Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 12834, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 461915778 від 19 вересня 2019 року у розмірі 56 390, 10 грн. На підставі виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. відкрито виконавче провадження та вчиняються виконавчі дії. Однак, виконавчий напис є таким, що вчинений із порушенням ст. ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», а тому має бути визнаний такими, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не перевірив безспірність документів, що підтверджують заборгованість. Зокрема, вказаний розмір заборгованості нічим не підтверджений. З огляду на викладені обставини, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинений у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить стягнути із відповідача сплачені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000, 00 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. У встановлений ухвалою суду строк, відповідачем відзив на позовну заяву не подано. 24 жовтня 2023 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» надійшли заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що до позовної долучено договір №3 про надання правової допомоги від 01.05.2023 року, проте, зазначений договір не містить жодного посилання щодо надання правової допомоги по справі, стороною якої є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, за відсутністю будь-яких посилань на надання правової допомоги по справі, яка стосується ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не можливо визначити, чи укладався вищезазначений договір правової допомоги №3 від 01.05.2023 р. саме для надання правової допомоги [PERSON] зокрема у цій справі. Також, представником позивача не надано ордер на надання правовї допомоги, тому не можливо підтвердити повноваження адвоката на здійснення представництва [PERSON] в Броварському міськрайонному суді Київської області по справі №361/6653/23. Адвокатом не долучено детальний опис виконаних робіт. Розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним, неспівмірним та необґрунтованим відносно складності справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, розгляд позовної заяви в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, також не може свідчити про її складність. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення із ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000, 00 грн. 16 листопада 2023 року від представника позивача надійшов відзив на заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу. Вказав, що стороною позивача виконані всі вимоги законодавства, долучив до матеріалів справи копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, та копію ордеру серії АІ №1436770. 25 січня 2024 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» надійшли додаткові пояснення, де останній просив відмовити у задоволенні стягнення витрат на правову допомогу. Обставини справи, що встановлені судом. 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 12834, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 461915778 від 19 вересня 2019 року у розмірі 56 390, 10 грн. Матеріалами справи установлено, що вищевказаний виконавчий напис ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» пред`явлено до примусового виконання, у зв`язку із чим приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем відкрито виконавче провадження ВП № 65741405, та вчиняються виконавчі дії стосовно виконання виконавчого напису. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Так, матеріалами справи установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 17 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Як передбачено ч.1,2,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмет спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договіру про надання правової допомоги №3 від 01.05.2023 року, копію ордеру серії АІ №1436770, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/2970, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №3 від 01.05.2023 року від 04 вересня 2023 року, відповідно до якого час витрачений адвокатом на збирання документів, написання адвокатських запитів до приватного виконавця - 2 год. вартістю 2 000, 00 грн., вивчення законодаства та судової практики Верховного Суду - 4 год. вартістю - 2 000, 00 грн., підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису недійсним - 1 год. вартістю 2 000, 00 грн., прибутя до суду для подачі через канцелярію позовної заяви - 1 год. вартістю 1 000, 00 грн., чекання судового засідання, прийняття участі в судовому засідання - 1 год. вартістю 1 000, 00 грн. Дана справа відноситься до справ незначної складності, які розглядаються в спрощеному позовному провадженні, а тому 9 годин витраченого часу та 8 000, 00 грн. вартості робіт є явно завищеними. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом Петренко М.О. своїй клієнтці такі послуги як вивчення законодавства та судової практики Верховного Суду, збирання документів, такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22). При тому, в акті адвокат зазначає, що витратив 1 год. на прибуття до суду для подачі через канцелярію позову, проте позов до суду надійшов поштою, про що свідчить конверт, а.с. 26. Також, чекання судового засідання та прийняття участі в судовому засіданні не може братись до уваги, оскільки провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та розгляд справи проходив без судових засідань. Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правничої допомоги, враховуючи малозначність справи, значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, та враховуючи заяву представника відповідача про заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявник має право на часткове відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн. При цьому суд враховує, що час, як такий, що витрачений на виконання зазначених робіт, та вартість такого обсягу робіт є дещо завищеною. Позивач звільнений від сплати судового збору згідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до постанови Верховного Суду від 19.10.2022 року у справі № 743/1481/21 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої, «позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, виходячи із положень ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved