Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

У грудні\~2023\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом про\~захист прав\~неповнолітньої дитини,\~в якому\~зазначив,\~що 26.04.2014\~року між\~ним та\~відповідачкою був\~зареєстрований шлюб,\~в якому\~в них\~народилася дитина\~-\~син [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Овідіопольського\~районного суду\~Одеської області\~від 07.12.2021\~року шлюб\~між подружжям\~ [PERSON] був\~розірваний після\~чого син\~ [PERSON] \~залишився проживати\~разом з\~батьком та\~знаходиться на\~його вихованні\~та утриманні.\~Відповідачка не\~спілкується з\~дитиною,\~не приймає\~участі у\~вихованні та\~утримані сина,\~який проживає\~разом з\~батьком,\~але в\~той же\~час між\~сторонами не\~досягнуто згоди\~щодо визначення\~місця проживання\~дитини,\~що впливає\~на належне\~виконання позивачем\~своїх батьківських\~обов`язків щодо\~виховання дитини\~та захисту\~її прав\~без згоди\~відповідачки у\~відповідності до\~положень ст.\~157\~Сімейного Кодексу\~України.\~Окрім того\~позивач вказує,\~що для\~здійснення особисто\~своїх батьківських\~обов`язків щодо\~належного виховання\~дитини,\~враховуючи,\~що мати\~усунулася від\~виховання дитини\~і позивач\~виховує сина\~самостійно, йому\~необхідно встановити факт\~самостійного виховання\~дитини,\~в зв`язку\~з тим,\~що це\~надає йому\~право належним\~чином особисто\~здійснювати свої\~батьківські обов`язки,\~які покладені\~на нього\~Сімейним Кодексом\~України,\~діяти в\~інтересах дитини\~у випадках\~передбачених Законом\~незалежно від\~волі відповідачки\~та надає\~інші права,\~передбачені Сімейним\~Кодексом України\~у разі\~ухилення одного\~з батьків\~від виконання\~батьківських обов`язків.\~З наведених\~підстав посилаючись\~на положення\~ст.ст.105,\~110,\~112,\~150,\~157,\~160,\~161\~Сімейного Кодексу\~України,\~позивач просить\~встановити (визначити)\~місце проживання\~неповнолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~разом з\~батьком -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~та встановити\~факт,\~що має\~юридичне значення\~в тому,\~що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , самостійно виховує дитину віком до 18-ти років (неповнолітню дитину) - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, при цьому надала суду заяву, в якій зазначила, що визнає позов та просить розглянути справу без її участі. Представник третьої особи Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, при цьому сільська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини. 26.04.2014\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~Овідіопольським районним\~відділом ДРАЦС\~ПМУ МЮ\~(м.\~Одеса)\~був зареєстрований\~шлюб,\~про що\~складений відповідний\~актовий запис\~№65\~від 26.04.2014\~р.\~В цьому\~шлюбі у\~ [PERSON] та [PERSON] народилася дитина син [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.12.2022 р. за актовим записом №488 від 08.08.2014 р.). Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.12.2021 року (справа №509/3143/21), яке набрало законної сили 10.01.2022 року, шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний. Після розірвання шлюбу з відповідачкою спільна дитина сторін - син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з позивачем, знаходиться на його вихованні та утриманні. Те, що з грудня 2021 року позивач самостійно, без участі позивачки виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підтверджується наступними письмовими доказами: довідкою про склад сім`ї Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області №146 від 04.07.2023 року, в якій вказано, що позивач та його син [PERSON] вдвох проживають однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , і до складу сім`ї позивача входить тільки син [PERSON] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні; актом обстеження житлово-побутових умов від 04.07.2023 року, складеним комісією Маяківської сільської ради та засвідчений старостою с. Надлиманське, в якому вказане, що позивач постійно проживає разом з сином [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] (в якому дитина проживає з дня народження), [INFO] матір дитини в с. Надлиманське не проживає, її місце знаходження невідомо; актом обстеження умов проживання складеним службою у справах дітей Маяківської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , в якому вказано, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком в будинку за цією адресою, в якому створені всі умови для виховання та розвитку дитини, дитина має окрему кімнату та має все необхідне для навчання та відпочинку, тоді як мати дитини в будинку не проживає та особисто дитину не відвідує; характеристикою, що видана позивачу Маяківською сільською радою за №25 від 25.07.2023 р., в якій зазначено, що він самостійно виховує сина [PERSON] , і він разом з дитиною проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] ; характеристикою від 01.06.2023 року, що видана на [PERSON] , [INFO] , (учня 3-го класу) Надлиманським ліцеєм Маяківської сільської ради, в якій зазначено, що [PERSON] навчається у цьому закладі з першого класу, весь цей час вихованням та навчанням дитини займається батько, якій завжди відвідує школу (батьківські збори, шкільні свята, спортивні змагання), в той час як мати не цікавиться сином та не відвідує навчальний заклад, в якому навчається дитина. Таким чином, суд приходить до висновку, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з грудня 2021 року проживає разом з батьком [PERSON] , який його самостійно виховує. Виходячи з того, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком, але в той же час між сторонами не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що встановлення місця проживання дитини разом з позивачем надає останньому можливість захищаючи права та інтереси неповнолітньої дитини, здійснювати права та обов`язки щодо належного виховання дитини та захисту її прав без згоди відповідачки у відповідності до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України , а регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до\~ст.\~15\~Сімейного Кодексу\~України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьк и зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу право, з метою захисту прав та інтересів дитини, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідачки, надає позивачу право ініціювати процедуру позбавлення батьківських прав. В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження. За таких обставин суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved