Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

19 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 05 вересня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено Кредитний договір №523232896. Вказаний договір був підписаний, шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису). За умовами вищевказаного Договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику (відповідачу) у власність грошові кошти на встановлений Договором строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку відповідної позики або достроково та сплатити плату (проценти) від суми позики. При цьому позикодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених відповідними Договорами. У подальшому, між 28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» був укладений Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого, а також Додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року та Реєстру боржників №107 від 10 листопада 2020 року, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №523232896. Після чого, 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» був укладений Договір факторингу №20102022, у відповідності до положень якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права грошової вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, у тому числі до відповідача на заборгованість у розмірі 15 111, 18 грн, з яких: 6 954 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; та 8 157, 18 грн - сума заборгованості за відсотками. Натомість, всупереч умовам вказаного Кредитного договору, відповідач не виконав покладених на нього зобов`язань. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором №523232896 у розмірі 15 111, 18 грн. Крім того, позивач наполягає на розподілу судових витрат, у виді сплаченого судового збору. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 29 січня 2024 року. Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У змісті позовної заяви представником позивача заявлялася вимога щодо здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства, щодо здійснення заочного розгляду не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Перед його початком звернувся з письмовою заявою щодо здійснення розгляду справи без його участі, заявлені до нього позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено Договір №523232896, шляхом накладення відповідачем на відповідний Договір (а.с. 6-7), та Додатку до нього №1 Графіку розрахунків (а.с. 7 зворот) власного електронного підпису одноразовим ідентифікатором «PHR325Q3». Відповідно до положень даного Договору сторони узгодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 7 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності (п. 1.1. Договору №523232896), зокрема: кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (п. 1.2. Договору №523232896);на період вказаного вище строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,68 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.3. Договору №523232896); у випадку користування кредитом понад обумовлений строк умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом; позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно з п. 1.3 Договору, не пізніше строку вказаного в п. 1.2 Договору (п. 1.6. Договору №523232896). На виконання умов казаного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 05 вересня 2020 року було здійснено перерахування коштів у розмірі - 7 000 грн на рахунок отримувача [PERSON] , з цільовим призначенням Договір №523232896 що доводиться копією відповідного платіжного доручення від 05 вересня 2020 року (а.с. 8). Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між сторонами договору про надання позики в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та позикодавцем ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виникли договірні відносини, оскільки між ними були укладені відповідний Договір про надання кредиту. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про надання кредиту відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які доводять наступні обставини. 31 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як клієнтом, та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як фактором, було укладено Додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 (а.с. 9-11), згідно з яким сторони узгодили викласти текст Договору у новій редакції, згідно з якою клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим Договором (п. 2.1. Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01). Згідно з п. 4.1 зазначеного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (п. 4.1. Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01). У подальшому на підставі Договору факторингу №20102022, укладеного 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», у якості фактора, та ТОВ «ТАЛІОН», у якості клієнта (а.с. 12-13), відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 Договору №20102022). Право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у Додатку до цього Договору (п. 4.1. Договору №20102022). Згідно з відповідного витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору Факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, наявні відомості щодо боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним договором №523232896, загальна заборгованість 15 111, 18 грн з яких: 6 954 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; та 8 157, 18 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 14). Вказана сума заборгованості, також, підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором №523232896 від 05 вересня 2020 року, здійсненим ТОВ «ФК «ЄАБП», за період з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2023 року (а.с. 15). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказані Договори факторингу, укладені між первісним кредитодавцем та його правонаступниками, у тому числі, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», скасовані, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права грошової вимоги заборгованості у загальному розмірі - 15 111, 18 грн до [PERSON] за кредитним договором №523232896, укладеним 05 вересня 2020 року з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору позики відповідач [PERSON] допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості. Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останнім пред`явлений до нього позов визнав та будь-яких заперечень щодо його змісту до суду надавав, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення пред`явлених позивачем вимог та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за зазначеним Договором. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 684 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved