Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-30 00:00:00

В грудні 2022 року позивач звернулася з позовом до відповідачів [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] про відшкодування шкоди. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказала, що 15.06.2022 року близько 19год.00хв. малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , перебуваючи без нагляду батьків, шляхом пошкодження скла, проникли через вікно у приміщення належного їй на праві власності житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , звідки викрали дитячі іграшки, які зберігалися у вказаному будинку для подальшої реалізації в розташованому поруч магазині дитячих іграшок. Крім того, діти відповідачів, перебуваючи у вказаному будинку умисно пошкодили частину іграшок, винесли їх за межі житлового будинку та розкидали на подвір`ї, а також прибудинкових територіях суміжних будинків, що в результаті призвело до їх непридатності та унеможливило подальшу реалізацію таких. Також, вказувала, що малолітні діти, перебуваючи в житловому будинку умисно пошкодили належне їй майно, а саме особисті іграшки дітей позивачки, посуд, меблі, побили скло у дверях та вікні будинку, розбивши курячі яйця, вимастили стіни в кімнатах будинку, інші речі та товари. З цього приводу зауважує, що тривалий час перебувала у схвильовано стані, змушена була вживати додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна, приведення будинку у належний стан, витрачала час для виклику поліції, приймала участь у процесуальних діях, що позначилось на психічному стані. З огляду на вказані у позові обставини та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідачів в рівних частинах майнову шкоду в розмірі 40968,00грн, яка складається з вартості викрадених дитячих іграшок на загальну суму 8401,00грн, вартості частини пошкоджених дитячих іграшок на загальну суму 21793,00грн, вартості пошкоджених іграшок дітей позивача, посуду, меблів, скла у дверях та вікнах будинку, що в загальному становить 10774,00грн та моральну шкоду в сумі 60000грн, а також судові витрати. Ухвалою судді від 12.01.2023 року провадження у даній справі відкрито та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено для відповідачів строк для подачі відзиву на позов, роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. 20.02.2023 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що остання вимоги позову не визнає. Вказала, що вимоги даного позову є безпідставними, оскільки докази, які б підтверджували, що вказані малолітні діти вчинили суспільно- небезпечне діяння під час якого викрили майно на вказану позивачкою суму відсутні. Під час досудового розслідування не встановлено кількість викрадених дитячих іграшок та їх вартість. Після того, як стало відомо про подію, яка мала місце 15.06.2022 року, вона спільно з відповідачем [PERSON] прийшли до будинку [PERSON] та на прохання останньої допомагали здійснювати прибирання будинку. Тоді ж [PERSON] вказала на ящик з речами, який слід було викинути через непридатність, серед яких був іграшковий автомобіль з пультом, новорічні прикраси, дитячі книжки і т.п. Вказані речі зберегла та має намір повернути позивачці. Також, зауважила, що перебуваючи в будинку позивачки не бачила пошкоджених дитячих іграшок, посуду, меблів. Не було пошкоджено також скло у дверях кімнати, не були розбиті курячі яйця та в такий спосіб вимащені стіни будинку та інші речі. При цьому, підтвердила, що діти пошкодили скло у вікні будинку [PERSON] , після чого чоловік відповідачки [PERSON] засклив його. Протокольною ухвалою суду від 02.05.2023 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. Протокольною ухвалою суду від 02.05.2023 року долучено до справи відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, згідно якої вимоги позову збільшені. У відзиві вказувала, що в зв`язку із не встановленням в ході досудового розслідування кримінального провадження винуватості малолітніх дітей відповідачів у вчиненні суспільно-небезпечного діяння та їх причетності до можливої крадіжки та пошкодження майна позивача вимоги останньої про відшкодування моральної шкоди є безпідставними. Протокольною ухвалою суду від 16.08.2023 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зменшення позовних вимог. 23.08.2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву про зменшення позовних вимог, згідно якого вказує на наявність обґрунтованого сумніву щодо акту перевірки наявності на зберіганні товарно-матеріальних цінностей від 17.06.2022 року, який наданий позивачкою, з огляду на те, що такий містить різні суми виявленої нестачі товарів. Вкотре зауважує про відсутність доказів причетності малолітніх дітей відповідачів до вчинення суспільно-небезпечного діяння, а також заподіяння ними шкоди в розмірі,заявленому позивачем. 28.08.2023 року [PERSON] подано суду відповідь на відзив згідно якої вказує на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача [PERSON] . Зауважила, що причетність дітей до викрадення та пошкодження належних їй речей підтверджується належними доказами, а невизнання відповідачкою вказаної обставини слід розцінювати як спосіб ухилитися від відшкодування заподіяної дітьми шкоди. Зазначила, що після означених подій, відповідачів прибули на місце, де допомагали наводити лад у будинку, збирали розкидані дитячі іграшки на подвір`ї, засклили вікно. Тоді ж вони домовились про відшкодування шкоди за пошкодженні товари в розмірі 35433грн., проте будь-яке відшкодування не відбулося. Також вказує на допущені описки з приводу розміру заподіяної викраденням майна шкоди в акті перевірки наявності на зберіганні товарно-матеріальних цінностей від 17.06.2022 року. 31.01.2024 року судом ухвалено рішення по суті спору. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі із врахуванням уточнених позовних вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник заперечували проти позову, покликаючись на обставини, зазначені у відзивах по позовну заяву та уточнення її вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні, заперечувала вимоги позову. Пояснила, що злів сина [PERSON] відомо, що останній з дітьми [PERSON] перебували на подвір`ї будинку [PERSON] , де гралися іграшками, які знаходилися там же. При цьому останній вказував, що будинок на той час знаходився і відчиненому стані і в середину він лише заглядав, проте не заходив. Підтвердила, що спільно із чоловіком склили розбите вікно будинку та допускає, що можливе було розбите ще одне вікно. Вважала, що оскільки її малолітня дитина не причетна до вчинення будь-яких дій, що пов`язанні з викраденням, пошкодженням майна позивачки, обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди у неї не виник. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступні встановлені обставини справи. Так, судом встановлено, що в період часу з 18год.00хв. 15.06.2022 року до 10год.00хв. 16.06.2022 року мала місце крадіжка дитячих іграшок з будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] . З цього приводу органом досудового розслідування за заявою [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР за №12022243300000143 від 20.07.2022 року. Вказану крадіжку вчинили малолітні діти [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки зазначені особи на час вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягли віку з якого настає кримінальна відповідальність за дії, передбачені ч.4 ст. 185 КК України та відповідно не являлися суб`єктами означеного кримінального правопорушення, постановою ст.. слідчого СВ ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Грузевича Р.Р. від 16.08.2023 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана постанова є чинною на час розгляду означеного спору. Згідно свідоцтва про народження, виданого виконкомом Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 12.12.2013року [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, виданого Летичівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області від 05.05.2017року [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , його батьки- [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом ДРАЦС по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області від 09.03.2012 р. Також, постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.07.2022 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, що виразилось в ухиленні її від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей з накладенням адміністративного стягнення. Як вбачається зі змісту вказаної постанови підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стало те, що 15.06.2022 року з 16год. її неповнолітній діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували без батьківського піклування та пошкодили майно приміщення, яке належить [PERSON] . Крім того, постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.07.2022 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, що виразилось в ухиленні її від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей з накладенням адміністративного стягнення. Як вбачається зі змісту вказаної постанови підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стало те, що 15.06.2022 року о 11год. її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] перебував без батьківського піклування, внаслідок чого о 19год. проник до підсобного приміщення [PERSON] та пошкодив майно, зокрема скло та дитячі іграшки. Із зазначених судових рішень також вбачається, що як [PERSON] , так і [PERSON] у судові засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому визнали свою винну та щиро розкаювались у вчиненому. Постанови суду про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, останніми не оскаржувалися, такі вступили в законну силу 12.07.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.ч.1,2,4 ст. 1178 ЦК шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років), відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. В силу вимог ч.1 ст. 1181 цього Кодексу шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до п.6 постанови Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки, а у відповідних випадках - навчальні заклади. Батьки несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; навчальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім у час знаходження його під їхнім наглядом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст. 80 цього Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн., посилаючись на те, що у зв`язку з неправомірними діями малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вона тривалий час перебувала у схвильовано стані, змушена була вживати додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна, приведення будинку у належний стан, витрачала час для виклику поліції, приймала участь у слідчих діях, що позначилось на її психічному стані здоров`я. Суд приймає до уваги такі доводи позивача та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 15000 грн. При цьому, зважаючи, що шкода була завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, суд при визначенні частки, яка підлягає відшкодуванню батьками малолітніх осіб, враховує, що двоє дітей [PERSON] та одна дитини Закревської- [PERSON] , являються причетними до вчинення протиправних дій, наслідком яких стало викрадення та пошкодження майна, належного [PERSON] . В зв`язку з цим, розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] на користь позивачки визначається судом на рівні 10000 грн., та відповідно відповідачем [PERSON] -5000грн. При цьому, суд відхиляє як безпідставні посилання відповідачів про непричетність їхніх малолітніх дітей до вчинення протиправних дій, які мали наслідком викрадення та пошкодження майна [PERSON] та констатує, що вказані обставини підтверджуються постановою ст.. слідчого СВ ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 16.08.2023 року та постановами Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.07.2022 року про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, які набрали чинності та визнаються судом з цього приводу належними та достатніми доказами. Вирішуючи вимоги позову в частині стягнення з відповідачів в рівних частинах матеріальної шкоди в загальному розмірі 40 968,00грн, яка складається із вартості викрадених з житлового будинку дитячих іграшок на загальну суму 21 793,00грн, умисного пошкодження іграшок дітей позивача, посуду, меблів, пошкодження скла у дверях кімнати та вікнах будинку на суму 10774,00грн суд вказує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та з цього приводу зазначає про наступне. Як встановлено судом, під час досудового розслідування кримінального провадження за №12022243300000143 від 20.07.2022 року, органом досудового розслідування не встановлено перелік майна, який було викрадено із домоволодіння [PERSON] . Як вбачається із матеріалів означеного кримінального провадження, 12.07.2022 року [PERSON] звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення та при цьому вказала, що вартість заподіяної шкоди, внаслідок вчинення крадіжки дитячих іграшок та інших товарів, яка мала місце 15.06.2022 року складає 30000грн. Під час огляду місця події від 19.07.2022 року, яким є житловий будинок [ADDRESS] не виявлено порушень обстановки у кімнатах будинку та пошкоджень його дверей. Вирішуючи питання про закриття вказаного кримінального провадження, ст.. слідчий СВ ВП №3 ХРУП ГУНП у Хмельницькій області Грузевич Р.Р. вказував , що вартість збитків, завданих [PERSON] внаслідок вчинення малолітніми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становить близько 30000грн. З цієї ж постанови вбачається, що перелік майна, який було викрадено за вказаних обставин, органом досудового розслідування встановлено на підставі акту від 17.06.2022 року перевірки наявності на зберіганні товарно-матеріальних цінностей, який надала [PERSON] , при цьому загальна вартість викраденого майна становить 8401грн. Також, на час звернення позивача до суду з вказаним позовом в підтвердження цих обставин надано перелік майна, який викрадено, з якого вбачається, що загальна вартість такого майна становить 5663грн (а.с.23. Т.1). 16.03.2023 року [PERSON] надала суду оновлений перелік викрадених дитячих іграшок, згідно якого їх загальна вартість становить 8401,00грн (а.с. 121 Т.1). Що ж стосується пошкодженого майна [PERSON] , суд зауважує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно відповідачів у справі, не було визначено переліку та вартості майна позивача, яке було пошкоджено малолітніми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №159926 від 30.06.2022 року відносно [PERSON] за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, ст. інспектор СЮП ВП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Кондратюк Д.А. обмежився в загальному посиланням на пошкодження дитячих іграшок та скла. Згідно переліку майна, який позивач надала при зверненні до суду з вказаним позовом вбачається, що вартість товару, який є непридатним до реалізації, в загальному становить 24659,00грн, а вартість пошкоджених особистих речей -10774,00грн (а.с.23-26 Т.1). Згідно переліку пошкодженого товару, який не придатний до реалізації та який [PERSON] надала суду 16.03.2023 року вбачається, що його загальна вартість становить 23 784,00грн (а.с.122-123 Т.1). При цьому, суд також зауважує, що після подій, які мали місце 15.06.2022 року, відповідачі були запрошені позивачем до житлового будинку [ADDRESS] , де остання вказала на ящик з майном, яке на її думку, було пошкоджено та яке слід було викинути. Проте, відповідачем [PERSON] вказане майно було збережено та надано суду, в ході якого 16.08.2023 року [PERSON] отримала частину майна, загальна вартість якого згідно списку, який є наявний в матеріалах справи (а.с.185 Т.1) становить 1991,00грн. Серед вказаного майна, як стверджують відповідачі, також була наявна дитяча іграшка у виді автомобіля з пультом управління, жовтого кольору, яка була включена позивачкою до переліку майна, яке було викрадено. Крім того, на підтвердження вартості викраденого та пошкодженого майна стороною позивача надано суду видаткові накладні від 13.05.2020р, 02.06.2020р.,10.06.2020р., 18.01.2022р., 19.01.2022 р. (а.с.85-95 Т.1), більша частина яких стосується покупця ФОП [PERSON] (а.с.85-91 Т.1 ). Щодо дійсної вартості власного майна позивача, яке було пошкоджено внаслідок протиправних дій малолітніх дітей відповідачів матеріали справи не містять жодних доказів. Також, суд зауважує, що вказані обставини також не підтверджуються показаннями свідка [PERSON] , яка являється продавцем ФОП [PERSON] та фото та відеоматеріалами (а.с.96, 169-174 Т.1), які наданні стороною позивача. Крім того, відповідачі у справі заперечували щодо заявленого позивачкою переліку майна та його вартості, яке на її думку, було викрадено та пошкоджено, внаслідок вчинення протиправних дій малолітніми дітьми. З огляду на викладені обставини, суд позбавлений можливості на час розгляду справи встановити дійсний перелік майна [PERSON] , яке було викрадене та пошкоджене, внаслідок неправомірних дій малолітніх дітей відповідачів, що мали місце 15.06.2022 року,а також його вартість. Зважаючи, що в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, в даній справі обставини щодо переліку видів майна, яке було викрадено та пошкоджено, а також його вартості підлягають доказуванню в загальному порядку, при цьому надані позивачем докази з цього приводу викликають обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності та належності, суд, враховуючи положення ст. 81 цього Кодексу, приходить до висновку про недоведеність [PERSON] позовних вимог в частині стягнення з відповідачів в рівних частинах матеріальної шкоди в загальному розмірі 40968,00грн., в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] при зверненні до суду із даним позовом понесла витрати у виді судового збору в загальному розмірі 3676,40грн. Разом з тим, зважаючи, що позовні вимоги позивачем в 2023 році збільшувалися до 102 959грн, а в подальшому зменшувалися до 100968,00грн, при розподілі судових витрат у виді судового збору, слід виходити із ставок судового збору, визначених у ст.. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на 2023 р. Так, згідно ч.2 ст. 4 вказаного Закону за подання до суду фізичною особою або фізичною особою -підприємцем позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору визначена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений на рівні 2684грн. Зважаючи на це, розмір судового збору для позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою у 2023 році становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 1073,60 грн та не більше 13420 грн. Оскільки в даній справі, має місце переплата позивачем судового збору, суд при визначені розміру судового збору, який має бути покладений в основу розрахунку під час вирішення питання про його розподіл між сторонами, зважає, що розмір судового збору, який підлягав сплаті позивачем, із врахуванням ціни позову у даній справі становить 1073,60грн. В зв`язку з цим, зважаючи, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] задоволено на 20%, з останньої на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214,72грн. При цьому вимоги позову до відповідача [PERSON] задоволено на 10%, а тому з останньої на користь позивача слід стягнути судовий збір - 107,36 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved