Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 24 жовтня 2009 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 19 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбних відносин мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу відповідач не приймав участі у матеріальному забезпеченні дитини. Наразі також ухиляється від участі у матеріальному забезпеченні, аліментів на її утримання не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 листопада 2023 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 25 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач [PERSON] заперечував проти позовних вимог. Вказував, що на сьогоднішній день дитина майже проживає разом із батьком, а тому підстав для стягнення аліментів не існує, з цих підстав просить залишити позовну заяву без задоволенння. Також, 25 січня 2024 року від відповідача надійшло клопотання про виклик свідків, обгрунтоване тим, що у даній справі є необхідність залучення свідків бабусі та дідуся дитини з боку батька, оскільки дитина з моменту народження до 11 років проживала з батьками відповідача. Наразі виявляє бажання проживати разом з батьком. Позивач у судовому засіданні 29 січня 2024 року позовні вимоги підтримала, стверджувала що відповідач не надає коштів на утримання доньки. Пояснила, що перебуває в іншому шлюбі від якого має молодшу 4 річну доньку, чоловік військовослужбовець, вона у декретній відпустці. Повідомила, що донька від першого шлюбу [PERSON] зареєстрована та проживає разом з нею, на підтвердження чого просила долучити до матеріалів справи довідки щодо зареєстрованого місця проживання. При цьому вона не створює батьку перешкод у спілкуванні. Однак після останньої зустрічі з донькою у п`ятницю [PERSON] не повернув дитину додому матері. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позицію своєї довірительки. Відповідач у судовому засіданні 29 січня 2024 року проти позову заперечував, Зауважив, що донька поживає разом з ним, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на її утримання. З п`ятниці має намір звернутися із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, просив відкласти розгляд справи для звернення із зустрічним позовом. Суд відмовив у відкладенні розгляду справи через закінчення процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 жовтня 2009 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління у м. Києві, актовий запис № 1675. Від спільного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, наданої 04 січня 2024 року відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25 листопада 1988 року по теперішній час. Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, наданої 04 січня 2024 року відділом з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Оболонської РДА, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 20 травня 2010 року по теперішній час. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Твердження відповідача щодо проживання доньки разом з ним спростовуються наданими в судовому засіданні поясненнями матері дитини, а також довідками згідно яких [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю з 2010 року по теперішній час. Відомості щодо зняття дитини з реєстраційного обліку відсутні. Донька відвідує навчальний заклад за місцем реєстрації та проживання матері. З батьком проживає лише з 26 січня 2024 року, коли після відвідування на вихідних батько не повернув доньку матері. З приводу доводів [PERSON] про відкриття карткового рахунку та перерахування коштів у сумі 3-5 тисяч суд вказує на постанову Верховного Суду від 25 травня 2020 року у справі № 61-929ск20, згідно якої надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. При цьому пояснення відповідача у судовому засіданні про щомісячне перерахування коштів у сумі 3-5 тисяч, свідчать про фінансову спроможність останнього сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд зауважує, що встановлений з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн. Підсумовуючи вищезазначене, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved