Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат.Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» суму заборгованість за кредитним договором № 31-55G/07-2005H від 11 липня 2005 року у розмірі 49 902,30 доларів США, що еквівалентно 398 469,88 грн., а також судові витрати, а саме: державне мито у сумі 1700,00 грн та витрати та ІТЗ у сумі 120,00 грн. Оскільки вказане рішення боржником не виконується, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь інфляційні витрати у розмірі 199 816,16 грн, 3 % річних у розмірі 36 012,34 грн. та судовий збір у розмірі 3 537, 43 грн. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 24 жовтня 2023 року. В ухвалі було визначено учасникам судового розгляду строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченим статтями 179- 181 ЦПК України. 27 листопада 2023 року від представника [PERSON] та [PERSON] - адвоката Яреська Т.В., на адресу суду надійшли відзиви відповідно до яких відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач намагається стягнути 3% річних та інфляційні втрати по рішенню Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року у справі № 2-576/10. Враховуючи те, що позивач не здійснив заміну стягувача у справі № 2- 576/10, а замінився як стягувач по іншій справі № 2-576/11, відповідно стягувати 3% річних та інфляційні втрати позивач не має права. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Відповідач-1 наголошує, що стягнення інфляційних втрат є неможливим, так як зобов`язання щодо стягнення з Відповідача-1 грошових коштів згідно кредитного договору, та рішення суду визначене в доларах США із зазначенням еквіваленту в іноземній валюті. Законодавець не забороняє стягувачу відкрити виконавче провадження по стягненню коштів саме в доларах США. 24 жовтня 2023 року справу було відкладено на 27 листопада 2023 року. 27 листопада 2023 року справу знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою не працездатністю судді, датою на наступного судового засідання визначено 22 грудня 2023 року. 22 грудня 2023 року до суду з`явилися представники [PERSON] та [PERSON] - адвокат Яресько Т.В. та Осипчук Ю.А. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, просила відкласти розгляд справи або розглядати справу без її участі. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року визнано обов`язковою явку представника позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» у судове засідання призначене на 30 січня 2024 року о 15 год 30 хв. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просила задовольнити його у повному обсязі, представники відповідачів просили у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників учасників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» суму заборгованість за кредитним договором № 31-55G/07-2005H від 11 липня 2005 року у 49 902,30 доларів США, що еквівалентно 398 469,88 грн., а також судові витрати, а саме: державне мито у сумі 1700,00 грн та витрати та ІТЗ у сумі 120,00 грн. 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» (який у сою чергу є правонаступником АКІБ "УкрСиббанк") та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір факторингу № 1, згідно з яким відбулось переуступлення прав вимог, при цьому ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АКІБ «УкрСиббанк», включно і до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. У серпні 2015 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» у справі № 2-576/11 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження -задоволено. Замінено стягувача АКІБ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «Кей-Колект» у виконавчих провадженнях з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року у справі за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув, рішення в добровільному порядку не виконує. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року, а саме: інфляційні витрати у розмірі у розмірі 199 816,16 грн, 3 % річних у розмірі 36 012,34 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києвавід 18 лютого 2011 року стягнуто із відповідачів на користь позивача заборгованість у іноземній валюті у розмірі 49 902,30 доларів США Щодо стягнення інфляційних втрат до суд виходить із наступного. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Індекс інфляції - це показник характеристики динаміки загального рівця цін на товари та послуги, а ціни в України встановлені в національній валюті - гривні, з чого можна зробити висновок, що законодавче положення про сплату боргу з урахуванням індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначено договором у гривні. У спірних правовідносинах грошове зобов`язання між сторонами виражене в іноземній валюті, а сума стягнута рішенням суду у іноземній валюті. Наведене означає, що наведена у рішенні суду розмір який підлягає стягненню у іноземній валюті у повній мірі компенсує втрати позивача від знецінення національної валюти, а відтак вимога про стягнення інфляційних втрат є очевидно необґрунтованою і неприйнятною з огляду на законодавство. Щодо вимого про стягнення 3 % річних, то суд дійшов наступного висновку. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви нарахування санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, позивачем здійснено за період з 1 серпня 2020 року по 31 липня 2023 року. Враховуючи наведені положення, суд дійшов висновку що, 3 % річних підлягають стягненню за період з 1 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року. За період з 29 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року розмір трьох процентів річних від простроченої суми становить 26 129,77 грн. Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання цього позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 537,43 (а.с. 9). Загальний розмір заявлених позивачем позовних вимог становить 235 828, 50 грн, з яких судом задоволено вимоги на суму 26 129,77 грн. Отже ураховуючи, що позов задоволений на 11/100 частин від заявлених вимог (26 129,77 х100/235828,50) на відповідача слід покласти судовий збір в розмірі 389,72 грн стягнувши з кожного по 194,86 грн. Крім того, у відзиві [PERSON] просила стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу надав договір № 23193 про надання правової допомоги від 23 листопада 2023 року, додаток № 1 до договору, акт-приймання передачі послуг № 1 від 23 листопада 2023 року, розрахункова квитанція про отримання готівкових коштів у розмірі 20 000 грн, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю. Оцінюючи розмір витрат на оплату послуг адвоката, який становить 20 000 грн, на предмет їх відповідності критеріям, визначеним ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд звертає увагу на його очевидну невідповідність складності справи. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/7206/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial