухвалив про розгляд справи та ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази прийшов до наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17.06.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Визначено місце проживання дітей разом з батьком [PERSON] . Відповідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] проживають: батько [PERSON] , [INFO] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні. У дітей є окрема кімната, необхідні меблі, канцелярські прилади. Діти забезпечені необхідним одягом. Як вбачається з Висновку №330 від 22 грудня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , то з метою захисту прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , та малолітньої доньки [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні доньок, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечує та не турбується про наявність у них необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей. Відповідно нотаріально посвідченої підпис відповідачки заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 2744, [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст..3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст..18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст..6 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі ст..8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст..ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, визнання повністю позову відповідачкою, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved