Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

21.09.2023\~року позивач\~в особі\~свого представника\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Який обґрунтовує тим, що 28.07.2021 року ТОВ «Авентус Україна» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 4532799. За яким ТОВ «Авентус Україна» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 20000 гривень, а [PERSON] зобов`ялася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,90% в день. ТОВ «Авентус Україна» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг по поверненню кредиту. 03.05.2022 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 03-05/2022. За умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4532799 від 28.07.2021 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 89 942,99 грн., що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 20 000 гривень, заборгованості за відсотками 45 600 гривень, інфляційних втрат 20 795,2 гривень, трьох відсотків річних 3 547,79 грн. Розгляд справи відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводився у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач будучи повідомленим належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 28.07.2021 ТОВ «Авентус Україна» уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту № 4532799. За яким ТОВ «Авентус Україна» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 20000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,90% в день. ТОВ «Авентус Україна» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Вказана обставина підтверджується довідкою № 2000 від 16.05.2022 року, виданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім». 03.05.2022 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 03-05/2022. За умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4532799 від 28.07.2021 року. Відповідач заборгованість не сплатив. Станом на 15.09.2023 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 89 942,99 грн., що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 20 000 гривень, заборгованості за відсотками 45 600 гривень, інфляційних втрат 20 795,2 гривень, трьох відсотків річних 3 547,79 грн. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. гідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4532799 від 28.07.2021 року відповідач, станом на 15.09.2023 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 89 942,99 грн., що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 20 000 гривень, заборгованості за відсотками 45 600 гривень, інфляційних втрат 20 795,2 гривень, трьох відсотків річних 3 547,79 грн. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.5 ч.2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. За змістом п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, яким на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Починаючи з 24 лютого 2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання не здійснюється. Тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат у розмірі 20 795,2 грн., нарахованих за період з грудень 2021 року по червень 2023 року, та трьох відсотків річних у розмірі 3 547,79 грн., нарахованих за період з 26 листопада 2021 року по 15 версня 2023 року, належить відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 65600 гривень (20000+45600). Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 65 600,00 грн., тобто на 89,94 %. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 931,19 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. суд приходить до наступного. Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс складає 10 000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено, стороною позивача дотримано норми ст.137 ЦПК України щодо подання відповідних доказів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Встановлено, що до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023, копію звіту про надання правової допомоги від 14.09.2023 згідно з договором №10/07-2023 від 10.07.2023, рахунок на оплату по замовленню № 1092/14/09 від 14.09.2023 року з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем становить 10000, 00 грн., копію платіжного доручення №820 від 14.09.2023 року. Проте, з врахуванням наведеного та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати професійну правничу допомогу у розмірі 8 994 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial