Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

15.01.2024 [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно свого брата [PERSON] і просить заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати за адресою проживання заявника в будинку по [ADDRESS] , строком на шість місяців; заборонити наближатись на відстань до проживання заявника на відстань менше 600 метрів. Також просить у супроводі поліції доставити [PERSON] та взяти останнього під варту в залі суду. Вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , є його братом, в квартирі [ADDRESS] не зареєстрований, ніде не працює. Вказує, що [PERSON] вчиняє стосовно нього домашнє насильство. В зв?язку з цим, заявник 14 січня 2024 року викликав працівників поліції, оскільки [PERSON] , без його відому, зайшов до кімнати заявника, самовільно відчинивши двері. Після повернення [PERSON] в квартиру, заявник зробив [PERSON] , зауваження щодо його перебування у його кімнаті, на що [PERSON] почав погрожувати йому фізичною розправою та вимагати кошти. Зазначає, що працівниками поліції 14.01.2024 було складено тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] строком на п`ять діб. Наголошує, що у Нововолинському міському суді Волинської області знаходиться кримінальне провадження №165/3613/21 стосовно [PERSON] , яке зупинено у зв`язку перебуванням [PERSON] на службі в ЗСУ. Вказує, що [PERSON] більше пів року знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та систематично вчиняє психологічний тиск та погрожує фізичною розправою стосовно заявника. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав наведених у заяві. Зазначив, що [PERSON] систематично вчиняє щодо нього домашнє насильство, поводить себе агрессивно, самовільно заходить у кімнату, в якій проживає заявник, в зв?язку з чим 14.01.2024 [PERSON] змушений був викликати поліцію, і [PERSON] було видано тимчасовий обмежувальний припис. Заінтерсована особа [PERSON] заперечив доводи [PERSON] і просив у завдоволенні його заяви відмовити за безпідставністю. Пояснив, що жодних доказів його протиправної поведінки заявником не надано. Не заперечив, що між ним та [PERSON] тривають неприязні стосунки, які склалися у зв?язку з тим, що [PERSON] неправомірно позбавив [PERSON] права на житло у квартирі за адресою: [ADDRESS] та відмовляється повернути йому кошти, які [PERSON] переказував [PERSON] для оплати за навчання. Зазначив, що не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства і наголосив, що доказів, які б підтверджували доводи [PERSON] , останнім до заяви не додано. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши долучені до заяви документи, приходить до такого висновку. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Із вказаних норм випливає, що обмежувальний припис може бути видано щодо кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч.2 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. Як регламентовано ст. 16 зазначеного Закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з розділом IV глави 13\~ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У відповідності до ст.350-6\~ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19. Як вбачається із матеріалів справи, 14.01.2024 старшим дільничим офіцером поліції сектору дільничих офіцерів поліції відділу превенції Володимирського РВП Кіндій І. було винесено терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього психологічного насильства щодо [PERSON] на строк на 5 діб, що діє до 17 год.19.01.2024 (а.с.5) Окрім вищевказаного термінового заборонного припису, жодних переконливих доказів вчинення заінтересованою особою [PERSON] протиправних дій щодо [PERSON] заявником не надано, тобто вимога заявника про заборону заінтересованої особи перебувати у місці їх спільного проживання та наближатись до місця проживання, не підтверджена достатніми аргументами з боку заявника. Вимога заявника про взяття під варту з зали суду [PERSON] не передбачена ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить висновку, що заява [PERSON] до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed