Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

ТОВ «Веллфін» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 1697814 від 06.10.2021 року. Позов мотивований тим, що позивач є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 06.10.2021 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1697814 від 06.10.2021 року в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 8000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 14 днів. Відповідно до п. 1.4. дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін, вважається датою укладення договору про споживчий кредит між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8000,00 грн. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно п. 1.1, 1.5 договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 21.12.2023 року становить 24000,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - основний борг; 16000,00 грн.- заборгованість по відсоткам; Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по договору про споживчий кредит не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1697814 від 06.10.2021 року в розмірі 24 000,00 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі позовної заяви до суду заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки. Відзив на позовну заяву до суду не надіслала. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 06.10.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1697814 від 06.10.2021 року в електронній формі, що вбачається з копії даного договору (а.с. 15-20). Згідно Розділу І даного договору ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 8000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього договору (п.п.1.1 Договору). Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (п.п.1.2 Договору). Строк позики за цим Договором починається з 06.10.2021 та складає 14 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит до 20.10.2021 року (п.п.1.3 Договору). Згідно п.п. 1. 4 Договору, договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором. Строк та проценти за користування позикою за Договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного п.1.3 цього Договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів (п.п. 1.5 Договору). З копії Правил надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ «ВЕЛЛФІН», вбачається відсутність в таких підпису [PERSON] (а.с. 8-14). Згідно з наданим ТОВ «ВЕЛЛФІН» розрахунком (а.с. 21-29), заборгованість [PERSON] перед Товариством становить 24000 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за тілом кредиту -8000,00 грн.; - заборгованість по відсоткам - 16000,00 грн. Відповідно до копії інформаційної довідки №246/12 від 21.12.2023 року виданою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», зазначене товариство, як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon», була проведена успішна транзакція. Сайт торговця: CREDITUP.COM.UA, тип транзакції: видача, сума транзакції: 8000,00 грн., дата проведення 06.10.2021 року, номер платіжної картки: [NUMBER] (а.с. 30). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком чи фінансовою установою, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк чи фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку, фінансової установи) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. У позові ТОВ «ВЕЛЛФІН» посилалося на те, що, відповідач підписала з позивачем договір про споживчий кредит, згідно якого відповідачу було надано на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 8000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності. Доводячи існування боргу за кредитом та його розмір, позивач надав до суду розрахунок заборгованості та інформаційну довідку видану ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», на підтвердження перерахування позивачем кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, у відповідності до умов договору позики. Інших доказів виникнення заборгованості та її розміру позивач не надав. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що, на його думку, підтверджують вказані обставини, але разом з тим, не надав до суду докази того, що Товариством було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок відповідача, як то передбачено кредитним договором, який відповідач уклав з ТОВ «ВЕЛЛФІН», що свідчило б про виконання самим Товариством взятих на себе зобов`язань, а тому суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, адже суд не має даних про отримання відповідачем кредиту. Крім того, суд зазначає, що кредитний договір, як і інші матеріали позовної заяви з додатками, не містять інформації, який банківський рахунок був вказаний позичальником для перерахування суми позики наданої позивачем, та чи взагалі відповідач надав таку інформацію позивачу. Інформаційну довідку видану ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», на підтвердження перерахування позивачем кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, суд не вважає належним доказом, оскільки така не містить інформації про отримувача коштів та призначення даного платежу, що давало б суду можливість встановити, що кошти у сумі 8000 грн. дійсно одержала [PERSON] на виконання умов договору про споживчий кредит № 1697814 від 06.10.2021 року. Тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «ВЕЛЛФІН» слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволенню позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed