Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

[PERSON] ,\~ який проживає в [ADDRESS] \~\~ звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які\~ проживають в [ADDRESS] , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] .\~\~\~ В обгрунтування вимог зазначив, що він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] .\~ Крім нього, квартиронаймачами є відповідачі, які з 2015 року у квартирі не проживають. Відповідачі, наскільки йому відомо, проживають в росії. Вже протягом семи років в Україну\~\~ не приїздили та приїхати не зможуть через війну в Україні. Так як відповідачі зареєстровані в квартирі, вона не приватизована, то йому необхідно сплачувати комунальні послуги. Оскільки відповідачі не проживають в квартирі більше семи років, право користування житлом за ними має бути припинено.\~\~ Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений строк не надали, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримали 14.07.2023 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які містяться в матеріалах справи.\~ Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 03 серпня 1987 року [PERSON] отримав ордер на вселення до квартири\~\~\~\~\~ [ADDRESS] разом із сім`єю, яка складалася з: [PERSON] - дружина, [PERSON] \~\~ - син, [PERSON] \~ - дочка. [PERSON] помер\~ [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] .\~ Згідно з довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №1083 від 27 лютого 2023 року, що видана центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Овруцької міської ради, у квартирі\~ [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] заявник; [PERSON] , [INFO] - племінник; [PERSON] , [INFO] сестра; [PERSON] , [INFO] племінник; [PERSON] , [INFO] мати (а.с.4). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 340444902 від 26.07.2023 року встановлено, що відомості про реєстрацію права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на квартиру за вищевказаною адресою, відсутні. Згідно акту встановлення місця проживання особи від 20.02.2023 року, [PERSON] , 1979 р.н., [PERSON] , 2012 р.н., [PERSON] ,1999 р.н., [PERSON] , 1953 р.н., факчтино не проживають за місцем реєстрації з 2015 року по теперішній час (а.с.12). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України\~ ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У частині третій статті 71 ЖК України\~ наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Згідно зі статтею 72 ЖК України\~ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Суд виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.12.2020 року у справі №571/1292/17. Доводи позивача відповідачами не спростовано, правом на подання відзиву не скористалися.\~ Оскільки відповідачі тривалий час\~ не проживає у вказаній квартирі,\~ їх\~ необхідно визнати такими, що втратили право на користування цим житлом. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved