Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

10.11.2023 позивач [PERSON] , через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення часток та визнання права власності на квартиру. В подальшому, 14.11.2023 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги: [PERSON] про визначення часток та визнання права власності на 1/2 частки квартири по спадщині за законом. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири, яка розташована в [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка спадщину після свого чоловіка [PERSON] прийняла але не оформила своїх спадкових прав. Позивачем спадщину після смерті матері [PERSON] прийнято шляхом звернення до приватного нотаріуса Вінницького району Кобзар С.В., що підтверджується заведеною спадковою справою №112/2018. Однак при оформленні 1/2 частки квартири на позивача, яка розташована по [ADDRESS] , після смерті батьків нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку даної квартири, так як виявилось, що в свідоцтві про право власності навпроти кожного із співвласників не проставлена частка - 1/4, в зв`язку з цим нотаріусом було винесено постанову та відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на вищевказану частку квартири. Відповідно до ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співласників є рівними. Тому із свідоцтва про право власності на житло від 10.03.2000 вбачається те, що дана квартира під номером [ADDRESS] , належала по 1/4 частці кожному, а саме: покійному батькові [PERSON] - 1/4, покійній матері [PERSON] 1/4, позивачу - 1/4 та дружині позивача (третій особі по справі) [PERSON] - 1/4 частки. Зміни до свідоцтва про право власності вносяться виключно через розпорядження Липовецької міської ради за заявою усіх співвласників, і так як один із співвласників помер цього зробити неможливо. Після смерті батьків позивач є єдиним спадкоємцем їх майна, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Також, в даному свідоцтві на будинок не визначена частка позивача та його дружини, а тому із врахуванням даної помилки він також не може реалізувати свої права по її оформленню, через органи реєстраційної служби. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 14.11.2023 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано докази по справі, а саме матеріали спадкових справ після смерті спадкодавців. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім 22.11.2023 на адресу суду надійшла заява про визнання позову, у якій відповідач просив суд розглядати справу без участі його представника. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позовні вимоги підтримала повністю. Суд вважає, що з урахуванням визнання позову відповідачем, за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2017 (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири, яка розташована в [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №74038112 від 21.09.2023, що міститься на стор. 24 копії спадкової справи №112/2018 року, - спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , - не заводилась (а.с. 26, 84, 85). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.02.2018 (а.с. 6). [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , що належить на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 7), виданого 10.03.2000 Липовецькою селищною радою Липовецького району Вінницької області, згідно з розпорядженням (наказом) від 24.03.2000 за №19, зареєстрованого КП «ВООБТІ» 29.03.2000 в реєстровій книзі під №2 за реєстровим №55/378, [PERSON] та її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем за законом якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Позивач спадщину прйняв. На ім`я позивача видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (4а), а.с. 75-76. Із матеріалів спадкової справи №112/2018 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв шляхом звернення до приватного нотаріуса Кобзар С.В. із заявою відповідного змісту (а.с. 28). В подальшому, позивач подав до нотаріуса ще одну заяву, в якій зазначив, що спадщину після смерті матері він приймає (а.с. 38), тобто після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер - 0522210100:01:001:1853, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих в [ADDRESS] , що належить [PERSON] , який помер [INFO] , які [PERSON] прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. 13.10.2009 приватним нотаріусом Кобзар С.В. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті [PERSON] (а.с. 64, 71). Позивачу видано технічний паспорт на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 61-63). Постановою приватного нотаріуса Кобзар С.В. від 05.10.2023 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки не визначений розмір часток співвласників у праві власності на вказану квартиру, зокрема спадкодавця [PERSON] , її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Витягу з Рішення виконавчого комітету Липовецької селищної Ради народних депутатів від 16.12.1986 за №170 "Про впорядкування назв вулиць та зміну нумерації будинковолодінь в селищі Липовець" було затверджено нове впорядкування вулиць та зміну нумерації будинковолодінь в селищі Липовець , а саме [ADDRESS] змінено на "4" (а.с. 40). Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними ( ч. 1 ст. 369 ЦК). Судом було встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільної сумісною власністю чотирьох осіб: позивача, його батька [PERSON] , який помер [INFO] , його матері [PERSON] , яа померла [INFO] та дружини позивача (третя особа по даній справі) [PERSON] , однак частки кожного з них завідомо не визначені. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] за життя заповіту не складали. Згідно з ч. 4 ст. 1235 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Судом було встановлено, що позивач прийняв спадщину співвласників квартири [ADDRESS] , як спадкоємець першої черги за законом. Наявність факту прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом не встановлено. Оскільки розмір часток співвласників на квартиру не визначений, вирішити питання про їх спадкування позивачем в нотаріальному порядку неможливо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 14.11.2023, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню і доказуванню у даній справі та визнав позов. Судом було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , відсутні ідеальні частки кожного з співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки двоє і співвласників померли, а за їх життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісні власності, укладеним не був. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що кожному з співвласників: позивачу [PERSON] , третій особі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належать рівні частки у власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі по 1/4 кожному. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визначити, що позивачу, третій особі, [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками квартири [ADDRESS] , що перебуває у спільній сумісній власності, належать частки цієї квартири у розмірі по 1/4 частці, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд дійшов висновку, що вимога: визнати за позивачем право власності по спадщині за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] та її чоловіка (батька позивача) [PERSON] , який помер [INFO] , скадкоємцем за законом якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованими. Суд встановив, що відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визначення часток та визнання права власності на 1/2 частки квартири по спадщині за законом, ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved