Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Позивачки звернулись до суду з вказаним позовом, у якому просили: встановити факт неприйняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] , та на земельну ділянку кадастровий номер 6823681500:08:003:0036 площею 2,48 га, що розташована території Великоберезнянської сільської ради та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 820404 від 20.06.2005. Позов мотивовано такими обставинами. [INFO] помер [PERSON] , який для позивачки [PERSON] являвся чоловіком, а для [PERSON] - батьком. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначені вище квартиру і земельну ділянку. Проте квартира придбана спадкодавцем та [PERSON] за договором купівлі-продажу 4.06.1992 року у період шлюбу, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках, тому для позивачки [PERSON] належить 1/2 частка згаданого жилого приміщення, а інша 1/2 частки квартири успадковується. Спадкоємцями за законом першої черги є позивачки та відповідач [PERSON] як син. Дружина [PERSON] до шести місяців з дня відкриття спадщини відмовилась від своїх спадкових справ, [PERSON] 26.09.2023 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини на все спадкове майно. Відповідач [PERSON] з 21.05.2011 року значиться зареєстрованим в квартирі, однак з цього часу він там фактично не проживає та не проживав на день смерті батька, його постійне місце проживання є росія, громадянином якої він являється, а отже вказаний спадкоємець є таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Проте через наявність реєстрації місця проживання [PERSON] в жилому приміщені позивачка [PERSON] не може в нотаріальному порядку оформити право власності на все спадкове майно після смерті батька. В підготовчому судовому засіданні обидві позивачки свої позовні вимоги підтримали, на судовий розгляд не з`явились подали заяви в яких просили слухати справу у їх відсутності та просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у поданим ним відзиві, позов визнав, зазначив, що він лише зареєстрований у вище згаданій квартирі, проте там не проживає і на день смерті батька [PERSON] не проживав, спадщину не прийняв і не бажає приймати, являється громадянином рф де й постійно проживає. Дослідивши матеріали справи суд зазначає про таке. Встановлено, що згідно до даних свідоцтва про одруження (а.с.16) [PERSON] та [PERSON] 19 травня 1968 року зареєстрували шлюб після якого [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . 04.06.1992 року за нотаріально посвідченим договором [PERSON] куплено квартиру [ADDRESS] . Відповідно до статей 22, 28 КпШС України, який діяв на час придбання зазначеного житла, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю в рівних частках. Відтак суд погоджується із позицією позивачки [PERSON] про те, що згадана вище квартира являється спільною сумісною власністю подружжя, та для неї належить 1/2 її частки. За відомостями, що містяться в нотаріально посвідченому договорі дарування земельної частки (пай) від 17.03.2000 року, в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 № 820404 від 20.06.2005, інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 6823681500:08:003:0036 площею 2,48 га, що розташована на території Великоберезнянської сільської ради для ведення товарного сільського господарства (а.с.23,24, 60). [INFO] [PERSON] помер, після чого відкрилась спадщина на 1/2 частки вищевказаної квартири, та на земельну ділянку. Спадкоємцями за законом першої черги являються обидві позивачки та відповідач. Дружина спадкодавця [PERSON] 26.09.2023 року подала нотаріусу заяву, в якій відмовилась від прийняття спадщини, в тому числі від права на обов`язкову частку в спадщині (а.с.27). [PERSON] цього ж дня подала нотаріусу заяву в якій вказала про намір прийняти всю спадщину після смерті [PERSON] (а.с.26). За даними домової книги на квартиру [ADDRESS] котра являлась місцем постійного проживання спадкодавця значиться зареєстрованим з 31.05.2011 року [PERSON] (а.с.22). Відповідно до відомостей паспорта громадянина російської федерації виданого 21.08.2020 року [PERSON] , місце проживання останнього зареєстроване с. Горбунки, Ленінградської області, Ломоносовського району (а.с.11). За положеннями\~статей 1216-1221\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст. 1226 ЦК). Частини 1, 2 ст.1258, частина 1 ст.1267 ЦК України встановлюють, що спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово.\~ Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно до статей 1268 - 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст. 1273 ЦК). Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч.2 ст.1275 ЦК). Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені норми Цивільного Кодексу України суд приходить до таких висновків. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частки вище згаданої квартири та на земельну ділянку з кадастровим номером 6823681500:08:003:0036 площею 2,48 га. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви у строк до шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] як дружина спадкодавця відмовилась від прийняття спадщини про що нею у строк до шести місяців з часу відкриття спадщини для нотаріуса подана про це заява. Відповідач [PERSON] на час смерті батька [PERSON] з останнім постійно не проживав, на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріуса заяву про прийняття спадщини не подавав, а тому він є таким, що не прийняв спадщину. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] у квартирі в якій на час смерті проживав [PERSON] не свідчить про визнання відповідача таким, що він прийняв спадщину, оскільки згідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України для цього необхідно встановлення саме постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, що в даному випадку відсутнє. Отже, враховуючи, що спадкоємець [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] , а спадкоємець [PERSON] не прийняв спадщину, тому спадкове майно, належне спадкодавцю має перейти у власність спадкоємця [PERSON] . При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо встановлення факту неприйняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки такий факт ніким із учасників справи не оспорюється, а окреме, самостійне вирішення цієї вимоги не є в даному випадку ефективним способом захисту прав позивачів.

Outcome: partial