Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-29 00:00:00

12 грудня 2022 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 19.08.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . який проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Повідомила, що відповідач самостійно вирішив сплачувати на її користь 6 000 гривень щомісячно на утримання спільної дитини, з чим позивач спочатку погодилася, оскільки ще на той момент ще не могла визначити реального розміру витрат, необхідних для повноцінного життя та розвитку дитини. У зв`язку з викладеним позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Гребенюка В.В . Ухвалою від 20 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, зазначив, що починаючи з 12.12.2022 року, окрім зазначеної позивачем суми 6 000 гривень щомісячно, за домовленістю з позивачем одноособово сплачував усі комунальні платежі за адресою проживання позивача та спільної дитини, оплачував харчування дитини у державному закладі дошкільної освіти, внески до фонду групи закладу дошкільної освіти, а за необхідності брав участь у інших витратах на дитину та позивача. Всього за період з 12.12.2022 року по 25.05.2023 відповідачем було сплачено не менше 36 500 гривень на утримання спільної дитини на рахунок позивача, а також не менше 25 592 гривень інших платежів. Позивач подала відповідь на відзив, в якій не заперечувала, що відповідач після її звернення до суду з позовом, тобто з 12.12.2022 року дійсно сплачує кошти на утримання дитини, а також деякі додаткові витрати на дитину, які не є складовою аліментів. З огляду на здійснені відповідачем витрати та з метою пришвидшення вирішення спору, позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від 01.06.2023 року, а не від дня пред`явлення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 19 серпня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 лютого 2018 року, виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 8). В обґрунтування позову позивач стверджує, що після припинення подружніх стосунків між сторонами спільна дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Факт проживання спільної дитини з позивачем стороною відповідача не заперечувався. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх спільного неповнолітнього сина. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, на думку суду, є достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, позивачем подано позовну заяву 12.12.2022 року, що підтверджується відбитком реєстраційного штемпеля на першому аркуші позовної заяви. Разом з тим, з огляду на участь відповідача в утриманні спільної дитини, позивач у подальшому уточнила позовні вимоги та просила стягнути аліменти з 01.06.2023 року, а не з дати її звернення до суду з позовом. Зважаючи на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що позов необхіднозадовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2023 року та до дня досягнення дитиною повноліття. Згідно із ст. 141 ЦПК України та за ставками судового збору, що діяли на момент звернення позивача із даним позовом до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн., . На підставі викладеного,

Outcome: approved