Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-01 00:00:00

Представник Позивача [PERSON] адвокат Струс Н. Я. звернулася з\~позовною заявою\~до Городоцької міської ради Львівської області про визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] права на земельну частку (пай) розміром 1,70 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Угрівської сільської ради, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №139286 від 16.05.1997 року, виданого на підставі рішення Городоцької районої ради народних депутатів №589 від 22.07.1996 року , зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №343, право на земельну частку (пай) розміром 1,13 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Угрівської сільської ради, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №139285 від 16.05.1997 року, виданого на підставі рішення Городоцької районої ради народних депутатів №589 від 22.07.1996 року , зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №342, 1/2 права на земельну частку (пай) розміром 1,70 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Угрівської сільської ради, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №139086 від 17.05.1997 року, виданого на підставі рішення Городоцької районої ради народних депутатів №589 від 22.07.1996 року , зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №144 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , 1/2 права на земельну частку (пай) розміром 1,70 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Угрівської сільської ради, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №139086 від 17.05.1997 року, виданого на підставі рішення Городоцької районої ради народних депутатів №589 від 22.07.1996 року , зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №144 в порядку спадкування за закономпісля смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] Позов мотивує тим, що після смерті матері нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на вищенаведене спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку не відповідають вимогам законодавства з покликанням на наявність заповіту та відсутність спору щодо вказаного майна, інших спадкоємців, те, що він позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, просить позов задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, Представник Позивача [PERSON] подала 11.10.2023 року до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позові, просить про розгляд справи у відсутності Позивача та його представника. Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, 16.11.2022 року міський голова подав до суду пояснення, в якому просив справу розглядати без участі представника міської ради, покладається на думку суду та наголошує покласти судові витрати на Позивача. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Оглянувши заяви позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7\~визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] [INFO] що проживає в [ADDRESS] претендує на спадкове майно, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть від 04.06.2007 , серії [NUMBER] (а. с.14) та смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть від 27.04.2004 , серії [NUMBER] (а. с.10) Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 17.05.1955 року серії [NUMBER] (а.с.19), свідоцтвом про одруження [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] ) від 18.10.1960 року серії [NUMBER] (а.с.19), свідоцтвом про народження [PERSON] від 25.01.1967 року серії [NUMBER] (а.с. 20) На момент смерті [PERSON] з нею була зареєстрована та проживала її донька тамати позивача [PERSON] , даний факт підтверджується Довідкою від 21.02.2021 року № 191 (а. с. 9) та копією по господарської книги за 1998 рік. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, спадщина, яка відкрилася після баби позивача до 01.01.2004, допускає фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. У п. 3.3 розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009 зазначається, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З огляду на долучені копії документів, наявних в матеріалах справи є підстави вважати, що [PERSON] прийняла, але не оформила спадщину після своєї мами [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини входила земельна ділянка площею 1,13 га на території Угрівської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі сертифіката серії ЛВ №139285 від 16.05.1997 року (а.с. 30). Заповіт [PERSON] не посвідчувався, спадкові справи не заводилися, даний акт підтверджується витягами із спадкового реєстру від 25.04.2023 року (а.с.7-8) На момент смерті [PERSON] [INFO] , з ним була зареєстрована та проживала його дружина, та мама Позивача [PERSON] та сам позивач [PERSON] , даний факт підтверджується Довідкою від 21.02.2021 року №190 (а.с.13) та копією по господарської книги за 2004 рік . До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входила земельна ділянка площею 1,70 га на території Угрівської сільської ради, яка належала покійному на підставі сертифіката серії ЛВ №139086 від 16.05.1997 року (а.с 29). Заповіт [PERSON] не посвідчувався, спадкові справи не заводилися, даний акт підтверджується витягами із спадкового реєстру від 25.04.2023 року (а.с.11-12) На момент смерті моєї мами [PERSON] з нею був зареєстрований та проживав Позивач [PERSON] , її син, даний факт підтверджується Довідкою від 21.02.2021 року №190 9 (а.с.13) та копією по господарської книги за 2007 рік. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті матері позивача входила земельна ділянка площею 1,70 га на території Угрівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката серії ЛВ №139286 від 16.05.1997 року . Спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, про що свідчить витяг із спадкового реєстру від 27.02.2023 року (а. с. 15). [PERSON] 06.12.2004 року складено заповіт, яким все своє майно , на яке матиме право на день смерті заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.16). Із матеріалів справи, а саме свідоцтва про народження матері Позивача, остання вказана, як [PERSON] (а.с. 19), а в свідоцтві про смерть матір позивача вказана, як [PERSON] (а.с.14), відповідно до експертного висновку від 23.02.2023 року №056/182-а зазначено, що ці дані є ідентичними, а відтак засвідчують, що це одна особа (а.с. 18). За наведеного, позивач та його покійна матір [PERSON] , вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частках після смерті [PERSON] , але не оформили її. Із копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області Ікавою Г.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 623 вбачається, що 06.12.2004 року [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, все те, що б належало їй на день смерті, і на що за законом мала би право своєму сину [PERSON] (а.с.16) Із листа приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Павлишин Христини Михайлівни № 509/02-31 від 27.02.2022 року, вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки форма наданих ним документів не відповідає вимогам законодавства (а.с.28). В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч. 3 ст. 1268 ЦК). Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст.\~49\~Закону України\~«Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Дана позиція викладена також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. В силу ч. 2 ст.158ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч. 1 ст.1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції прозахистправлюдини іосновоположнихсвобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За п.2 Указу ПрезидентаУкраїни від08.08.1995р.№ 720/95«Про порядокпаювання земель,переданих уколективну власністьсільськогосподарським підприємствамі організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] мала на праві приватної власності землю (середню земельну частку), площею 1,70 гектари без контурного визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджувалося Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 139286 від 16.05.1997р., який зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за №343, (а.с. 31). земельну ділянку , яку успадкувала , але не оформила після смерті матері [PERSON] , а саме землю (середню земельну частку), площею 1,13 гектари без контурного визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджувалося Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 139285 від 16.05.1997р., який зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за №342, таке майно увійшло до складу її спадкового майна (а.с. 30)., землі (середню земельну частку), площею 1,70 гектари без контурного визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджувалося Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 139286 від 16.05.1997р., який зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за №144, (а.с. 29) після смерті її чоловіка [PERSON] та таке майно увійшло до складу її спадкової маси. Позивач проживаючи спільно із батьком [PERSON] , який помер [INFO] , фактично прийняв землі (середню земельну частку), площею 1,70 гектари без контурного визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджувалося Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 139286 від 16.05.1997р., який зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за №144, але не оформив, та позбавлений такої можливості, оскільки правовстановлюючий документ, не відповідає чинному на сьогодні законодавству. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставин, які б вказували, що [PERSON] та [PERSON] при житті набули, або володіли земельною ділянкою неправомірно, в суді не встановлено, після їх смерті позивач фактично прийняв спадщину, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, позивач як єдиний спадкоємець першої черги, має право на спадкування за законом після смерті матері, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права на належну за законом йому земельну ділянку, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та 1\\2 після смерті [PERSON] ,який помер [INFO] є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved