Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] , в особі представника-адвоката Кравченка Ю.В., звернувся до суду з позовом до Територіальної громади міста Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,48 кв.м., житловою площею 27,04 кв.м. на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., 21.05.2012 за р. № 1168. Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.06.2012, номер запису 36921 в книзі 249, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. У 2022 році, після початку повномасштабної війни російської федерації проти України, [PERSON] був змушений залишити місто Мелітополь, у якому постійно проживав. При цьому, оригінал договору дарування вищевказаної квартири залишився у тимчасово окупованому російською федерацією місті Мелітополі. Згідно з наказом Міністерства юстиції України № 1030/5 від 20.03.2023 свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане 22.08.1995 за № 1822 на ім`я [PERSON] , анульоване. Відповідно до листа Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 28.11.2023 № 1312/01-21, нотаріальні документи приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіної О.П. на зберігання до архіву не передавалися. За таких обставин, позивач об`єктивно позбавлений можливості отримати дублікат договору дарування належної йому квартири. У листопаді 2023 року [PERSON] вирішив продати зазначену квартиру. 27 листопада 2023 року, з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири [PERSON] і покупець [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу із відповідною заявою, однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, нотаріус відмовив у посвідченні договору купівлі-продажу, про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 558/02-31 від 27.11.2023. Позивач [PERSON] є законним власником квартири [ADDRESS] , однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру він позбавлений можливості нею вільно розпоряджатися, також позивач позбавлений можливості отримати дублікат договору дарування квартири у позасудовому порядку, у зв`язку із чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позов. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,48 кв.м., житловою площею 27,04 кв.м. Ухвалою судді від 13.12.2023 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання на 11.01.2024. 02.01.2024 від представника Запорізької міської ради Мірошниченко О.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просила вирішити справу на розсуд суду. Ухвалою суду від 11.01.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання сторони та їх представники не з`явились. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі, представник відповідача просить вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши наявні у ній докази у сукупності, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 356013594 від 27.11.2023, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,48 кв.м., житловою площею 27,04 кв.м. Право власності на квартиру [ADDRESS] у [PERSON] виникло на підставі договору дарування квартири, посвідченого 21.05.2012 приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., за р. № 1168, копію якого позивачем долучено до позову. Право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.06.2012, номер запису 36921 в книзі 249, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. У позові позивач зазначив, що він позбавлений можливості розпоряджатись квартирою [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності, оскільки оригінал договору дарування вказаної квартири залишився у тимчасово окупованому російською федерацією місті Мелітополі, Запорізької області, а отримати дублікат договору дарування позивач не має можливості, оскільки приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіна О.П. позбавлена права на заняття нотаріальною діяльністю. Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1030/5 від 20.03.2023 свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, яке видане 22.08.1995 за № 1822 на ім`я [PERSON] , анульоване. Відповідно до листа Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 28.11.2023 № 1312/01-21, нотаріальні документи приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіної О.П. на зберігання до архіву не передавалися. Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Мелітопольська міська територіальна громада, у склад якої входить м. Мелітополь, включена до Переліку територіальних громад, які перебувають у тимчасовій окупації. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`янено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,48 кв.м., житловою площею 27,04 кв.м. на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., однак він втратив оригінал договору дарування, який засвідчує його право власності на вказану квартиру, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, та тимчасової окупації м. Мелітополь, Запорізької області, де він проживав до повномасштабного вторгнення. При цьому, судом встановлено, що позивач позбавлений можливості отримати дублікат договору дарування, у зв`язку з припиненням здійснення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіної О.П., яка видавала вказаний документ, і яка не передала документи нотаріального діловодства до архіву на підконтрольну Україні територію. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приймаючи до уваги доведеність того факту, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , однак він позбавлений можливості вільно розпоряджатись вказаною квартирою, через втрату оригіналів документів, що підтверджують його право власності на вказану квартиру, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved