Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-28 00:00:00

У червні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПАТ «СГ «ТАС», Товариство) через підсистему «Електронний суд» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації у розмірі 10622,15 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ним, як страховиком, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00673019, предметом якого було страхування транспортного засобу марки Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] . 11.06.2020 о 08 год. 10 хв. по проспекту Лобановського, 2, у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу марки Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу марки Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача - [PERSON] , в результаті якої було пошкоджено застрахований позивачем вищевказаний транспортний засіб. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні цієї ДТП. У своїй позовній заяві позивач вказував, що після відповідного звернення власника пошкодженого транспортного засобу та з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] , ним було проведено його огляд та складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано рахунок-фактуру СЧ-0008599 від 15.06.2020 від СТО, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу становить 57732,88 грн. У зв`язку із зазначеним, позивачем на підставі зібраних документів та заяви власника про виплату складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №13175/40/920 від 18.06.2020 на суму 57732,88 грн, з якої 12933,15 грн було зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 44799,73 грн виплачено останньому, що підтверджується платіжним дорученням №106272 від 22.6.2020. Загалом фактичні витрати позивача становлять 57732,88 грн. Крім того, ПАТ «СГ «ТАС» звернулось із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу до страхової компанії відповідача ПАТ СК «Інтер-Поліс», де цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу №АР14073. ПАТ «Інтер-Поліс» задовольнило заяву позивача на суму 47110,73 грн, що фактично покриває лише частину витрат позивача та підтверджується платіжним дорученням №13494 від 06.08.2020. Тому, враховуючи недостатність покриття страховиком відповідача понесених відповідачем витрат на виплату потерпілій особі суми страхового відшкодування, посилаючись на положення статтей 993, 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 27 Закону України «Про страхування», позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь залишок суми в розмірі 10622,15 грн (57732,88 грн - 47110,73 грн), а також понесені у справі судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 для розгляду цивільної справи №760/13461/23 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року вказану позовну заяву ПАТ «СГ «ТАС» було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. Судом на адресу місця проживання відповідача направлялась копія ухвала про відкриття провадження, однак остання повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з наступного. Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 17.02.2020 між ПАТ «СК «ТАС» та ТОВ «АК «Перлина» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №FO-00673019, предметом якого виступило страхування транспортного засобу марки Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] . 11.06.2020 о 08 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , в місті Києві по проспекту Лобановського, 2, [PERSON] не обрала безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем марки Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушила вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини установлені постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року у справі №760/13207/20, за якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченою статтею 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказаний вище автомобіль марки Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] , належить страхувальнику позивача - ТОВ «АК «Перлина» на праві власності. Враховуючи ті обставини, що постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, яке призвело до пошкодження застрахованого позивачем автомобіля, суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу марки Renault Duster, д.н.з. [NUMBER] , який був застрахований позивачем на підставі договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №FO-00673019 від 17.02.2020. З матеріалів справи убачається, що 11.06.2020 до позивача від страхувальника ТОВ «АК «Перлина» надійшли відповідні заяви про настання події та про виплату страхового відшкодування. ПАТ «СГ «ТАС» на підставі складеного акту огляду транспортного засобу та виставленого ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» рахунку-фактури №СЧ-0008599 від 15.06.2020 було складено страховий акт №13175/40/920 від 18.06.2020 та розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. У вказаному акті зазначено, що сума страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу визначена у розмірі 57732,88 грн. Проте, з огляду на суму несплачених останнім страхових внесків у розмірі 12933,15 грн підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 44799,73 грн. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 57732,88 грн., з якої 12933,15 зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 44799,73 грн було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №106272 від 22.06.2020. Із матеріалів справи вбачається, що станом на момент скоєння вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Інтер-Поліс» згідно полісу №АР14073. Звертаючись до суду із позовом у цій справі, позивач посилався на те, що він звернувся до страхової компанія відповідача - ПАТ СК «Інтер-Поліс» із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Однак, останнє задовольнило заяву позивача на суму 47110,73 грн, що фактично покриває лише частину витрат позивача з виплати суми страхового відшкодування потерпілому. Так, наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення №13494 від 06.08.2020 підтверджується факт здійснення ПАТ СК «Інтер-Поліс» виплати страхового відшкодування на користь позивача в сумі 47110,73 грн. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Частиною першою статті 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування може бути добровільним або обов`язковим. Згідно зі статтею 6 вищезазначеного Закону добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника). Пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Визначення страхового випадку міститься в статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Також, як передбачено частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами статті 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином після проведення виплати потерпілій особі у ПАТ «СГ «ТАС» виникло право зворотної вимоги до відповідача на суму 10622,15 грн, яка складається з різниці між сумою виплаченого страхового відшкодування в розмірі 57732,88 грн та сумою отриманого відшкодування 47110,73 грн. Як визначено положеннями частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог частин першої-другої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви Статтею 89 ЦПК України визначено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved