Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-06 00:00:00

24 лютого 2023 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] , разом відповідачів) про зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 9/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , які він успадкував після смерті свого батька [PERSON] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року №161/6612/17 затверджено мирову угоду, яка укладена 10 жовтня 2018 року у м. Луцьку між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наступного змісту: « [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з одного боку, [PERSON] , який зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з іншого боку, разом - Сторони, обговоривши між собою предмет позову, що перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області, і виходячи з того, що \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду даного спору укладенням мирової угоди між Сторонами на наступних умовах: 1. Визначити, що [PERSON] на праві власності належить частина господарської будівлі Сараю літньої кухні Б-1 та частина сараю б1, які розташовані в [ADDRESS] згідно Схеми поділу господарської будівлі, яка є Додатком № 1 до мирової угоди, а саме: -приміщення Б-1/2, площа основи 13,82 м2; -приміщення б1/2, площа основи 5,43 м2. 2. Визначити, що [PERSON] та\~ [PERSON] на праві власності належить частина господарської будівлі Сараю літньої кухні Б-1, частина сараю б1, тамбур б, сарай б2, які розташовані в [ADDRESS] згідно Схеми поділу господарської будівлі, яка є Додатком № 1 до мирової угоди, а саме: -приміщення Б-1/1, площа основи 39,86 м2; -приміщення б1/1, площа основи 4,33 м2; -тамбур б, площа основи 4,98 м2; -сарай б2, площа основи 5,53 м2. 3. Сторони домовились, що всі судові витрати по справі, які були здійснені кожним учасником справи, залишаються за сторонами підлягають розподілу за правилами Глави 8 «Судові витрати» Розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Дана мирова угода складена в п`яти екземплярах, по одному для кожної із Сторін і для Луцького міськрайонного суду Волинської області. Мирова угода набуває законної сили\~ після її визнання Луцьким міськрайонним судом Волинської області. Наслідки закриття провадження в справі, передбачені ч. 2 ст. 256, 207, 208 ЦПК України нам відомі.». Позивач стверджує, що 07 листопада 2018 року [PERSON] умисно розібрав і зняв покрівлю з господарських приміщень Б-1/2 та б1/2, які були відведені для користування позивачу, чим завдав йому майнової шкоди. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд зобов`язати відповідачів відремонтувати пошкоджене майно, а саме: частини сараю-літньої кухні «Б-1» та сараю «б1», що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.2-5). Відповідачі у письмовому відзиві від 31 березня 2023 року позовні вимоги заперечили. Узагальнені доводи відповідачів зводяться до того, що позивач не довів належними та допустимими доказами вчинення відповідачами будь-яких дій щодо пошкодження спірних господарських будівель (а.с.39-41). Також відповідачі зробили письмову заяву про застосування строків позовної давності (а.с.136). Позивач зробив заяву про поновлення строку позовної давності, мотивуючи це тим, що невірно визначив склад відповідачів у цивільній справі №161/7801/20 (а.с.19-20). В судове засідання ні позивач, ні його представник не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Відповідачі та їх представник у судове засідання не прибули. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 9/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , які він успадкував після смерті свого батька [PERSON] (а.с.18). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2018 року №161/6612/17 затверджено мирову угоду, яка укладена 10 жовтня 2018 року у м. Луцьку між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наступного змісту: « [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з одного боку, [PERSON] , який зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з іншого боку, разом - Сторони, обговоривши між собою предмет позову, що перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області, і виходячи з того, що \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] прийшли до висновку про можливість закінчення розгляду даного спору укладенням мирової угоди між Сторонами на наступних умовах: 1. Визначити, що [PERSON] на праві власності належить частина господарської будівлі Сараю літньої кухні Б-1 та частина сараю б1, які розташовані в [ADDRESS] згідно Схеми поділу господарської будівлі, яка є Додатком № 1 до мирової угоди, а саме: -приміщення Б-1/2, площа основи 13,82 м2; -приміщення б1/2, площа основи 5,43 м2. 2. Визначити, що [PERSON] та\~ [PERSON] на праві власності належить частина господарської будівлі Сараю літньої кухні Б-1, частина сараю б1, тамбур б, сарай б2, які розташовані в [ADDRESS] згідно Схеми поділу господарської будівлі, яка є Додатком № 1 до мирової угоди, а саме: -приміщення Б-1/1, площа основи 39,86 м2; -приміщення б1/1, площа основи 4,33 м2; -тамбур б, площа основи 4,98 м2; -сарай б2, площа основи 5,53 м2. 3. Сторони домовились, що всі судові витрати по справі, які були здійснені кожним учасником справи, залишаються за сторонами підлягають розподілу за правилами Глави 8 «Судові витрати» Розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Дана мирова угода складена в п`яти екземплярах, по одному для кожної із Сторін і для Луцького міськрайонного суду Волинської області. Мирова угода набуває законної сили\~ після її визнання Луцьким міськрайонним судом Волинської області. Наслідки закриття провадження в справі, передбачені ч. 2 ст. 256, 207, 208 ЦПК України нам відомі.». Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 грудня 2018 року №32, який виготовлений ТОВ «Експерт Інвест» на власне замовлення [PERSON] , пошкоджена частина сарая-літня кухня «Б-1» та сарая «б1» в складі домоволодіння на [ADDRESS] , що виникли унаслідок механічного впливу, зазначені в дослідницькій частині висновку по першому питанню, та зображені на фототаблицях, що додають до висновку. Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень даних господарських будівель унаслідок механічного впливу, складає 15\~203,36 грн. Вартість будівельних робіт, проведення яких необхідне для будівництва нових господарських будівель частини сарая-літня кухня «Б-1» та сарая «б1» в складі домоволодіння на [ADDRESS] , складає 47\~572,00 грн. (а.с.7-12). Також, постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 23 серпня 2019 року, кримінальне провадження, за зверненням [PERSON] про пошкодження вказаних господарських будівель було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (а.с.15-16). Допитана у судовому засіданні 11 жовтня 2023 року свідок [PERSON] показала, що є вдовою [PERSON] 07 листопада 2018 року вона побачили, як спірний сарай сів на сторону та завалився на іншу сторону, через те, що була зрізана його частина. Свідок бачила, як періодично [PERSON] щось робив на своїй частини домоволодіння з болгаркою та сокирою. Йому також допомагали інші особи. Спірним сараєм вона постійно користувалася, оскільки зберігала там збіжжя. Свідок підтвердила, що не бачила, щоб безпосередньо [PERSON] зрізав будь-які частини сараю, а свій висновок про причетність його до події вона робить на припущенні, що балка перекриття виглядала як свіжозрізана. Допитана у судовому засіданні 11 жовтня 2023 року свідок [PERSON] показала, що є сусідкою сторін, оскільки живе далі по вулиці через одну хату. 07 листопада 2018 року десь біля полудня вона йшла по вулиці і помітила, що сарай просів. Свідок бачила [PERSON] , він щось робив під низом сараю, щось стукав. Була ще інша людина. Свідок зробила висновок, що [PERSON] хоче щось знести. Допитана у судовому засіданні 11 жовтня 2023 року свідок [PERSON] показала, що на 07 листопада 2018 року сусіди по домоволодінню, зокрема і [PERSON] , здійснювали які ремонтні роботи (стукали), а ввечері вже нахилився дах сараю. На переконання свідка, стійки сараю були підрізані. Момент як завалився сарай вона не бачила, оскільки була на роботі. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування матеріальної шкоди позивачу в натурі, а саме шляхом ремонту пошкоджених господарських будівель, тому врегульовані главою 82 ЦК України. За частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З аналізу вищенаведених положень матеріального закону, у системному зв`язку із положенням цивільного процесу слідує, що обов`язковою умовою для відшкодування матеріально шкоди, яка завдана фізичною особою, є наявність чотирьох обов`язкових елементів цивільного правопорушення (делікту), а саме протиправність діяння, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діянням та шкодою, а також вини завдавача шкоди. При цьому тягар доказування наявності трьох перших елементів цивільного правопорушення покладається на потерпілу особу, а тягар доказування відсутності своєї вини на завдавача шкоди. Проте у розглядуваному випадку позивач не довела суду наявність двох основних елементів цивільного правопорушення (делікту) з боку відповідачів, а саме наявність протиправного діяння та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним діянням. Так, більшість доводів сторони позивача про те, що саме [PERSON] пошкодив спірний сарай-літню кухню «Б-1» та сарай «б1» зводяться до припущень, що він підпиляв опори цих будівель, в результаті чого вони завалилися. При цьому будь-яких належних та допустимих доказів наявності як факту такого підпилювання, так і того, що воно здійснено сам [PERSON] суду надано не було. Всі допитані у справі свідки не показали, що бачили безпосередньо [PERSON] 07 листопада 2018 року, коли сталося завалення, з пилкою чи іншим подібним ріжучим інструментом, або чули відповідні звуки. Свідки вказали, що чули якийсь стукіт та здійснення якихось робіт на частині домоволодіння відповідачів, але що саме це було показати не могли. Наданий стороною позивача висновок судової будівельно-технічної експертизи не надає відповіді на питання як про причини завалення, так і хто саме та яким чином міг це зробити умисно. Оглянувши додані до висновку фототаблиці суд також не вбачає ознак здійснення підпилення чи спилювання опор спірних господарських будівель. В ході допиту як свідка у кримінальному провадженні [PERSON] пояснив, що сарай завалився внаслідок ветхості, в результаті чого його покрівля провалилася всередину. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду, що відповідачі пошкодили сарай-літню кухню «Б-1» та сарай «б1», внаслідок чого вони завалилися, а отже відсутні будь-які правові підстави для зобов`язання їх відшкодувати шкоду в натурі шляхом ремонту цих будівель. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову за безпідставністю, питання дотримання позивачем строку позовної давності не вирішується, так само як і не надається правова оцінка всім іншим доводам сторони відповідачів, зокрема про неналежний спосіб захисту порушеного права, а також про відсутність державної реєстрації права власності на спірні будівлі.

Outcome: dismissed