Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-07 00:00:00

В жовтні 2023 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Валківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка є спільною дитиною сторін по справі. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Валківського районного суду від 26.02.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю, та вони переїхали на постійне місце проживання до м. Чутове, Полтавської області. В квітні 2023 року позивач забрав дитину від матері, з того часу дитина проживає з батьками позивача та його дружиною [PERSON] . Позивач на даний час проходить військову службу. Після того, як дитина почала проживати окремо від матері, остання життям дитини не цікавилася, матеріальної допомоги не надає, будь-якої участі у вихованні дитини не приймає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив суду, що причиною переїзду дитини на постійне проживання до родини позивача стало те, що дитина останнім часом почала скаржитися на умови проживання з матір`ю, яка зловживає алкогольними напоями, проживає разом з співмешканцем, який погано ставиться до дитини. Мати, за час їх окремого проживання в м. Чутове, дитиною не займалась та ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову категорично заперечувала, пояснила, що любить свою рідну дитину [PERSON] , народження якої вона довго чекала, та не бажає втрачати із нею зв`язок. Відповідач також пояснила, що дійсною причиною звернення позивача до суду із даним позовом є те, що відповідач на даний час мобілізований до лав Збройних Сил України, натомість позбавлення її батьківських прав дозволить створити умови для його демобілізації. Відповідач також зазначила, що мати позивача неодноразово спілкувалась з її матір`ю та просила, щоб відповідач підписала документи про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав для того, щоб позивач мав змогу демобілізуватись. Представник третьої особи Сосновцев О.О. пояснив, що органом опіки та піклування було підготовлено та подано до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Просив ухвалити рішення на розсуд суду. Судом встановлено, що 10.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який розірваний рішенням Валківського районного суду Харківської області від 26.02.2021 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються копією рішення Валківського районного суду Харківської області від 26.02.2021 року, а також копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.05.2023 року повторно. До позовної заяви також додано: акт обстеження матеріально-побутових умов від 30.10.2023 року, в якому вказано, що за участю старости с. Олександрівка, с. Корсунове, с. Соснівка Валківської міської ради Олександрівського старостинського округу Костенко С.В., спеціаліста 1 категорії Валківської міської ради, а також громадян [PERSON] , [PERSON] , проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В акті вказано, що помешкання з газопостачанням, проведений ремонт, є окрема кімната для дитини. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови. За даною адресою зареєстрована та проживає дружина - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] ; акт обстеження матеріально-побутових умов від 30.10.2023 року, в якому вказано, що за участю старости с. Олександрівка, с. Корсунове, с. Соснівка Валківської міської ради Олександрівського старостинського округу Костенко С.В., спеціаліста 1 категорії Валківської міської ради, а також громадян [PERSON] , [PERSON] , проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В акті вказано, що помешкання з газопостачанням, проведений ремонт, є окрема кімната для дитини. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови. За даною адресою зареєстровані, але не проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 334/1789 від 11.08.2023 року солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згідно побутової та службової характеристик [PERSON] характеризується позитивно. Органом опіки та піклування Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області подано до суду висновок від 09.01.2024 року за № 94-33/119 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Під час підготовки висновку органом опіки було з`ясовано, що відповідно до інформації старости Олександрівського старостинського округу відомо, що [PERSON] , [INFO] , з 2012 по 2021 рік проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] , [INFO] . У 2021 році, після розлучення, вона з донькою виїхала до Полтавського (раніше Чутівського району) Полтавської області. У минулому році малолітня [PERSON] повернулась до с. Олександрівка та до цього часу проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] (дідуся і бабусі) за адресою: [ADDRESS] . Навчається в Олександрівському ліцеї. 02.05.2023 року [PERSON] була знята з реєстрації місця проживання за згодою власника житла. З листа відділення поліції № Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області стало відомо, що стосовно [PERSON] були повідомлення на спецлінію "102" про вчинення правопорушень. [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності. З розмови з [PERSON] органом опіки та піклування встановлено, що з громадянином [PERSON] разом не проживають більше двох років. З донькою завжди знаходили спільну мову. Сварок не виникало. [PERSON] на контакт з [PERSON] не іде. З донькою [PERSON] спілкувалася три місяці тому. З колишнім чоловіком під час шлюбу сварилися на побутовому ґрунті. [PERSON] заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. На засіданні органу опіки була заслухана малолітня [PERSON] , яка повідомила, що з матір`ю спілкується в телефонному режимі. [PERSON] більш прихильна до батька, відчуває його турботу. За результатами вивчених матеріалів та наданої інформації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Опитана судом у якості свідка малолітня [PERSON] пояснила суду, що розуміє, що її батько звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав її матері [PERSON] . Також пояснила суду, що дійсно, під час проживання з матір`ю та її співмешканцем у м. Чутове, мати деколи зловживала алкогольними напоями, крім цього співмешканець матері не добре ставився до неї, одного разу в стані алкогольного сп`яніння тягав її за волосся. У батька їй проживається краще. Мати телефонує їй раз на місяць. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами першою - четвертою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі й на рівне виховання батьками. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, серія A, № 250, ст. 35-36, § 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. На підставі тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України можна зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори - як кожен окремо, так і в сукупності - можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). З огляду на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і за наявності вини у діях батьків. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»). Тобто, вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке, у свою чергу, не є абсолютним. Ураховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд, з однієї сторони, має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З іншої сторони, обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»). ЄСПЛ у рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, і залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У рішенні від 30 червня 2020 року (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які могли б завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини мають, залежно від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків. Суд в оцінці обставин цієї справи виходить з того, що на перше місце суд ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для постановлення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, бажає спілкуватися та бачитися з дитиною, не втратила інтересу до участі у вихованні доньки та має намір на відновлення відносин з нею, а тому приходить до висновку про те, що така поведінка відповідача дає підстави вважати, що вона не нехтує інтересами дитини та не бажає розривати зв`язки із донькою, а позбавлення її батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Судом не встановлено фактів злісного нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої доньки [PERSON] . Суд також враховує бажання матері спілкуватись з дитиною, а також те, що вона активно заперечує проти позбавлення її батьківських прав, а тому суд приходить до переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням встановлених обставин справи, поведінки обох батьків малолітньої особи, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині її права на спілкування з батьками та збереження зав`язків з ними обома, суд не знаходить підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що є крайнім (винятковим) заходом впливу. Разом з цим суд вважає доцільним у цій справі попередити [PERSON] , про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання [PERSON] , [INFO] , та покласти на орган опіки та піклування Валківської міської ради обов`язок контролю щодо виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків стосовно [PERSON] , [INFO] . Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області від 09.01.2024 року за № 94-33/119 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки цей висновок є недостатньо обґрунтованим, та має для суду рекомендаційний характер. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed