Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 29.07.2015 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №356. В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка зазначила, що 29 липня 2015 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] , Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис за №356. Одразу після реєстрації шлюбу її дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінене на « [PERSON] ». Від шлюбу з відповідачем спільних дітей не має. З 2020 року відносини між нею та відповідачем стали погіршуватися, вони перестали знаходити спільну мову з будь-яких питань, змінилися їх погляди на життя, організацію та ведення домашнього господарства, що відобразилося на їх почуттях та відносинах, фактично кожний почав жити окремим життям. Відповідач став не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях любові, поваги, взаємодопомоги. Зважаючи на вищевикладене, з січня 2021 року вона та відповідач фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Таким чином, подальше спільне життя, примирення між нею та відповідачем, як і збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо, шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Спору щодо поділу майна на сьогоднішній день між нею та відповідачем немає. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Ч.3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Ст.16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Outcome: approved