Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16.06.2021 року вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі по 2 500 грн., але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Зазначає, що на даний час він перебивається тимчасовими підробітками, його матеріальний стан суттєво змінився, а тому у зв`язку зі зміною обставин, які відбулись позивач невзмозі сплачувати аліменти в розмірі, який було присуджено рішенням суду. Просить зменшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Сторожинецького районного суду від 16.06.2021 року на утримання [PERSON] , визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 1 417 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у позовних вимогах просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Також її представник адвокат Боднарюк К.В. попередньо надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю, а також зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі прийшов до наступних висновків. Рішенням суду від 16.06.2021 року Сторожинецького районного суду Чернівецької області (а.с.6-7) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі по 2 500 грн., але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитини повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, позивач пред`являючи вимогу про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування позовних вимог вказав, що у нього суттєво змінився матеріальний стан. Проаналізувавши наведені норми СК України, та, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про відсутність належних доказів про погіршення свого матеріального стану з моменту прийняття рішення, що було б підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Суд враховує, що розмір аліментів становить тверду грошову суму та останнім не наведено жодних належних обґрунтувань та доказів тому, що в нього суттєво змінився матеріальний стан та, що його доходів, за виключенням утриманих аліментів, не вистачає для забезпечення його потреб. При цьому позивачем не надано жодних доказів того, що на його утриманні перебувають інші дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а сам факт зміни матеріального стану не є підставою для автоматичного зменшення розміру аліментів. Висновки Верховного Суду викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Визначений рішенням суду розмір аліментів відповідає вимогам Сімейного кодексу, а його зменшення в зв`язку з тим, що у позивача змінився матеріальний стан, буде протирічити інтересам дитини. Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed