Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Курлейко О.С. звернувся до суду із наданим позовом, мотивуючи тим, що 24.04.2015 року уклав шлюб із [PERSON] . Від шлюбу вони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам їх доньки, оскільки вони не ведуть спільне господарство, припинили шлюбні відносини, їх примирення неможливе. Ухвалою суду від 05.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також порядок подачі відзиву, відповіді на відзив, доказів і клопотань. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. 16.01.2024 року відповідачка надіслала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просить розірвати шлюб, після чого залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та повернути позивачу 50 відсотків сплаченого ним судового збору. 30.01.2024 року на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання, в якому він підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити та розірвати шлюб. Сторонами не подано будь-яких інших заяв по суті спору, клопотань тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24.04.2015 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 207, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24.04.2015 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх синів, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з квитанції АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" № А6ХК-ХМА4-НТН8-2Х7Т від 28.12.2023 року, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 к., отже, враховуючи те, що відповідачка визнала позов до початку розгляд справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536 грн. 80 к.

Outcome: approved