Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-04 00:00:00

05 вересня 2023 року позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить суд стягнути заборгованість в розмірі 71\~550 грн, інфляційні втрати 6\~010,20 грн, три вдсотки річних 2023 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 грудня 2021 року муж ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний Договір № 5271654 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір), згідно з умовами якого сума кредиту складає 25\~000 грн, строк кредиту 30 днів з датою повернення 23.01.2022. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 25\~000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 24.01.2022 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 10\~450 грн, у зв`язку з чим відбулася пролонгація строку кредиту на 30 днів (до 23.02.2022) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 23.02.2022 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим Кредитний договір був авто пролонгований на 90 днів. У зв`язку з воєнним станом та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтом ТОВ «Авентус Україна» призупинило нарахування процентів у період з 25.02.2022 по 30.04.2022 за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 24.05.2022 здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 15.06.2022 за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 26\~125 грн. та надано відповідачу можливість виконання боргових зобов`язань строком до 23.06.2022, однак цією можливістю споживач не скористалася. 23.06.2022 кредитний договір був пролонгований на 90 днів. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань 29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого право грошової вимоги, у тому числі за Кредитним договором, укладеним з відповідачем, було відступлено. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала 71\~550 грн, у тому числі 25\~000 грн. сума кредиту, 46\~550 грн сума процентів за користування кредитом. У зв`язку із простроченням виконання зобов`язань відповідачу нараховано інфляційні втрати за період з вересня 2022 року по червень 2023 року у сумі 6 010,20 грн та три відсотки річних за період з 22 вересня 2022 року по 01 вересня 2023 року у сумі 2023 грн. Ухвалою судді від 22 вересня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Столітній М.М. до суду не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Перепелиця Л.Л. повторно не з`явилися до суду, були належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомили, відзив не подано. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір № 5271654 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Товариство надає Споживачу кредит у розмірі 25\~000 гривень на строк 30 днів зі сплатою процентів за зниженою ставкою 1,33 % та стандартною процентною ставкою 1,90 % (а.с. 30). Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 25 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» (а.с. 24, 25). Пунктом 3.1 Кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації). Умови пролонгації строку кредиту викладені у відповідному розділі Кредитного договору, зокрема у пунктах 4.1, 4.2 зазначено, що строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на 30 днів, який вчиняє пропозицію пролонгації шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Як вбачається з наданого позивачем Розрахунку заборгованості, 24 січня 2022 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора у сумі 10\~450 грн, які зараховані як оплата процентів (а.с. 12), в зв`язку з чим відповідно до п. 1.4, 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту на 30 днів (до 23 лютого 2022 року) зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. Відповідно до пункту 4.3 Договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Тобто в даному випадку кожен день авто пролонгації є новою датою повернення кредиту (а.с. 31). 23 лютого 2023 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не вчинила дії щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим останній був автопролонгований, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів. У зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року за всіма кредитними договорами. У період з 01 травня 2022 року по 24 травня 2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 15 червня 2022 року за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 26\~125,00 грн та надання можливості виконання боргових зобов`язань строком до 23.06.2022 для того, що споживач змогла сплатити тіло кредиту, про що її було повідомлено у особистий кабінет споживача. Таким чином, станом на 15 червня 2022 року [PERSON] мала заборгованість за кредитним договором у розмірі тіла кредиту 25\~000 грн. У подальшому у зв`язку з невиконанням боржником [PERSON] умов договору щодо сплати заборгованості, 23 червня 2022 року ТОВ «Авентус Україна» авто пролонгував строк дії Кредитного договору на 90 календарних днів і як вбачається з розрахунку заборгованості за це строк, тобто до 21 вересня 2022 року [PERSON] нараховані проценти за стандартною ставкою у розмірі 46\~550 грн, загальний розмір заборгованості становив 71\~550 грн (а.с. 15). 29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 29.05/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, зокрема за Кредитним договором № 5271654, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору (а.с. 8, 22, 37-41). Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування». За змістом ст. 202, 205, 207, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливістю спірних правовідносин у даній справі є укладання договору про надання споживчого кредиту через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. З урахуванням даної обставини, застосуванню підлягають наступні положення законодавства. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень даної статті, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону). Як вбачається з наданої позивачем копії договору № 5271654 від 24.12.2021 він укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» шляхом ідентифікації споживача та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, позивачем доведений факт укладення кредитного договору на умовах, визначених у ньому, між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позивача укласти такий договір у мережі Інтернет на інтернет-ресурсі https://creditplus.ua, як різновиду інформаційно-телекомунікаційної системи. При цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти зазначений договір здійснено шляхом заповнення нею формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин, укладений між сторонами кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договірні зобов`язання ТОВ «Авентус Україна» виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит в сумі 25\~000 грн шляхом перерахування на визначений відповідачем банківський рахунок (а.с. 24). Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала, і станом на час розгляду справи відомостей про погашення заборгованості повністю чи частково суду не надано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 25\~000 грн, а саме тіла кредиту. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, сума яких становить 46\~550 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Така правова позиція підтверджена правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц. Як встановлено судом, ТОВ «Авентус Україна» здійснив автопролонгацію дії кредитного договору у період з 23.02.2022 по 24.05.2022 і нараховані за цей період проценти списав за своєю ініціативою в індивідуальному порядку, що відбулося 15.06.2022, при цьому надав строк до 23.06.2022 для сплати відповідачу лише тіла кредиту у розмірі 25\~000 грн. У подальшому всупереч вимогам Договору, а саме п. 4.3, який визначає, що автопролонгація строку кредиту відбувається шляхом продовження строку кредиту кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за закінченням такого строку, ТОВ «Авентус Україна» після закінчення строку кредиту 24.05.2022, здійснило автопролонгацію не з наступного дня після закінчення попереднього строку кредиту, а з 23.06.2022, про що зазначив позивач у своїй позовній заяві. Проте як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти ТОВ «Авентус Україна» почало нараховувати вже з 15.06.2022, тобто навіть до автопролонгації строку кредиту і проценти нараховувалися не 90 днів, а 98, що також не відповідає умовам Договору. Таким чином, нараховані проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування і у більший ніж визначено договором строк, тобто за період з 15.06.2022 по 21.09.2022, у розмірі 46\~550 грн не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як такі, що порушують умови Договору, укладеного між сторонами. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотки річних, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.? Згідно розділу 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, відповідно до розділу 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України: у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантинного виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Отже нараховані позивачем суми інфляційних втрат за період вересень 2022 року по червень 2023 року та трьох відсотків річних за період вересень 2022 року по вересень 2023 року, тобто у період воєнного стану та частково у період дії карантину, є неправомірними і не підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд частково задовольняє позов, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 25\~000 грн, та відмовляє у стягненні процентів за користування кредитом, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. 10.07.2023 було укладено Договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 (а.с. 36, 44-45) Як вбачається зі Звіту про надання правової допомоги від 23.08.2023 за згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правові послуги на суму 10000 грн., які складаються зі збору та аналізу доказів спору, складення та подання позовної заяви, факт сплати яких підтверджується рахунком на оплату по замовленню № 933/24/08 від 24.08.2023 (а.с. 20, 23). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (31,41 % від заявленої ціни позову), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 674,44 грн (31,41 % від 2147,20 грн), витрати на правову допомогу у розмірі 3141 грн (31,41 % від 10\~000 грн), загалом у сумі 3815,44 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial