Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 114000 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на початку вересня 2023 року між позивачкою та відповідачем було досягнуто усної домовленості про надання відповідачу позики на загальну суму 114000 грн. строком до 14 вересня 2023 року. На виконання даної домовленості позивачка [PERSON] з свого особистого карткового рахунку на картковий рахунок відповідача [PERSON] в ПАТ "Універсал Банк" було перераховано: платіжною інструкцією Р24А1669479888D1454 від 08.09.2023-29000 грн; платіжною інструкцією Р24А1669482353D6300 від 08.09.2023-29000 грн; платіжною інструкцією Р24А1669485908D6870 від 08.09.2023-29000 грн; платіжною інструкцією Р24А1669488195D5677 від 08.09.2023-27000 грн, всього на суму 114000 грн. Відповідач ні в строк до 14.09.2023, ні до часу звернення до суду з позовною заявою грошових коштів позивачці не повернув. На неодноразові звернення позивачки повернути кошти відповідач не реагує. Оскільки між позивачем та відповідачем не було дотримано письмової форми договору позики, то отримані відповідачем кошти були отримані безпідставно та підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України. Представник позивачки, адвокат Варцаба С.А., надіслав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що 08.09.2023 [PERSON] з свого особистого карткового рахунку на картковий рахунок відповідача [PERSON] в ПАТ "Універсал Банк" було перераховано: платіжною інструкцією Р24А1669479888D1454 від 08.09.2023-29000 грн; платіжною інструкцією Р24А1669482353D6300 від 08.09.2023-29000 грн; платіжною інструкцією Р24А1669485908D6870 від 08.09.2023-29000 грн; платіжною інструкцією Р24А1669488195D5677 від 08.09.2023-27000 грн, всього на суму 114000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями та довідкою наданою АТ "Універсал Банк" № 8155/БТ від 06.11.2023 щодо фінансових операцій між [PERSON] та [PERSON] . Позивачка стверджує, що дані кошти були перераховані відповідачеві в результаті усної домовленості щодо надання позики до 14.09.2023, однак письмового договору позики між сторонами укладено не було. Вимога позивача до відповідача повернути безпідставно перераховані грошові кошти в розмірі 114000 грн. не виконана до теперішнього часу. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Така правова позиція висловлена в постанові КЦС Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №623/363/20. Позивачкою доведено, що вона перерахувала кошти в сумі 114000 гривень на рахунок відповідача. Матеріали справи не містять доказів щодо повернення коштів позивачці, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. За таких обставин, оцінивши докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів є обґрунтованим та таким підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки між сторонами будь-яких договорів не укладалось та відповідачем не були спростовані належними і достатніми доказами у справі доводи викладені в позовній заяві, зокрема щодо підстав отримання грошових коштів в сумі 114 000 грн. Представник позивачки, адвокат Варцаба С.А., у заяві про розгляд справи в його відсутність вказав, що докази понесених позивачем судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved