Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

У жовтні 2010 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 125 910 дол. США 18 центів та 140 778,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 16.08.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 181 на задоволення споживчих потреб в сумі 107000 доларів США на строк до 15.09.2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Згідно договору відповідач взяла на себе зобов`язання щомісячно з 1-го по 10-те число погашати кредит в розмірі не менше 1/144 від суми отриманого кредиту, тобто по 744 доларів США, а 15.09.2019 року -608 доларів США та відсотки за користування кредитом. Позивач умови договору виконав та надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі, а відповідач взятих на себе зобов`язань не виконує належним чином, а саме з листопада 2007 року припинила виконувати графік погашення кредиту, а з квітня 2008 р.- припинила сплачувати відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість станом на 16.03.2010 року в сумі 125910,18 доларів США та 140778,40 гривень, з яких: - 20832,00 доларів США- прострочена заборгованість за кредитом, 83936,00 доларів США- поточна заборгованість по кредиту, заборгованість по прострочених відсотках - 21142,18 дол. США, 68853,34 грн. - пеня за прострочення кредиту, пеня за прострочення процентів - 71925,06 грн. З метою захисту майнових прав позивач звернувся до суду з цим позовом. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09.11.2010 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 14.08.1996р., і.п.п. № [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк»: заборгованість за договором кредиту в сумі 125 910 дол. США 18 центів та 140 778,40 грн., судовий збір в сумі 1700,00 грн. та виграти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~міста Харкова\~від09 березня 2017 року заочне рішення від 09.11.2010 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, однак у заяві про перегляд заочного рішення виклала свої заперечення проти позову, які зводяться до наступного. [PERSON] до Дзержинського районного суду була подана позовна заява до ПАТ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про визнання правочинів недійсними. 25.03.2015 року Дзержинським районним судом було постановлено заочне рішення у справі №638/8418/14-ц, яким визнано недійсним кредитний договір № 181 від 16.08.2007. Під час розгляду справи, суд встановив, що висновком комісійної судово-почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 11 листопада 2014 року №10288 встановлено, що кредитний договір №181 від 16 серпня 2007 року на суму 107000 доларів США та додаткова угода від 16 лютого 2009 року №1 підписані не [PERSON] . Ухвалою суду від 01.08.2017 витребувано з Харківського НДІСЕ імені засл. проф. М.С.Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-А) належним чином засвідчений висновок комісійної судово-почеркознавчої експертизи №10288 від 11 листопада 2014 року, складеного в рамках цивільної справи №638/8418/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» про визнання недійсним правочинів. 06.12.2017 витребувані докази надійшли до суду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача просив розгляд справи провести за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка про судове засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі в. о. директора Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №181. Згідно з п. 1.1. кредитного договору, Банк зобов`язується надати [PERSON] кредиту сумі 107000,00 доларів США (Сто сім тисяч доларів США) на строк з 16 серпня 2007 року по 15 серпня 2019 року на задоволення споживчих потреб. Відповідно до п. 3.3.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, платежі здійснювати щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця , починаючи з вересня 2007 року до липня 2019 року в розмірі не менше 1/144 від суми отриманого кредиту, що становить 744,00 доларів США, а 15 серпня 2019 року - 608,00 доларів США. Згідно п. 3.3.5. щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця-та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту (для процентів), або в день дострокового розірвання цього договору (для процентів) з врахуванням п.4.1. цього договору сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної у п.1.1. цього договору, на рахунок в ХФ АБ «Укргазбанк», МФО 350448, тобто у розмірі 12,5 % річних. Відповідно до абз. 3 п. 3.3.5 Кредитного договору, в разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.8. цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п. 5.3. Кредитного договору, за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє Позичальника від відшкодування збитків, завданих Банку в повному обсязі. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ст. 526 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що позивач взяті за Кредитним договором зобов`язання виконав та відкрив позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] , надашив [PERSON] кредитні кошти у сумі 107000,00 дол. США шляхом отримання готівки з каси банку, що зокрема підтверджується Меморіальним валютним ордером від 16 серпня 2007 року №92_27. З наданих позивачем доказів, зокрема Виписки/Особовий рахунок № [NUMBER] з 16.08.2007 р. по 15.03.2010р. та Розрахунку заборгованості позичальника за Кредитним договором станом на 16.03.2010р. вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором виконала не належним чином, несвоєчасно та не в повному обсязі повернула суму кредиту та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 16.03.2010 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 125910,18 доларів США та 140778,40 гривень, з яких: - 20832,00 доларів США- прострочена заборгованість за кредитом, 83936,00 доларів США- поточна заборгованість по кредиту, заборгованість по прострочених відсотках - 21142,18 дол. США, 68853,34 грн. - пеня за прострочення кредиту, пеня за прострочення процентів - 71925,06 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст.530, 631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Аналогічні права кредитора закріплені в п. 5.1. Кредитного договору, а саме: у випадку порушення Позичальником зобов`язань, Банк має право, зокрема, відмовитися від виконання своїх зобов`язань та/або розірвати цей договір, при цьому Позичальник зобов`язаний відшкодувати Банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених Банком за цим договором, а також повернути Банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені Банком за цим договором. Таким чином, оскільки [PERSON] всупереч умовами кредитного договору не виконувала взяті на себе зобов`язання, банк правомірно заявив вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені за прострочення зобов`язання. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінюючи в сукупності надані позивачем докази розміру заборгованості за кредитним договором, суд виходить з того, що відповідачем не спростовано порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, не доведено належного виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідачем належними та допустими доказами не спростовано ані факту укладення кредитного договору, ані розміру заборгованості, також не надано свого контррозрахунку, підтвердженого відповідними доказами. Що стосується доводів відповідача про те, що вона не підписувала кредитний договір №181 від 16 серпня 2007 року, то суд зазначає, що предметом спору у даній справі є вимога про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, зустрічні позовні вимоги про визнання кредитного договору недійсним у цій справі відповідачем не заявлялися. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так дійсно, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року було визнано кредитний договір №181 від 16 серпня 2007 року та іпотечний договір №121 від 16 серпня 2007 року було визнано недійсним. Разом з тим, рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року було скасовано та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2017 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ АБ «Украгазбанк» про визнання недійсним кредитного договору та додаткової угоди до кредитного договору залишено без розгляду. Відомостей щодо оскарження зазначеної ухвали або наявності судового рішення, яке набрало законної сили, яким визнано кредитний договір № 181 недійсним, матеріали справи не містять. Таким чином, на час розгляду справи зазначений визе кредитний є чинними та обов`язковим для виконання відповідачем. Щодо посилань відповідача на те, що заочним рішення в справі № 524/11499/13-ц задоволено позовні вимоги до поручителя [PERSON] та стягнуто заборгованість з нього за вказаним кредитним договором, відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа у справі № 524/11499/13-ц, суд зазначає наступне. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~598,\~ч.\~1\~ст.\~599\~ЦК України\~зобов`язання\~припиняється частково\~або у\~повному обсязі\~на підставах,\~встановлених договором\~або законом.Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пред`явивши позов до поручителя, банк скористався своїм правом, передбаченим ст. 554 ЦК України, однак звернення вимоги до поручителя не припиняє зобов`язання основного боржника, оскільки як зазначено вище, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відомостей про те, що майновим поручителем належним чином виконано зобов`язання за кредитним договором № 181 від 16.08.2007, матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави вважати, що зобов`язання припинено. Саме по собі рішення суду, без надання доказів виконання відповідачем такого рішення, не є доказом припинення зобов`язання за кредитним договором № 181 від 16.08.2007. На підставі викладеного, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у повному обсязі. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. В редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом, п. 1 ч. 3 ст. 79 ЦПК України До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належали витрати на інформаційно-технічне забезпечення, які були сплачені позивачем у розмірі 120,00 грн. Проте, чинна на час розгляду справи редакція ЦПК України не передбачає такого виду судових витрат як витрати на інформаційно-технічне забезпечення, а тому, враховуючи ч.3 ст. 3 ЦПК України, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми 120,00 грн на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved