Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на ті обставини, що відповідно до Договору про надання банківських послуг від 08.02.2020 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 50000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед банком станом на 02.11.2023 року склала 110409 грн.У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання через свого представника до суду позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08.02.2020 року в розмірі 110409 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 09.01.2024 року ухвалою суду (а.с.41-42) було відкрите провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема відзив на позовну заяву не подав. В судове засідання представник позивача - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання позивач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 10.01.2024 року судової повістки до електронних кабінетів позивача та його представника за довіреністю - Мєшніка К.І. , про що свідчать відповідні довідки про доставку електронного документа (а.с.49-50). Окрім того, суд додатково надіслав судові повістки для позивача та його представника на електронні адреси повідомлені представником за довіреністю позивача - Мєшніком К.І. в позовній заяві на виконання положень пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, що підтверджують довідки від 10.01.2024 року (а.с.46-47) про доставку електронних листів. Таке повідомлення позивача відповідає правовій позиції висловленій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21). При цьому, в змісті самої позовної заяви представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та відзначив про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення, а також подав окрему письмову заяву про зазначене (а.с.6). Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0600242869645 із судовою повісткою, яке було направлено відповідачу за адресою, що є зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, згідно довідки Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 05.01.2024 року № 03-17/71 (а.с.40), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України але 26.01.2024 року було повернуто не врученим відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» до суду не врученим із відміткою в довідці про причини невручення (Ф.20), що адресат відсутній за вказаною адресою, що також підтверджує роздруківка з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» із відомостями про результат надіслання відповідного рекомендованого поштового відправлення. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. З травня 2020 року здійснюється відеоверифікація клієнта працівником банку дистанційно, зокрема через селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 08.02.2020 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та підписано Анкету-заяву до вказаного Договору (а.с.11). Положеннями пунктів 2-3 зазначеної Анкети-заяви визначено, що вона разом з умовами і правилами надання банківських послуг в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складають Договір про надання банківських послуг, укладення якого підтверджує позичальник і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, позичальник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 50000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . При цьому, умовами пункту 6 зазначеної Анкети-заяви клієнтом [PERSON] засвідчено генерацію для нього ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем (зазначене його візуальне відображення, що складається з відповідної послідовності цифр і латинських літер), який буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором, а також визнано, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтверджено, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/ удосконаленого електронного цифрового підпису. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII (в редакції чинній на час укладення між сторонами кредитного зобов`язання) передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (в редакції чинній на час укладення між сторонами кредитного зобов`язання), електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань по договору не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.11.2023 року становить 110409 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 110409 грн. Нормативно-правове обґрунтування: Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 526 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Висновки суду - щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту): Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надавав. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач [PERSON] ухилився від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, оскільки не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим має прострочення зобов`язання. Таким чином суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті у строки передбачені зобов`язанням, а тому кредитор має право вимагати їх повернення. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.9-10) заборгованість за договором від 08.02.2020 року становить 110409 грн. Водночас із цим, як вбачається з матеріалів справи, в Анкеті-заяві від 08.02.2020 року (а.с.11) сума кредитного ліміту не зазначена. При цьому, згідно підпункту «3. Основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача» пункту «Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank» розділу «8. Картки monobank | Universal Bank» Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank» (а.с.27), сума / ліміт кредиту становить від 0 до 500000 грн (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку). Крім того, у преамбулі Анкети-заяви (а.с.11) сторонами Договору було також узгоджено, що [PERSON] просив АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на його ім`ята встановити кредитний ліміт на суму, яка вказана у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Водночас у підпункті 5.3 пункту «5. Надання та обслуговування кредиту» розділу «ІІ. Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (а.с.22 на звороті), сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку. Однак, позивачем суду не надано самої заявки [PERSON] на кредит, де б було відображено те, що ліміт кредиту становить саме 500000 грн або принаймні рівний чи більший за 110409 грн. Також суду не надано жодних належних доказів того, яка саме сума кредитного ліміту була відображена у мобільному додатку [PERSON] . В свою чергу позивач у позовній заяві (а.с.2-5) зазначає, що [PERSON] отримав кредит в розмірі 50000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Жодних належних доказів тієї обставини, що в період кредитування позивачем позичальнику [PERSON] кредитний ліміт був визначений в іншому розмірі або в подальшому змінювався, зокрема до 500000 грн, чи принаймні до розміру рівного або більшого за розмір 110409 грн, суду не надано. В свою чергу суд відзначає ту обставину, що згідно положень пункту 3 Анкети-заяви від 08.02.2020 року (а.с.11) сторонами було узгоджено як право банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту так і взяте на себе банком зобов`язання повідомляти [PERSON] про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту шляхом надсилання йому повідомлень у мобільний додаток. Однак, позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів того, що банк виконав взяте на себе зобов`язання щодо повідомлення [PERSON] про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту шляхом надсилання йому відповідного(-их) повідомлення(-ь) у його мобільний додаток, зокрема шляхом долучення до позовної заяви хоча б скріншота відповідного повідомлення надісланого ним у мобільний додаток відповідача [PERSON] . У зв`язку з чим позивачем не доведено видачу відповідачу кредиту у більшому розмірі, а ніж 50000,00 грн, про розмір якого зазначено у змісті позовної заяви самим представником позивача (а.с.3 на звороті). Аналогічний за своєю суттю висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 345/2633/20 (провадження № 61-494св21). Відповідно до положень першого речення ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Однак, у змісті позовної заяви позивачем не заявлено позовної вимоги про стягнення з [PERSON] , у порядку ч.1 ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутих ним 60409 грн, як розміру різниці між встановленим кредитним лімітом в розмірі 50000 грн та заявленим ним розміром в сумі 110409 грн (110409 - 50000 = 60409). Водночас позивачем не надано суду достовірних і достатніх доказів здійснення банком безпідставного перерахування грошових коштів відповідачу поза межами встановленого кредитного ліміту у 50000 грн, а саме відповідної роздруківки про рух коштів по поточному рахунку [PERSON] № [NUMBER] у гривні, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , з відомостями в ній, зокрема, щодо самого перерахування банком своєму клієнту на його поточний рахунок грошових коштів у розмірі 110409 грн. Натомість сам доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором від 08.02.2020 року (а.с.9-10) за своєю суттю не може бути тотожнім або заміняти роздруківку про рух коштів порахунку, оскільки не містить в собі необхідних відомостей, в тому числі про конкретний час і суми коштів перерахованих на поточний рахунок клієнта, а також про їх використання клієнтом і саме їх цільове призначення як кредиту. Таким чином суд вважає, що максимальна сума кредитних коштів (ліміт кредиту), яку позичальник [PERSON] міг фактично отримати (використати) за рахунок коштів позивача не могла перевищувати 50000,00 грн, що доводить безпідставність і необґрунтованість доводів позивача про те, що заборгованість відповідача саме за простроченим тілом кредиту перед ним перевищує вище зазначену суму кредитного ліміту і становить 110409 грн, оскільки при обмеженні кредитного ліміту сумою у 50000,00 грн позивальник [PERSON] не мав можливості використати (отримати) кошти на суму більшу, ніж кредитний ліміт, тобто 50000,00 грн. З урахуванням наведеного, з [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі встановленого кредитного ліміту в сумі 50000,00 грн, які фактично були отримані та використані відповідачем. - щодо розподілу судових витрат: Відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1215,31 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 45,28 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто в сумі 50000 х 100/110409), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 54,72 відсотків (100 - 45,28).

Outcome: partial