Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-11 00:00:00

21 листопада 2023 р. ПАТ «СК «ТАС» (далі: позивач) звернулося до Київського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON] (далі: відповідач) матеріальної шкоди в порядку суброгації в сумі 250\~000, 00 грн. Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач посилається на те, що він набув право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, з вини відповідача відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування». Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у відповідності ч.5 ст.279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Від сторін заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, не надійшло, відповідач своїми правами на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: 08.06.2021 постановою Дзержинського районного суду м. Харкова, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 01.12.2021, відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.1ст.130 КУпАП. Як вбачається з вищезазначеної постанови, 22 листопада 2020 р. о 19 год. 50 хв. у м. Харкова по вул. Білгородське Шосе, на перехресті з вул. Дача, буд. 55, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel Ascona», державний номерний знак [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, перевищив допустиму швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого відбулося зіткнення останнього автомобіля з автомобілем «Renault», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальну шкоду. Під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР. Вміст етилового спирту в крові склав 1,154%. На дату вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить довідка про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування. Транспортний засіб «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На момент ДТП майнові права власника транспортного засобу «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , були застраховані у ПАТ «СК «ТАС», про що свідчить Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу FO №836686 від 30.10.2020. 22.11.2020 р. [PERSON] звернулася до позивача із заявою про настання страхової події. 06.01.2021 р. між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду на стадії виплати страхового відшкодування по факту настання страхового випадку до Договору добровільного страхування наземного транспорту FO №836686 від 30.10.2020р., відповідно до умов якого страхувальник визнав автомобіль Ford», державний номерний знак [NUMBER] , знищеним та економічно не доцільним його відновлення, а також, що страхове відшкодування згідно випадку, що сталося 22.11.2020 р. у [ADDRESS] , складає 250\~000 грн. з вирахуванням франшизи 67\~000 грн. Як вбачається зі страхового акту №02750/42/921 від 29.01.2021 сума, що належить до виплати становить 250 000 грн. 02.02.2021 р. позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування згідно Договору FO №836686 в сумі 250\~000 грн., про що свідчить платіжне доручення №1735. Відповідач не надав доказів виконання ним зобов`язання з приводу відшкодування шкоди, та не спростував приведені позивачем розрахунки розміру матеріального збитку, що були завдані потерпілій Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч.16, ч.17 ст.9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування"). Згідно з ч.2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у ст. 27 Закону України "Про страхування". У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно з ч.1. ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між позивачем та [PERSON] регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом № 1961-IV. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач виплатив потерпілій страхове відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на свою користь матеріальної шкоди в порядку суброгації в сумі 250 000, 00 грн., позивач посилався на положення ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1187 ЦК України. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, у зв`язку з чим у нього виникло право на відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації в сумі 250 000, 00 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовної вимоги також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3\~750, 00 грн.

Outcome: approved