Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] на 65 році життя помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 6520982000:02:001:0010 загальною площею 0,2500 гектарів в межах, згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач у визначений законом строк прийняла спадщину та отримала право власності на земельну ділянку. Однак в отриманні свідоцтва про право на спадкове майно, а саме житловий будинок їй було відмовлено, оскільки нею не надано правовстановлюючі документи щодо належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцеві [PERSON] , у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить суд задовольнити вимоги позову, з урахуванням обставин викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що [INFO] на 65 році життя помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 6520982000:02:001:0010 загальною площею 0,2500 гектарів в межах, згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та належала померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 510989, виданого Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області від 27.10.2010 року. Позивач у визначений законом строк прийняла спадщину та отримала право власності на земельну ділянку 6520982000:02:001:0010, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НРТ 358666 від 23.10.2023 року. Однак в отриманні свідоцтва на житловий будинок їй було відмовлено, оскільки нею не надано правовстановлюючі документи щодо належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцеві [PERSON] , що зазначено у листі № 20/02-14 від 23.10.23р. приватного нотаріуса Бериславського нотаріального округу Херсонської області. Будинок по [ADDRESS] з господарськими спорудами був побудований у 1968 році. На той час реєстрація права власності не вимагалася, а отже право власності на збудований житловий будинок набувалося в порядку, який існував на час його будівництва. Підтвердженням того, що батьківський будинок був введений в експлуатацію є отримана ним у приватну власність присадибна земельна ділянка 6520982000:02:001:0010 для обслуговування вказаного будинку. Право власності на яку позивач набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НРТ 358666 від 23.10.2023 року, з якого вбачається, що вказане майно належало померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 510989, виданого Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області 27.10.2010 року на підставі рішення Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 20.11.2009 року № 310. У відповідності до абз. 20 ч. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Так, статтею 86 ЦК УРСР та той час було визначено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно до ч. 2 ст. З Закону України від 01.07.2004 року за № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На час введення батьком в експлуатацію житлового будинку (1968 рік) Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29 липня 1959 року «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР». Вимогами вказаного законодавства державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності. Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», який наводить порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, та п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95. В зазначеному ДБН АЗ. 1-3-94 та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями- державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки інших спадкоємців немає, позивач має право на спадкове майно, як спадкоємець першої черги. Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved