Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовною заявою Орган опіки та піклування Великомихайлівської селищної ради в інтересах малолітньої [PERSON] та просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі частки з усіх видів доходів , але не менше 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 06 жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що малолітній [PERSON] , народився [INFO] . Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесені згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] о 18 год. 00 хв. малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КНП "Великомихайлівська багатопрофільна лікарня" з метою забезпечення безпеки дитини та для обстеження стану її здоров`я, надання необхідної медичної допомоги. Наказом служби у справах дітей Великомихайлівської селищної ради від 03 жовтня 2023 року № 113 малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано на проживання в прийомну сім`ю, тому представник позивача просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів , але не менше 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 06 жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2023 року матеріали цивільної справи були передані для розгляду судді Свяченій Ю.Б. Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання 30 січня 2024 року з`явилась [PERSON] . До суду 23 січня 2024 року від представника Великомихайлівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , народився [INFO] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , а/з від 01 жовтня 2013 року № 9189, реєстрація - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесені згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно запиту від 02 жовтня 2023 року [PERSON] , [INFO] тричі скоїла адміністративні правопорушення за ст. 178 (від 14.045.2023 року), ч. 1 ст. 184 (19.09.2023 року), ч.1 ст. 184 (02.10.2023 року) про складені відповідні протоколи. Відповідно до наказу №14 від 17 лютого 2023 року [PERSON] , [INFO] взято на облік як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах. 02 жовтня 2023 року спеціалістами служби у справах дітей спільно зі старшим інспектором ЮП ВП та фахівцем соціальної роботи КУ ЦНСП був здійснений вихід за місцем проживання гр. [PERSON] , [INFO] , за результатами якого було виявлено мати в стані алкогольного сп`яніння, яка агресивно себе поводила. [PERSON] , [INFO] був збентежений, нервував, плакав, скаржився, що його ображає вітчим. На засіданнях комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації, яке відбулися 18 квітня 2023 року, 03 жовтня 2023 року, гр. [PERSON] , [INFO] , було проведено бесіду, в результаті якої було з`ясовано, що вона має намір пройти лікування, привести в належний стан умови проживання. Згідно висновку органу опіки та піклування від 03 жовтня 2023 року № 246 вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . З огляду на обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Великомихайлівської селищної ради про позбавлення батьківських прав відповідача правомірний, обґрунтований та відповідає нормам ст. 164, 165 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, наданих в п. п. 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що вона не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитиною прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання донькою освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням дитини, не замислюється про долю дитини, її майбутнє. Крім того, суду зазначає, що за ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги органу опіки та піклування про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів , але не менше 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 06 жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] .

Outcome: approved