Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся до суду з позовом до громадянки російської федерації [PERSON] про розірвання шлюбу. У прохальній частині позовної заяви, позивач просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та громадянкою російської федерації [PERSON] , зареєстрований Франківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 23 жовтня 2020 року, актовий запис № 407. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних відносин, між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Фактично шлюб носить формальний характер, оскільки кожен з подружжя живе окремим життям та керується власними інтересами. [PERSON] зауважує, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду 27.12.2023 року сторонам надано час для примирення. У судовому засіданні адвокат Климишин І.П., який діє в інтересах [PERSON] , позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Окрім того, вказав, що позивач, у зв`язку із розглядом справи, поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400 Євро (EUR), які просив стягнути з [PERSON] . Адвокат Позняков С.С., який діє в інтересах [PERSON] , позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Пояснив, що збереження шлюбу позивача з відповідачем є неможливим, а тому його слід розірвати. Стосовно розміру понесених позивачем судових витрат заперечив, вказавши, що їх розмір не відповідає фактичним обставинам справи. Просив відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення судових витрат у повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та наведені заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань.\~ Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року Франківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), було зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та громадянкою російської федерації [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 407, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя дітей немає. Майнового спору між подружжям у цьому провадженні немає. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ч. 1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи те, що шлюб ґрунтується на засадах добровільності, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, примирення між сторонами після звернення до суду з позовною заявою не відбулось, тобто є неможливим, сімейний розлад носить тривалий та постійний характер, сім`ю поновити неможливо, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат слід провести на підставі ст. 141 та ст. 142 ЦПК України Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3\~ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом\~ч.1 ст.26, вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Наведене також відповідає правовому висновку зробленому Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведене також відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц. Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено, що між адвокатом Климишин І.П. та позивачем [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги № ВС-1232345 від 29.09.2023 року. Вартість юридичних послуг, відповідно до Замовлення № 1 (Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № ВС-1232345 від 29.09.2023 року) становить 400 EUR. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 06 жовтня 2023 року, на підставі Договору про надання правової допомоги № ВС-1232345 від 29.09.2023 року, [PERSON] здійснив оплату наданих юридичних послуг у розмірі 7704 грн. 50 коп.(за поясненнями представника позивача у судовому засіданні еквівалент 200 Євро). Суд вважає, що виходячи з складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі та її категорії, часу витраченого адвокатом на надання правничої допомоги та участь у судових засіданнях, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, суті позову, обсягу та обґрунтованості підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), адекватним та справедливим буде відшкодування даних витрат у сумі 3000 грн. Разом з тим, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що висловлення позивачем в описовій частині позовної заяви наміру віднести на свій рахунок понесені витрати, не звільняє суд від обов`язку здійснити розподіл витрат. При цьому, суд вирішуючи дане питання виходить з того, що таке клопотання (заява) у прохальній частині позову наявні, а у судовому засіданні представник позивача наголосив, що [PERSON] наполягає на стягненні судових витрат з відповідача у повному обсязі. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що заяву (вимогу) позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати сторони на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

Outcome: approved