Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] вказала, що [INFO] померла [PERSON] , якій на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON] , який постійно проживав з матір`ю на час її смерті і не заявив про відмову від неї. Отже квартира має належати [PERSON] на праві власності. Але [PERSON] помер [INFO] і спадкоємців першої і другої черги на спадщину, яка відрилась після його смерті, не має. На час його смерті, з огляду на введений в України 24 лютого 2022 року воєнний стан, обумовлений повномасштабною військовою агресією російської федерації про України, був чинним пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», який передбачав, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. За такої норми строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривав до 22 серпня 2023 року. В цей строк спадщину міг прийняти спадкоємець третьої черги - [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] , матері [PERSON] , тобто його рідним дядьком. Але [PERSON] помер [INFO] і не встиг подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з цим право на спадкування після [PERSON] як спадкоємець п`ятої черги отримала позивач [PERSON] , яка є донькою [PERSON] і, відповідно, двоюрідною сестрою спадкодавця [PERSON] . Маючи намір прийняти спадщину у виді квартири, яка належала [PERSON] , позивач звернулась до нотаріуса і дізналася, що пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 стосовно зупинення перебігу строку для прийняття спадщини був виключений. Тому вона не змогла подати нотаріусу заяву про прийнятті спадщини після [PERSON] , так як сплив строк для прийняття спадщини. Та оскільки інших спадкоємців [PERSON] немає, вона, [PERSON] , вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою від 23 серпня 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд у підготовчому засіданні. У визначений судом строк відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив не подала. В судове засідання представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала та просила суд її задовольнити, в своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позові. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання уповноважений представник відповідача не з`явився без поважних причин. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав. Тому суд за згодою позивача розглядає справу за відсутністю відповідача, в заочному порядку, та на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 січня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському районі та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 червня 1997 року органом приватизації виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно із положеннями ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради № 03-10/1447 від 03 серпня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , станом на 17 січня 2020 року, день смерті [PERSON] , разом з нею був зареєстрований [PERSON] . Те, що [PERSON] був сином померлої [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 18 жовтня 1963 року відділом ЗАГС виконкому Манченківської селищної ради Валківського району Харківської області. Таким чином, [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] , та прийняв у свою власність спадщину у виді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Але [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 09 листопада 2022 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради № 03-10/1448 від 03 серпня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] разом з ним інших зареєстрованих осіб не було. Мати померлого [PERSON] - [PERSON] до реєстрації шлюбу 12 липня 1962 року з [PERSON] мала прізвище « [PERSON] » та її батьками були [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 109 від 12 липня 1962 року про та свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23 грудня 1954 року відповідно. 04 листопада 1950 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та їй було присвоєне прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 04 листопада 1950 року, виданого Манченківським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області. У подружжя [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25 жовтня 1954 року, виданого Манченківським бюро ЗАГС Харківського району Харківської області. Отже досліджені докази підтверджують ті обставини, що [PERSON] і [PERSON] були рідними братом і сестрою по лінії матері, і що [PERSON] є рідним дядьком спадкодавця [PERSON] . Відповідно до 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. За повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 25 серпня 2023 року, в шестимісячний строк із дня смерті [PERSON] із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались, заповіти не посвідчувались. З цього випливає, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини у способи, визначені ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до 1258 ЦК України за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Позивач [PERSON] являється донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 09 вересня 1986 року Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області. Від так [PERSON] являється двоюрідною сестрою померлого спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем п`ятої черги за законом, що ґрунтується на положенні ст. 1265 ЦК України. Але як вже було вказано вище, у шестимісячний строк із дня смерті [PERSON] із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Отже у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач [PERSON] спадщину після [PERSON] не прийняла. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в тексті позовної заяви стверджувала, що строк для прийняття спадщини пропущений нею по тій причині, що на час смерті [PERSON] діяло положення п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», за змістом якого строк для прийняття спадщини мав тривати до 22 серпня 2023 року. Але через внесені зміни до цієї Постанови порядок обрахування строку для прийняття спадщини під час дії воєнного стану був змінений 18 червня 2023 року, і через це строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 22 квітня 2023 року. І про це вона дізналася лише, коли звернулася до нотаріуса. Але вказана позивачем причина не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, бо не свідчить про виникнення у неї перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому порядку. 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 року, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан. На території Харківської області, як і в більшості східних і південний областей країни, відбувались активні бойові дії та ракетні обстріли, велика кількість громадян вимушено переїхали у більш безпечні місця, а нотаріальні контори і приватні нотаріуси тимчасово припинили свою роботу. Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року була прийнята постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», п. 3 якої було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється; а свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Однак 29 червня 2022 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719, якою були внесені зміни до Постанови № 164 від 28 лютого 2022 року, зокрема до п. 3, та визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. В подальшому до цієї Постанови були внесені зміни Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469, якими п. 3 був виключений. Зміни набули чинності 18 червня 2023 року. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України). Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України). У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства. Стосовно виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4 ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України (див. рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), Верховним Судом України (див. постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15), Великою Палатою Верховного Суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188 цс 20). Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що для неї виникли об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed