Jurisdiction: civil
Date: 2024-02-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 12792,26 грн., а також судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є споживачем послуг з управління багатоквартирним будинком, які надаються позивачем, на її ім`я відкрито особовий рахунок для здійснення розрахунку за послуги. 26 червня 2019 року між ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» та уповноваженою особою було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 6 Договору кожен із співвласників зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі. Так як відповідачка є споживачем послуг з управління багатоквартирним будинком, на її дані відкрито особовий рахунок для проведення платежів, між позивачем та відповідачкою встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу утримання будинку та прибудинкової території. Станом на 01 листопада 2023 року сума заборгованість за особовим рахунком відповідачки складає 12792 грн. 26 коп. Це свідчить про неналежне виконання відповідачкою зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в установлений законом строк. А тому, між відповідачкою та позивачем виникло зобов`язання, що підтверджується договором співвласників багатоквартирного будинку та керівником управляючої компанії. Відповідачку неодноразово було повідомлено, про необхідність оплатити заборгованість. Однак, відповідачка продовжує накопичувати заборгованість. У зв`язку з чим заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі за весь період з моменту її утворення. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розглядати дану справу за відсутності представника позивача. Свої вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 81). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26.12.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 02.01.2024 представник позивача подав до суд заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 63-72) Ухвалою суду від 04.01.2023 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін Ухвалою суду від 22.01.2024 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Від відповідачки будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідачка відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] від 08.02.2019 було обрано форму управління багатоквартирним будинком із залученням управителя ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім», а також було обрано уповноважену особу для підписання договору - [PERSON] (а.с. 66-72). 20.06.2019 між ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» та уповноваженою особою [PERSON] було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] (а.с. 5-7). Відповідно до п. 6 договору кожен із співвласників зобов`язується оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Згідно з п. 11 договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. З відповіді ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області від 13.12.2023 на запит про доступ до персональних даних встановлено, що відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 58). Згідно з кошторисом витрат на утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] винагорода управителю з 01.01.2020 складала 2,85 грн., а з 01.01.2022 3,44 грн. в місяць за 1 кв.м. загальної площі житла та нежитлових приміщень у будинку (а.с. 12). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 354646712 від 16.11.2023 1/3 частка квартири по [ADDRESS] на праві приватної власності належить відповідачці (а.с. 51). Як встановлено з наданого позивачем акту звірки розрахунків за період з 01.07.2019 по 30.11.2023 по особовому рахунку відповідачки за адресою [ADDRESS] , заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком станом на 30.11.2023 складає 12843,68 грн. (а.с. 13-14). Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст.\~382\~ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 1\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» (далі Закону) визначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що неналежить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з пунктом 10 частини 1, частиною 2 статті 7 Закону співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Статтею 12 Закону визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Відповідно до статті 1\~Закону України\~від 09.11.2017\~№ 2189-VIII\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 ч. 1 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як свідчить тлумачення статті 526\~ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, статей 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Відсутність договору між позивачем та відповідачкою щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач надавав послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою [ADDRESS] , на підставі відповідного договору, укладеного 20.06.2019, де знаходиться належна відповідачці квартира під [ADDRESS] , та ім`я якої відкритий відповідний особовий рахунок. Разом з тим, відповідачка свої зобов`язання по оплаті\~послуги з\~управління багатоквартирним\~будинком належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2023 складає 12843,68 грн. Доказів належного виконання зобов`язань по наданих послуг відповідачка суду не надала, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» є обґрунтованим, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 12792,26 грн. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2684,00 грн. (а.с. 5). На підставі викладеного, ст.ст. 11, 319, 322, 382, 509, 526, 610 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 7, 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.ст. 1, 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 141, 178, 211, 247 ЦПК України та

Outcome: approved