Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якій зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , [INFO] . Далі в обґрунтування позову зазначено, що за життя, [PERSON] нажив спадкове майно, яке складається із 1/2 частини квартири [ADDRESS] . У зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті померлого є його донька [PERSON] та його дружина [PERSON] [INFO] . У зв`язку\~зі смертю\~ [PERSON] ,\~позивачем та\~ [PERSON] \~приватному нотаріусу\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Запорізької області\~Вовк І.І.\~були подані\~заява про\~прийняття спадщини. На підставі заяв, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.В., заведена спадкова справа № 34/2022. Після спливу встановленого законом терміну на подання заяв про прийняття спадщини позивач та [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 529/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 530/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно. Таким чином, [PERSON] нажив спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , але не здійснив реєстрацію прав власності за собою у відповідному державному реєстрі, правовстановлюючий документ не отримував. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . У зв`язку з подання заяви про прийняття спадщини у спадковій справі № 34/2022, [PERSON] прийняла у спадщину спадкове майно після померлого чоловіка [PERSON] , яке складається із частини квартири [ADDRESS] , але не встигла оформити прав на спадщину. У зв`язку зі смертю [PERSON] , позивачем була подана заява про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. . На підставі заяви, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.В. заведена спадкова справа № 15/2023. [PERSON] все своє майно, відповідно до заповіту заповіла своїй доньці [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2023 за № 1288/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно. Позивач просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом та заповітом, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 44,09 кв.м, житловою площею 28,82 кв.м, яка належала померлим [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 18.10.2023 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] подану через представника - адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до Запорізької міської ради, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 03.11.2023 до суду від представника відповідача Мірошниченко О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду (а.с.66-72). 15.11.2023 на виконання ухвали суду про витребування спадкової справи приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. до суду надано матеріали спадкових справ: за № 34/2022 відповідно майна померлого [PERSON] та за № 15/2023 відповідно майна померлої [PERSON] (а.с. 83-246, Т.1 та 1-24, Т.2). Ухвалою суду від 23.11.2023, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] подану через представника - адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до Запорізької міської ради, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на майно в порядку спадкування, до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача адвокат Богославський В.А. в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити (Т.2 а.с. 51). Представник відповідача в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, у відзиві зазначили про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про судовий розгляд у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заява чи клопотань не надавала. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] набув у власність спадкове майно, 1/2 частку квартири [ADDRESS] за наступних обставин. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у період з 17.10.1964 по 29.05.1975 роки, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00041412227 від 14.09.2023 року та витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00024403681 від 31.10.2019 року, а також постановою Запорізького апеляційного суду від 05.10.2021 року № 335/12781/19. В період перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] з [PERSON] , 12 червня 1973 року [PERSON] був виданий ордер № 25 на право зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу № 3 Заводу «Запоріжсталь» (далі - ЖБК № 3 Заводу «Запоріжсталь»), яка видана члену кооперативу [PERSON] , остання здійснила виплату в сумі 3 534 руб., яка дорівнює будівельній вартості двокімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно з розпискою ЖБК № 3 Заводу «Запоріжсталь», яка видана члену кооперативу [PERSON] , останньою внесені грошові кошти в сумі 1 496 руб. 03 коп. в рахунок вартості двокімнатної квартири [ADDRESS] ., площею 43,48 кв. м, Таким чином, сплата внесків відбувалася також в період перебування [PERSON] з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] народилась [INFO] в м. Запоріжжя, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 27 вересня 2001 року (а.с.5), має реєстраційний номер картки платників облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с.5-зворотній бік). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим ЗАГС м. Запоріжжя від 25.10.19875 гр. [PERSON] народилась [INFO] в м. Запоріжжі, УРСР, про що вчинено актовий запис № 2447. Батьками дитини зазначено: батько [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 31.08.2001 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя гр. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.14). 17.08.2010 Жовтневим відділом РАЦС Запорізького МУЮ № 163 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відомостей про зміну прізвища дружини після розірвання шлюбу немає (а.с. 5 на звороті). Згідно копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00041412227 від 14.09.2023 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було вчинено актовий запис № 1072 від 03 грудня 2011 про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який було укладено 17.10.1964. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу не змінювалося (а.с.15-16). Згідно копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00024403681 наданим Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 31.10.2019, встановлено, що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького управління юстиції вчинено актовий запис № 371 від 29.05.1975 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який було укладено 17.10.1964 (а.с.16-17). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 21.10.2021 гр. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Запоріжжі, у віці 81 року, про що вчинено актовий запис № 2877 (а.с.7). За життя [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 24.12.2022 гр. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Запоріжжі, у віці 82 років, про що вчинено актовий запис № 1113 (а.с.8). Відповідно до копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022, зареєстровано у реєстрі за №1471, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все майно належне їй на праві власності своїй доньці - [PERSON] (а.с.9). Текст вищевказаного заповіту складеного від 04.10.2022 записано зі слів [PERSON] .. Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №34/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , встановлено, що 11.02.2022 позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини. В заяві зазначено, що спадкоємцем є і дружина померлого її мати [PERSON] .. Заповіту померлий не складав (а.с.190-246, Т.1). Після спливу встановленого законом терміну на подання заяв про прийняття спадщини позивач та [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 529/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 530/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно. Таким чином, [PERSON] нажив спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , але не здійснив реєстрацію прав власності за собою у відповідному державному реєстрі, правовстановлюючий документ не отримував. У зв`язку з подання заяви про прийняття спадщини у спадковій справі № 34/2022, [PERSON] прийняла у спадщину спадкове майно після померлого чоловіка [PERSON] , яке складається із частини квартири [ADDRESS] , але не встигла оформити прав на спадщину. У зв`язку зі смертю [PERSON] , позивачем була подана заява про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І.. На підставі заяви, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.В. заведена спадкова справа № 15/2023. [PERSON] все своє майно, відповідно до заповіту заповіла своїй доньці [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2023 за № 1288/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.84-189, Т.1). Відповідно до частини третьої статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до положень статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1261 ЦК України міститься положення про те, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, після смерті [PERSON] фактично відкрилася спадщина. Спадкування здійснювалося за законом, оскільки, [PERSON] заповіт не складався. Тому, після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були його донька позивачка та його дружина [PERSON] . Відповідно до положень статтями 1268, 1269 ЦК України прийняття спадщини здійснюється шляхом: подання заяви про прийняття спадщини, постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у разі якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як зазначалося вище позивач та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, від спадщини не відмовлялись. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У частині 5 статті 1268 ЦК України вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини. Згідно з пунктом 4 «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України» ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статтею 16 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час внесення пайових внесків) встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом та Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України). Відповідно до частини першої статті 22 КпШС України (у редакції, чинній на час внесення пайових внесків) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За загальним правилом, відповідно до статті 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. При розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися статтею 146 ЖК Української РСР, статтею 15 Закону України «Про власність», пунктом 43 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, і статтями 22, 24, 28, 29 КпШС України, ураховувати, зокрема те, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їхнім спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому внесений одним з подружжя до вступу в шлюб (після розірвання шлюбу) пай є його особистим майном. Статтею 17 Закону Української РСР «Про власність» передбачено, що кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Відповідно до статей 22, 28, 29 КпШС України (у редакції, чинній на час сплати пайових внесків за спірну квартиру) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Конструкція статті 22 КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Таким чином, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Відповідні обставини також підтверджується висновками викладеними у постанові Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 335/12781/19, залишеною без змін Постановою Верховного Суду від 30.06.2022. Статтею 215\~ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1247 ЦК України\~заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1257 ЦК України\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно із\~статтею 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 153 цього Кодексу). Таким чином, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам\~ЦК України\~щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Отже, вищевказаний заповіт від 04.10.2022, відповідно до якого [PERSON] заповідано [PERSON] - частину належної їй квартири, відповідно, є дійсним та відповідає вимогам законодавства України. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно вимог частини 1\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до\~статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене та матеріали спадкової справи №15/2023, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та такою, що в установленому законом порядку прийняла спадщину. Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішені спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пункту 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Згідно з частини 1 статті\~3, статті\~4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, згідно з приписами частини 4\~статті 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно з частиною 1\~статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 року № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до частини 1 статті\~15, частини 1 статті\~16 ЦК України\~кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Статтею 5 ЦПК України\~встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене,

Outcome: approved